Справа № 640/6877/22
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2022-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

27 травня 2022 року м. Київ № 640/6877/22

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Келеберди В.І., ознайомившись з адміністративним позовом ОСОБА_1 до Солом`янського районного відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправною та скасування постанови від 20.07.2016 року у ВП №51685511,-

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до Солом`янського районного відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправною та скасування постанови від 20.07.2016 року у ВП №51685511.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.04.2022 року залишено позовну заяву без руху, у зв`язку з тим, що: позов подано з пропуском строку звернення до суду та не подано заяви про поновлення цього строк з доказами поважності причин його пропуску; подані документи не належної якості (нечитабельні) та не завірені у встановленому порядку; відсутнє власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

На виконання вимог зазначеної ухвали, 24.05.2022 року від позивача на адресу суду надійшла заява про усунення недоліків; заява про поновлення строку на звернення до суду; читабельні документи додані до позовної заяви та власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Заява про поновлення строку звернення до суду обґрунтована тим, що позивач дізнався про існування оскаржуваної постанови 03.11.2016 року з витягу із Держреєстру обтяжень рухомого майна від 29.08.2016 року №50208234.

Поряд з цим, ОСОБА_1 вказує на те, що ним 14.12.2016 року було подано заяву-скаргу до Міністерства юстиції України щодо визнання дій по складенню постанови протиправними та її скасування, як незаконної.

22 грудня 2016 року листом №М-32016/20.4 Міністерство юстиції України повідомило ОСОБА_1 про результати розгляду його звернення і така відповідь його задовольнила.

Вирішуючи вказану заяву, суд зазначає таке.

20 липня 2016 року старшим державним виконавцем Солом`янського районного відділу Державної виконавчої служби у м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Юрчик І.О. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження №51685511 з виконання постанови №8/1870 від 17.21.2015 року виданої Державною архітектурно-будівельною інспекцією України про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави штрафу в розмірі 13780,00 грн.

Як вказує позивач, йому стало відомо про існування такої постанови та виконавчого провадження ще 03.11.2016 року, ним також вживались заходи щодо вирішення спору в позасудовому порядку.

Так, 14 грудня 2016 року ОСОБА_1 було подано заяву-скаргу до Міністерства юстиції України, останнім вказану заяву-скаргу надіслано за належністю для розгляду в межах компетенції до Головного територіального управління юстиції у м. Києві, з вказівкою об`єктивно і всебічно перевірити викладенні у зверненні факти, встановивши причини та умови, які сприяли порушенням, невідкладно вжити заходів до їх усунення.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається і судом зі змісту заяви з`ясовано, що позивачем не вказано про наявність поважних причин неможливості звернення до суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів у межах строків звернення до суду визначених Кодексом адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з ч. 3 ст. 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Приписами ч. 1 ст. 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів (п. 1 ч. 2 ст. 287 КАС України).

Як встановлено процесуальним законом строк звернення до суду обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, суд дійшов висновку, що з 03.11.2016 року позивач був обізнаний щодо існування виконавчого провадження №51685511 та про арешт державним виконавцем його рухомого майна.

Проте, до суду за захистом своїх прав та інтересів позивач звернення лише 23.02.2022 року, тобто після закінчення строку звернення до суду з відповідним позовом.

Водночас, суд вважає безпідставними посилання позивача щодо поважності причин пропуску ним строку враховуючи надану листом від 22.12.2016 року №М-32016/20.4 Міністерством юстиції України відповідь на його звернення, адже по суті звернення ОСОБА_1 розглянуто не було, рішень щодо виконавчого провадження №51685511 не прийнято, а з дати її надання до дати звернення з цим позовом сплинуло 5 років 2 місяці.

Таким чином, враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що позивачем не наведено обставин, що свідчать про неможливість його звернення до суду щодо оскарження постанови від 20.07.2016 року у ВП №51685511 у десятиденний строк з дати коли йому стало відомо про існування виконавчого провадження.

Крім того, причина пропуску строку звернення до суду із адміністративним позовом може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Тобто, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.

Суд звертає увагу на те, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин, якщо ці відносини стали спірними.

Необхідно зауважити на те, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 17 вересня 2020 року у справі №640/12324/19.

Водночас, незвернення до суду з адміністративним позовом за захистом свої прав через неналежне використання своїх процесуальних прав не є поважною причиною пропуску строку.

Як зазначив Європейський суд з прав людини в ухвалі щодо прийнятності від 30.08.2006 року (справа «Каменівська проти України»), «право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду ..., не є абсолютним, воно може бути обмеженим ... Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані...».

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Олександр Волков проти України» в контексті порушення статті 6 Конвенції, зазначив, що строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними (рішення від 22.10.1996 року у справі «Стаббінгз та інші проти Сполученого Королівства» (Stubbings and Others v. the United Kingdom), пункт 51, Reports 1996-IV).

Отже, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмежено, у тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

Враховуючи вищевикладене, суд не вважає поважними підстави пропущення строку звернення з позовом до суду та відмовляє в задоволенні клопотання про поновлення строку звернення до суду.

Відповідно до п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Згідно з ч. 2 ст. 123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Оскільки, не надано доказів на підтвердження наявності обставини щодо неможливості вчасно звернутись з цим позовом до суду, поважними підстав вказані позивачем задля поновлення такого строку не визнаються, відтак позовна заява підлягає поверненню.

Керуючись п. 9 ч. 4 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

У Х В А Л И В:

1. Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду.

2. Позовну заяву ОСОБА_1 до Солом`янського районного відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправною та скасування постанови від 20.07.2016 року у ВП №51685511 - повернути особі, яка її подала.

3. Роз`яснити позивачеві, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України. Відповідно до ч. 7 ст. 169 КАС України ухвала може бути оскаржена за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.І. Келеберда