Справа № 420/7647/22
Суддя: Стефанов С.О.
Дата ухвалення: 2022-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/7647/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Стефанова С.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління державної міграційної служби України в Херсонській області, Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, Державної міграційної служби України про визнання протиправним та скасування рішення про скасування дозволу на імміграцію, визнання протиправними дії по складанню висновку та визнання протиправним та скасування наказу №222 від 31.08.2016 року, -

В С Т А Н О В И В :

До Одеського окружного адміністративного суду 30 травня 2022 року надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (надалі - позивачка) до Управління державної міграційної служби України в Херсонській області (надалі відповідач 1 або Управління ДМС України в Херсонській області), Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області (надалі відповідач 2 або ГУ ДМС України в Одеській області), Державної міграційної служби України (надалі відповідач 3 або ДМС України), в якому позивачка просить:

- визнати протиправним і скасувати рішення ВГІРФО УМВС України в Херсонській області про скасування дозволу на імміграцію, наданого 30.05.2009 року громадянці СРВ ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . ВГІРФО УМВС України в Херсонській області;

- визнати протиправними дії по складанню висновку ГУ ДМС України в Одеській області від 03.08.2016 року, а також визнати протиправним і скасувати наказ ДМС України №222 від 31.08.2016 року, прийнятий на підставі цього висновку, яким скасовано повністю рішення ВГІРФО ГУ МВС України в Одеській області про документування громадянки СРВ ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 посвідкою на постійне проживання в Україні.

Позиція позивачки обґрунтовується наступним

Позивачка зазначає, що 30.05.2009 року їй було надано дозвіл на імміграцію в Україну з

тих підстав, що її повнорідний брат перебував у громадянстві України, при чому ВПФРО УМВС України в Херсонській області було зобов`язано провести і провело перевірку таких підстав.

Позивачка також вказує, що рішення апеляційного суду Херсонської області про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України повнорідному брату позивачки було прийнято після надання їй дозволу на імміграцію в Україну, тобто після 30.05.2009 року, в протилежному випадку ВГІРФО УМВС України в Херсонській області, встановивши факт такого скасування на момент проведення перевірки, повинно було б у травні 2009 року відмовити позивачці у наданні дозволу на імміграцію в Україну.

Проте, як вказує позивачка, коли ВГІРФРО УМВС України в Херсонській області стало відомо, що повнорідному брату скасоване рішення про оформлення громадянство України, у 2011 році, то відповідач 1 вирішив, що і позивачці слід скасувати дозвіл на імміграцію.

Позиція Управління державної міграційної служби України в Херсонській області обґрунтовується наступним

Відповідач 1 не погоджується з заявленими позовними вимогами, вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню та зазначає, що підставою для надання дозволу на імміграцію в Україну в 2009 році ОСОБА_1 було те, що її повнорідний брат був громадянином України.

Відповідач 1 звертає увагу, що підстави для скасування дозволу на імміграцію визначені статтею 12 Закону України «Про імміграцію», згідно якої дозвіл на імміграцію може бути скасовано органом, який його видав, якщо: 1) з`ясується, що його надано на підставі свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, що втратили чинність;2) іммігранта засуджено в Україні до позбавлення волі на строк більше одного року і вирок суду набрав законної сили;3) дії іммігранта становлять загрозу національній безпеці України, громадському порядку в Україні;4) це є необхідним для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України;5) іммігрант порушив законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства; 6) в інших випадках, передбачених законами України.

Враховуючи вищевикладене, відповідач 1 вказує, що єдиною підставою в 2009 році отримання дозволу на імміграцію в Україну була наявність у позивачки повнорідного брата громадянина України, а така підстава та відповідні документи, що її підтверджували, втратили чинність (скасовано повнорідному брату рішення про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням та визнано недійсним паспорт громадянина України).

Позиція Державної міграційної служби України та Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області обґрунтовується наступним

Відповідачі 2 та 3 не погоджуються з заявленими позовними вимогами та зазначають, що згідно відповіді УДМС України в Херсонській області від 20.01.2016 року №1/4-1020 встановлено, що у 2011 році керівництвом ВГІРФО УМВС України в Херсонській області прийнято рішення про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянці СРВ ОСОБА_1 Щен на підставі пункту 6 статті 2 Закону України «Про імміграцію».

Враховуючи вищевикладене, відповідачами 2 та 3 встановлено, що посвідка на постійне проживання громадянці СРВ підлягає скасуванню відповідно до вимог пункту 2.9 розділу II Тимчасового порядку розгляду заяв для оформлення посвідки на постійне проживання, затвердженого наказом МВС України від 15.07.2013 року №681, затвердженого в Міністерстві юстиції України 06 серпня 2013 року за №1335/23867 (зі змінами) наказом Голови ДМС.

Процесуальні дії та клопотання учасників справи

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 02 червня 2022 року, адміністративний позов ОСОБА_1 залишено без руху з підстав недотримання позивачкою вимог ст.ст.160, 161 КАС України. Надано позивачці 10-ти денний строк для усунення недоліків позовної заяви.

У встановлений судом строку позивачка усунула недоліки позовної заяви, у зв`язку з чим, ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 20 червня 2022 року заяву ОСОБА_1 Щен про поновлення строку звернення до адміністративного суду з даним адміністративним позовом задоволено; визнано причини пропуску строку звернення до адміністративного суду з даним адміністративним позовом поважними та поновлено ОСОБА_1 Щен строк звернення до адміністративного суду по справі №420/7647/22; позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі. Справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами в порядку ст.262 КАС України.

Вищевказаною ухвалою також витребувано:

1) з Державної міграційної служби України (вул. Володимирська, 9, м. Київ, 01001, ) належним чином засвідчені копії:

- особової справи ОСОБА_1 Щен (у повному обсязі);

- наказу ДМС України №222 від 31.08.2016 року;

- рішення ВГІРФО УМВС України в Херсонській області про скасування дозволу на імміграцію, наданого 30.05.2009 року громадянці СРВ ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

2) з Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області (вул. Преображенська, 44, м. Одеса, 65014, ) належним чином засвідчену копію висновку від 03.08.2016 року, а також усі наявні на час розгляду даної справи та належним чином оформлені докази, які були підставою для складання вказаного висновку.

08 липня 2022 року від Державної міграційної служби України надійшов відзив на позовну заяву (вхід. №21737/22), який було направлено позивачці в порядку передбаченому ч.3 ст162 КАС України.

08 липня 2022 року від Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області надійшов відзив на позовну заяву (вхід. №21738/22), який було направлено позивачці в порядку передбаченому ч.3 ст162 КАС України, а також копії матеріалів особової справи позивачки на 46 арк.

20 липня 2022 року від Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області надійшла заява про продовження строку для подання відзиву (вхід. №ЕС/2586/22).

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 21 липня 2022 року, заяву Управління державної міграційної служби України в Херсонській області про продовження строку для подання відзиву на позовну заяву у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління державної міграційної служби України в Херсонській області, Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, Державної міграційної служби України про визнання протиправним та скасування рішення про скасування дозволу на імміграцію, визнання протиправними дії по складанню висновку та визнання протиправним та скасування наказу №222 від 31.08.2016 року задоволено частково;

- продовжено Управлінню державної міграційної служби України в Херсонській області строк для подання відзиву на позов на 15 (п`ятнадцять) днів з дня отримання копії даної ухвали;

- в задоволені решти вимог заяви відмовлено.

26 липня 2022 року від позивачки надійшла відповідь на відзив ГУ ДМС України в Одеській області (вхід. №ЕП/20912/22).

12 серпня 2022 року від Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області надійшов відзив на позовну заяву (вхід. №ЕС/3088/22), який було направлено позивачці в порядку передбаченому ч.3 ст162 КАС України.

18 серпня 2022 року від позивачки надійшла відповідь на відзив Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області (вхід. №ЕП/23507/22).

Станом на 22 серпня 2022 року, будь-яких інших заяв по суті справи з боку сторін на адресу суду не надходило.

Відповідно до ч.2 ст.262 КАС України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини, якими обґрунтовувалися позиції позивачки та відповідачів, суд встановив наступні факти та обставини.

Обставини справи встановлені судом

30 травня 2009 року ВГІРФО УМВС України в Херсонській області громадянці СРВ ОСОБА_1 Щен було надано дозвіл на імміграцію в Україну відповідно до вимог пункту 4 частини 2 статті 4 Закону України «Про імміграцію» як особі, брат якої є громадянином України та 30 травня 2009 року позивачка була документована посвідкою на постійне проживання серії НОМЕР_1 .

ОСОБА_1 Щен народила двох дітей - До ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зареєстрована громадянкою України за територіальним походженням, документована закордонним паспортом громадянина України, і До ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який підлягає реєстрації громадянином України з тих же підстав.

Позивачка зареєстрована як ФОП, є платником податків в Україні, що підтверджується копією виписки із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, копією витягу з реєстру платників єдиного податку, копією податкової декларації.

07 червня 2010 року ВГІРФО ГУМВС України в Одеській області позивачка була документована посвідкою на постійне проживання серії НОМЕР_2 .

16 грудня 2015 року громадянка СРВ ОСОБА_1 Щен звернулась до Овідіопольського РВ ГУ ДМС України в Одеській області із заявою про обмін посвідки на постійне проживання у зв`язку з досягненням 25-річного віку. Разом з заявою було надано: копію посвідки на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_2 , копію паспортного документа громадянина СРВ з перекладом на українську мову №1286786 виданого 12 лютого 2009 року терміном дії до 12 лютого 2019 року, місце видачі Київ; квитанції про сплату державного мита та послуг ДМС.

21 грудня 2015 року ГУ ДМС України в Одеській області було направлено запит до УДМС у Херсонській області щодо підтвердження законності надання дозволу на імміграцію в Україну та документування посвідкою на постійне проживання.

03 лютого 2016 року посадовими особами ГУ ДМС України в Одеській області складено висновок про розгляд матеріалів щодо оформлення посвідки на постійне проживання в Україні громадянці СРВ ОСОБА_1 Щен відповідно до якого встановлено, що посвідка на постійне проживання громадянці СРВ ОСОБА_1 Щен підлягає скасуванню відповідно до вимог пункту 2.9 розділу ІІ Тимчасового порядку розгляду заяв для оформлення посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання, затвердженого наказом МВС України від 15.07.2013 року №681, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06 серпня 2013 року за №1335/23867 (зі змінами) наказом Голови ДМС.

Згідно відповіді УДМС у Херсонській області від 20 січня 2016 року за вихідним №1/4-1020 встановлено, що у 2011 році керівництвом ВГІРФО УМВС України в Херсонській області прийнято рішення про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянці СРВ ОСОБА_1 Щен на підставі статті 12 Закону України «Про імміграцію», оскільки відповідно до вимог рішення Апеляційного суду Херсонської області було скасовано рішення про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням повнорідному брату позивачки. Паспорт громадянина України визнано недійсним.

Пунктом 11.1. Наказу ДМС України «Про скасування деяких рішень про видачу посвідок на постійне проживання» №222 від 31 серпня 2016 року скасовано повністю рішення відділу ГІРФО ГУ МВС України в Одеській області від 07.06.2010 року про документування посвідкою на постійне проживання в Україні громадянку Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вважаючи рішення ВГІРФО УМВС України в Херсонській області про скасування дозволу на імміграцію та наказ ДМС України №222 від 31.08.2016 року протиправними та такими, що підлягають скасуванню, а також не погоджуючись з діями ГУ ДМС України в Одеській області по складанню висновку від 03.08.2016 року, позивачка звернулася з даним адміністративним позовом до суду.

Джерела права та висновки суду

Умови і порядок імміграції в Україну іноземців та осіб без громадянства визначаються Законом України «Про імміграцію».

Відповідно до ст.1 Закону України «Про імміграцію» імміграція - це прибуття в Україну чи залишення в Україні у встановленому законом порядку іноземців та осіб без громадянства на постійне проживання.

Дозвіл на імміграцію - це рішення, що надає право іноземцям та особам без громадянства на імміграцію.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства можуть відповідно до Закону України «Про імміграцію» іммігрувати в Україну на постійне проживання.

Положеннями ст.6 Закону України «Про імміграцію» визначено повноваження спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань імміграції і підпорядкованих йому органів.

Відповідно до п. 2, 3 ст.6 Закону України «Про імміграцію» центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері імміграції: 1) організовує роботу з прийняття заяв разом із визначеними цим Законом документами щодо надання дозволу на імміграцію від осіб, які перебувають в Україні на законних підставах; 2) організовує роботу з перевірки правильності оформлення документів щодо надання дозволу на імміграцію, виконання умов для надання такого дозволу, відсутності підстав для відмови у його наданні; 3) організовує роботу з прийняття рішень про надання дозволу на імміграцію, про відмову у наданні дозволу на імміграцію, про скасування дозволу на імміграцію та видання копій цих рішень особам, яких вони стосуються; 4) організовує роботу з видання та вилучення у випадках, передбачених цим Законом, посвідок на постійне проживання; 5) забезпечує ведення обліку осіб, які подали заяви про надання дозволу на імміграцію, та осіб, яким надано такий дозвіл.

Процедуру провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію іноземцям та особам без громадянства, які іммігрують в Україну, поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень, а також компетенцію центральних органів виконавчої влади та підпорядкованих їм органів, які забезпечують виконання законодавства про імміграцію, визначено відповідним Порядком, затвердженим постановою КМУ від 26.12.2002 року №1983 (далі - Порядок №1983, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

У відповідності до підпункту 2 пункту 2 цього Порядку №1983 рішення за заявами про надання дозволу на імміграцію залежно від категорії іммігрантів приймають територіальні органи ДМС - стосовно іммігрантів, які підпадають під квоту імміграції (крім іммігрантів, стосовно яких рішення приймає ДМС), а саме: осіб, які є повнорідними братом чи сестрою, дідом чи бабою, онуком чи онукою громадян України.

Згідно пункту 12 Порядку №1983 територіальні підрозділи за місцем проживання, до яких подано заяви про надання дозволу на імміграцію: формують справи, перевіряють підстави, законність перебування в Україні іммігрантів, справжність поданих документів та відповідність, їх оформлення вимогам законодавства, у разі потреби погоджують це питання з органами місцевого самоврядування, у межах своєї компетенції з`ясовують питання щодо наявності чи відсутності підстав для відмови у наданні дозволу на імміграцію; надсилають у місячний термін разом з матеріалами справи інформацію про результати їх розгляду територіальним органам або підрозділам (відповідно до категорії іммігрантів). Справи, прийняття рішення за якими належить до компетенції ДМС чи територіальних органів, надсилаються територіальним органам, в інших випадках - територіальним підрозділам.

Пунктом 14 Порядку №1983 визначено, що територіальні органи і підрозділи після отримання документів від зазначених у пунктах 12 і 13 цього Порядку органів перевіряють у місячний термін правильність їх оформлення, з`ясовують у межах своєї компетенції питання щодо наявності чи відсутності підстав для відмови у наданні дозволу на імміграцію, передбачених статтею 10 Закону України «Про імміграцію», надсилають відповідні запити до МВС, органів Національної поліції, регіональних органів СБУ, Робочого апарату Укрбюро Інтерполу та Держприкордонслужби.

Положеннями ст. 9-11 Закону України «Про імміграцію» передбачений порядок подання заяви про надання дозволу на імміграцію; визначаються підстави для відмови у наданні дозволу на імміграцію; встановлюється порядок в`їзду іммігрантів в Україну і видачі посвідки на постійне проживання; передбачені повноваження спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань імміграції і підпорядкованих йому органів; встановлюються правила квоти імміграції.

За приписами Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 25.04.2018 року №321 (далі Порядок №321, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) посвідка на постійне проживання є документом, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує право на постійне проживання в Україні.

Як було встановлено судом та вбачається з матеріалів справи 30 травня 2009 року ВГІРФО УМВС України в Херсонській області громадянці СРВ ОСОБА_1 Щен було надано дозвіл на імміграцію в Україну відповідно до вимог пункту 4 частини 2 статті 4 Закону України «Про імміграцію» як особі, брат якої є громадянином України та 30 травня 2009 року позивачка була документована посвідкою на постійне проживання серії НОМЕР_1 .

Станом на момент прийняття рішення про надання позивачці дозволу на імміграцію дійсність, чинність та законність відповідних документів, визначених ст. 9 Закону №2491 - ІІІ працівниками ВГІРФО УМВС України в Херсонської області перевірялись.

Дозвіл на імміграцію було надано позивачці як особі, брат якої є громадянином України.

Підстави для скасування наданого дозволу на імміграцію визначені ст.12 Закону України «Про імміграцію». Дозвіл на імміграцію може бути скасовано органом, який його видав, якщо: 1) з`ясується, що його надано на підставі свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, що втратили чинність; 2) іммігранта засуджено в Україні до позбавлення волі на строк більше одного року і вирок суду набрав законної сили; 3) дії іммігранта становлять загрозу національній безпеці України, громадському порядку в Україні; 4) це є необхідним для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України; 5) іммігрант порушив законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства; 6) в інших випадках, передбачених законами України.

Для прийняття рішення про скасування дозволу на імміграцію у разі, коли ініціатором такого скасування є ДМС, її територіальні органи або територіальні підрозділи, ними складається обґрунтований висновок із зазначенням підстав для скасування дозволу, визначених ст.12 Закону України «Про імміграцію», що надсилається до органу ДМС, який прийняв рішення про надання такого дозволу.

Судом було встановлено, що 03 лютого 2016 року посадовими особами ГУ ДМС України в Одеській області складено висновок про розгляд матеріалів щодо оформлення посвідки на постійне проживання в Україні громадянці СРВ ОСОБА_1 Щен відповідно до якого встановлено, що посвідка на постійне проживання громадянці СРВ ОСОБА_1 Щен підлягає скасуванню відповідно до вимог пункту 2.9 розділу ІІ Тимчасового порядку розгляду заяв для оформлення посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання, затвердженого наказом МВС України від 15.07.2013 року №681, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06 серпня 2013 року за №1335/23867 (зі змінами) наказом Голови ДМС, оскільки відповідно до вимог рішення Апеляційного суду Херсонської області було скасовано рішення про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням повнорідному брату позивачки. Паспорт громадянина України визнано недійсним.

У той же час згідно з вказаними матеріалами з боку позивачки не було допущено порушень при подачі документів для отримання посвідки на постійне проживання в Україні.

На момент оформлення документації на імміграцію вказані обставини були дійсними та могли і мали бути використані при вирішенні питання про документування посвідкою на постійне проживання.

Суд при цьому звертає увагу, що рішення про надання дозволу на імміграцію прийнято на підставі чинного документа на момент такого рішення, скасування документів про набуття братом позивачки громадянства України виявлено після надання дозволу позивачці.

Відповідно до п. 21-24 Порядку №1983, дозвіл на імміграцію скасовується органом, який прийняв рішення про надання такого дозволу. Питання щодо скасування дозволу мають право порушувати ДМС, її територіальні органи та територіальні підрозділи, МВС, органи Національної поліції, регіональні органи СБУ, Робочий апарат Укрбюро Інтерполу та Держприкордонслужба або органи, які у межах наданих повноважень забезпечують виконання законодавства про імміграцію, якщо стало відомо про існування підстав для скасування дозволу на імміграцію. Для прийняття рішення про скасування дозволу на імміграцію у разі, коли ініціатором такого скасування є ДМС, її територіальні органи або територіальні підрозділи, ними складається обґрунтований висновок із зазначенням підстав для скасування дозволу, визначених статтею 12 Закону України Про імміграцію, що надсилається до органу ДМС, який прийняв рішення про надання такого дозволу. У разі коли ініціатором скасування дозволу на імміграцію є інший орган, зазначений в абзаці другому пункту 21 цього Порядку, для прийняття відповідного рішення цим органом складається обґрунтоване подання із зазначенням підстав для скасування дозволу, визначених статтею 12 Закону України Про імміграцію, що надсилається до органу ДМС, який прийняв рішення про надання такого дозволу. ДМС, територіальні органи і підрозділи всебічно вивчають у місячний термін подання щодо скасування дозволу на імміграцію, запитують у разі потреби додаткову інформацію в ініціатора подання, інших органів виконавчої влади, юридичних і фізичних осіб, а також запрошують для надання пояснень іммігрантів, стосовно яких розглядається це питання. На підставі результату аналізу інформації приймається відповідне рішення. Про прийняте рішення письмово повідомляються протягом тижня ініціатори процедури скасування дозволу на імміграцію та іммігранти. Рішення про скасування дозволу на імміграцію надсилається протягом тижня органом, що його прийняв, до територіального підрозділу за місцем проживання для вилучення посвідки на постійне проживання в іммігранта та вжиття заходів відповідно до статті 13 Закону України "Про імміграцію". Копія рішення надсилається Держприкордонслужбі.

Отже, наведені вище вимоги Закону і Порядку №1983 покладають на органи, які розглядають питання про скасування дозволу на імміграцію обов`язок проведення всебічної перевірки на підставі відповідного подання. Про прийняте рішення письмово повідомляються протягом тижня ініціатори процедури скасування дозволу на імміграцію та іммігранти.

Суд підкреслює, що доказів належного сповіщення відповідачем позивачку про скасування її дозволу на імміграцію не надано.

Окрім цього в матеріалах особової справи позивачки відсутні та до суду не надано копії рішення Апеляційного суду Херсонської області, яким скасовано рішення про оформлення набуття громадянства України повнорідним братом позивачки та рішення ВГІРФО УМВС України в Херсонській області про скасування ОСОБА_1 Щен дозволу на імміграцію.

Отже, в матеріалах особової справи позивачки, наданих ГУ ДМС України в Одеській області, відсутні докази того, що повнорідний брат позивачки втратив громадянство України та що у нього вилучений паспорт громадянина України у зв`язку із його недійсністю.

Крім цього, суд зазначає, що ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 20 червня 2022 року по даній справі, зокрема, витребувано з Державної міграційної служби України (вул. Володимирська, 9, м. Київ, 01001, ) належним чином засвідчені копії, у тому числі, рішення ВГІРФО УМВС України в Херсонській області про скасування дозволу на імміграцію, наданого 30.05.2009 року громадянці СРВ ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Однак, станом на час прийняття рішення по даній справі, витребуваних судом доказів від ДМС України на адресу суду не надійшло.

Вказані обставини на переконання суду свідчать про відсутність здійснення відповідачем всебічного вивчення питання про наявність підстав для скасування дозволу на імміграцію та повного аналізу інформації, що, як наслідок, свідчить про недотримання відповідачем встановленої процедури для розгляду вказаного питання.

Більше того, суд вважає, що за умови постійного проживання позивачки на території України з 2009 року, скасування дозволу на імміграцію з підстав, що виникли у 2011 році, є неспівмірним та непропорційним.

Враховуючи положення ст.12 Закону передбачена можливість скасування дозволу на імміграцію у випадку встановлення хоча б однієї з передбачених у ній підстав. Однак, можливість скасування такого дозволу у жодному випадку не повинна ототожнюватися з обов`язком з прийняття такого рішення з урахуванням всіх обставин, що мають значення.

Суд враховує те, що позивачка проживає на території України більше десяти років та є матір`ю двох дітей - До ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зареєстрована громадянкою України за територіальним походженням, документована закордонним паспортом громадянина України, і До ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який підлягає реєстрації громадянином України з тих же підстав.

У постанові Верховного Суду від 18.04.2018 року по справі №820/2262/17, яка підтримана у поставної Верховного Суду від 09.07.2020 року по справі №823/407/18, зазначено, що навіть якщо дозвіл на імміграцію позивачу надано через помилку або зловживання посадових осіб суб`єкта владних повноважень, перекладати тягар вкрай негативних наслідків такої помилки або зловживання на особу (позивача у справі) є неприпустимим. Також, Верховний Суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення відповідача не відповідає критерію необхідності у демократичному суспільстві, оскільки для позивача та членів його сім`ї скасування дозволу на імміграцію має наслідком повну зміну способу життя родини, в складі якої двоє неповнолітніх дітей.

Суд зазначає, що оскаржуване рішення суб`єкта владних повноважень, в разі набрання законної сили, неминуче призведе до негативних наслідків для позивачки. Такими наслідками відповідно до ст. 13 Закону України "Про імміграцію" є обов`язок особи, стосовно якої прийняте рішення про скасування дозволу на імміграцію, виїхати з України протягом місяця з дня отримання копії рішення про скасування дозволу на імміграцію. Особа яка не виїхала протягом місяця підлягає видворенню в порядку передбаченому Законом.

Вказані висновки узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 26.06.2020 року у справі №820/3098/17.

Таким чином, суд вважає за необхідне визнати протиправним і скасувати рішення ВГІРФО УМВС України в Херсонській області про скасування дозволу на імміграцію, наданого 30.05.2009 року громадянці СРВ ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . ВГІРФО УМВС України в Херсонській області, а також визнати протиправними дії посадових осіб Головного управління ДМС України в Одеській області по складанню висновку від 03.02.2016 року «Про розгляд матеріалів щодо оформлення посвідки на постійне проживання в Україні громадянці СРВ ОСОБА_1 ».

Крім цього, суд зазначає, що позивачка просить визнати протиправним і скасувати наказ ДМС України №222 від 31.08.2016 року, прийнятий на підставі висновку від 03.08.2016 року, яким скасовано повністю рішення ВГІРФО ГУ МВС України в Одеській області про документування громадянки СРВ ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 посвідкою на постійне проживання в Україні.

Враховуючи те, що зазначений наказ містить відповідні пункти та підпункти, суд вважає за необхідним визнати протиправним та скасувати підпункт 11.1. пункту 11 Наказу ДМС України №222 від 31.08.2016 року, який стосується позивачки.

Європейський суд з прав людини, який неодноразово вказував у своїх рішеннях, що помилки або прорахунки державних органів повинні служити вигоді зацікавлених осіб, особливо в разі відсутності інших конфліктуючих інтересів. Зокрема, у рішенні від 20.01.2012 року у справі Рисовський проти України (заява №29979/04) ЄСПЛ зазначив про особливу важливість принципу належного урядування, який передбачає, що у разі коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на основоположні права людини, державні органи повинні діяти вчасно та в належний якомога послідовний спосіб. Потреба виправити минулу помилку не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. ЄСПЛ підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування» та пояснив його практичне значення, зокрема, зазначивши, що держава, чиї органи влади не дотримувалися своїх власних внутрішніх правил та процедур, не повинна отримувати вигоду від своїх правопорушень та уникати виконання своїх обов`язків. Іншими словами, ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи, особливо якщо при цьому немає жодного іншого приватного інтересу.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Згідно із ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.1, ч.5 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене у сукупності, суд доходить висновку, що позовна заява ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Розподіл судових витрат

Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на зазначене та згідно із ст.139 КАС України судові витрати ОСОБА_1 в сумі 2977 грн. 20 коп., що сплачені згідно квитанцій №5810-3035-9235-8470 від 30 травня 2022 року на суму 992 грн. 40 коп., №1490-7924-0908-7679 від 30 травня 2022 року на суму 992 грн. 40 коп. та №5123-5487-0779-4132 від 13 червня 2022 року на суму 992 грн. 40 коп. підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Управління державної міграційної служби України в Херсонській області, Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, Державної міграційної служби України, а саме судові витрати у розмірі 992 грн. 40 коп. підлягають стягненню з Управління державної міграційної служби України в Херсонській області, судові витрати у розмірі 992 грн. 40 коп. підлягають стягненню з Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області та судові витрати у розмірі 992 грн. 40 коп. підлягають стягненню з Державної міграційної служби України.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8, 9, 12, 14, 44, 139, 242-246 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління державної міграційної служби України в Херсонській області, Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, Державної міграційної служби України про визнання протиправним та скасування рішення про скасування дозволу на імміграцію, визнання протиправними дії по складанню висновку та визнання протиправним та скасування наказу №222 від 31.08.2016 року задовольнити частково.

Визнати протиправним і скасувати рішення ВГІРФО УМВС України в Херсонській області про скасування дозволу на імміграцію, наданого 30.05.2009 року громадянці СРВ ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . ВГІРФО УМВС України в Херсонській області.

Визнати протиправними дії посадових осіб Головного управління ДМС України в Одеській області по складанню висновку від 03.02.2016 року «Про розгляд матеріалів щодо оформлення посвідки на постійне проживання в Україні громадянці СРВ ОСОБА_1 ».

Визнати протиправним і скасувати підпункт 11.1. пункту 11 Наказу Державної міграційної служби України «Про скасування деяких рішень про видачу посвідок на постійне проживання» №222 від 31 серпня 2016 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління державної міграційної служби України в Херсонській області на користь ОСОБА_1 Щен суму сплаченого судового збору в розмірі 992 грн. 40 коп. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні сорок копійок).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області на користь ОСОБА_1 Щен суму сплаченого судового збору в розмірі 992 грн. 40 коп. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні сорок копійок).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної міграційної служби України на користь ОСОБА_1 Щен суму сплаченого судового збору в розмірі 992 грн. 40 коп. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні сорок копійок).

Рішення набирає законної сили згідно ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 та п.15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржено, згідно ст.295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивачка: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Відповідач: Державна міграційна служба України (вул. Володимирська, 9, м. Київ, 01001, ).

Відповідач: Управління державної міграційної служби України в Херсонській області (вул. Перекопська, 168, м. Херсон, 73036, 7).

Відповідач: Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області (вул. Преображенська, 44, м. Одеса, 65014, ).

Суддя С.О. Cтефанов