Справа № 640/12290/20
Суддя: Грибан Інна Олександрівна
Дата ухвалення: 2022-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий суддя Грибан І.О.

судді: Ключкович В.Ю.

Парінов А.Б.

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «РІО ФІН» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 лютого 2022 року у справі за адміністративним позовом Національного банку України до Товариства з обмеженою відповідальністю «РІО ФІН» про стягнення заборгованості, -

У С Т А Н О В И В:

Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «РІО ФІН», в якому просила суд про стягнення штрафних санкцій в розмірі 17 000,00 грн.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 лютого 2022 року позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, неповне з`ясування всіх обставин справи та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг порушено порядок надіслання постанови від 09.09.2019 року №793/1441/16-2/13-П, що виключає застосування штрафу.

Крім того, апелянт наголошує на тому, що днем виникнення підстав, які дають право суб`єкту владних повноважень на звернення до адміністративного суду із позовом про стягнення грошових коштів, що ґрунтується на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, є день закінчення шестимісячного строку, встановленого у абз.1 ч.2 ст.122 КАС України, для оскарження рішення суб`єкта владних повноважень. Таку позицію скаржник обґрунтовує посиланням на положення п.8 ч.4 ст.169 КАС України, абз.1 ч.2 ст.122 КАС України та вказує на те, що у спірному випадку позов ним подано після спливу строку, який визначено для оскарження рішення суб`єкта владних повноважень на підставі якого заявленого вимоги про стягнення грошових коштів.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 17 червня 2022 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «РІО ФІН» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 лютого 2022 року та на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України призначено справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив, що не перешкоджає її розгляду по суті.

Переглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги на предмет законності та обґрунтованості оскаржуваного рішення, колегія суддів виходить з наступного.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 20 серпня 2019 року Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг проведено перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «РІО ФІН», за результатами якої складено акт № 1441/16-2/13 про правопорушення законодавства про фінансові послуги.

В акті перевірки зроблено висновок, що відповідачем:

- не надано до Нацкомфiнпослуг аудиторський звіт щодо річної фінансової звітності та консолідованої фінансової звітності (у разі якщо відповідно до законодавства необхідно складати консолiдовану фiнансову звiтнiсть) та звiт про надання впевненостi щодо звiтних даних за 2018 рiк фiнансової компанiї, що свiдчить про порушення Товариством вимог чинного законодавства у сферi надання фiнансових послуг, а саме: пункту 13 роздiлу 3 Порядку надання звiтностi фiнансовими компанiями, фiнансовими установами - юридичними особами публiчного права, довiрчими товариствами, а також юридичними особами - суб`єктами господарювання, якi за своїм правовим статусом не е фінансовими установами, але мають визначену законами та нормативно-правовими актами Держфiнпослуг або Нацкомфiнпослуг можливість надавати послуги з фiнансового лiзингу, затвердженого розпорядженням Нацкомфiнпослуг вiд 26.09.2017 № 3840, зареєстрованим в Мiнiстерствi юстицiї України 24.102017 за № 1294/31162 (далi - Порядок ), в частинi неподання Товариством аудиторського звiту щодо рiчної фiнансової звiтностi та консолiдованої фiнансової звiтностi (у разi якщо вiдповiдно до законодавства необхiдно складати консолiдовану фiнансову звiтнiсть) та звiту про надання впевненостi щодо звiтних даних за 2018 рiк;

- не надано звiтнi данi за II квартал 2019 року, що свiдчить про порушення Товариством вимог чинного законодавства у сферi надання фiнансових послуг, а саме: пiдпункту 1 пункту 2, пiдпункту 2 пункту 4 роздiлу II Порядку, в частинi неподання звiтних даних за II квартал 2019 року до Нацкомфiнпослуг.

Копію акта направлено ТОВ «РІО ФІН» листом від 20.08.2019 року №6670/16-8, яким також повідомлено останнього про розгляд справи про правопорушення на ринку фінансових послуг.

Втім, поштова кореспонденція повернулася на адресу суду з відміткою «адресат не розшуканий».

На підставі зазначеного вище акту Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг прийнято постанову від 09 вересня 2019 року №793/1441/16-2/13-П про застосування штрафної санкції за правопорушення, вчинені на ринках фінансових послуг, відповідно до якої до відповідача застосовано штрафні санкції у розмірі 17 000, 00 грн.

Дана Постанова направлена відповідачу листом від 10.09.2019 року № 7369/16-8.

Втім, поштова кореспонденція повернулася на адресу суду з відміткою «адресат не розшуканий».

Як вбачається зі змісту постанови, відповідачу встановлений термін до 30.09.2019 року для надання документів, які підтверджують сплату штрафу чи повідомлення про відмову від добровільного виконання постанови.

У зв`язку з не виконанням у добровільному порядку вимог постанови №793/1441/16-2/13-П від 09.09.2019, позивач звернувся до суду щодо стягнення суми штрафу.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку, що доказів на підтвердження сплати відповідачем штрафу чи оскарження постанови в судовому порядку відповідачем не надано, тому сума штрафу підлягає стягненню.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), який встановлює загальні правові засади у сфері надання фінансових послуг, здійснення регулятивних та наглядових функцій за діяльністю з надання фінансових послуг.

В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 12-1 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" фінансові установи повинні розкривати звітні дані (інші, ніж фінансова та консолідована фінансова звітність), що складаються та подаються відповідно до вимог законів з питань регулювання ринків фінансових послуг та прийнятих згідно з такими законами нормативно-правових актів органів, які здійснюють державне регулювання ринків фінансових послуг.

Згідно з абзацом 2 пункту 2 розділу ІІ Порядку складання звітних даних страховиків, затвердженого розпорядженням Держфінпослуг від 03.02.2004 №39, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України від 23.04.2004 за №517/9116, проміжна та річна звітність страховика подаються до Нацкомфінпослуг у терміни, визначені пунктами 5, 11 Порядку подання фінансової звітності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2000 №419.

Пунктом 5 Порядку подання фінансової звітності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2000 №419 передбачено, що проміжна фінансова звітність (I квартал, перше півріччя, дев`ять місяців), крім консолідованої, подається підприємствами органам, зазначеним у пункті 2 (крім органів Казначейства), не пізніше 25 числа місяця, що настає за звітним кварталом, а річна - не пізніше 28 лютого наступного за звітним року.

Згідно підпункту 1 пункту 6 розділу ІІ Порядку складання звітних даних страховиків, затвердженого розпорядженням Держфінпослуг від 03.02.2004 №39, разом із річною звітністю до Нацкомфінпослуг страховики подають інформацію щодо ключових ризиків та результатів проведеного стрес-тестування за формою, встановленою Вимогами щодо регулярного проведення стрес-тестування страховиками та розкриття інформації щодо ключових ризиків та результатів проведених стрес-тестів, затвердженими розпорядженням Нацкомфінпослуг від 13.02.2014 №484, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України від 12.03.2014 за №352/25129, у паперовій або електронній формі.

Згідно з п.10 ч.1 ст.28 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, у межах своєї компетенції: у разі порушення законодавства про фінансові послуги, нормативно-правових актів національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, застосовує заходи впливу та накладає адміністративні стягнення.

Відповідно до ч.1 ст.39 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» у разі порушення законів та інших нормативно-правових актів, що регулюють діяльність з надання фінансових послуг, національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, застосовує заходи впливу відповідно до закону.

Пунктом 3 ч.1 ст.40 наведеного Закону встановлено, що Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, може накладати штрафи в розмірах, передбачених статтями 41 і 43 цього Закону.

Згідно з ч.3 ст.41 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» штрафи, накладені національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, стягуються у судовому порядку.

Відповідно до п.2.4 р.ІІ Положення про застосування Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, заходів впливу за порушення законодавства про фінансові послуги, затвердженим розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 20.11.2012 №2319 (що було чинне на момент виникнення спірних правовідносин), зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 18 грудня 2012 року за № 2112/22424, рішення про накладення штрафної санкції (штрафу) на особу за правопорушення, вчинені на ринку фінансових послуг, приймається у вигляді постанови уповноваженої особи Нацкомфінпослуг.

Постанова повинна містити: дату та номер постанови, місце її складання; прізвище, ім`я та по батькові, посаду уповноваженої особи Нацкомфінпослуг; відомості про особу (повне найменування юридичної особи, місцезнаходження, код за ЄДРПОУ); зміст виявленого порушення законодавства про фінансові послуги; норму законодавства про фінансові послуги, яку порушено особою; розмір застосованої штрафної санкції (штрафу); посилання на дату і номер акта про правопорушення, в якому зафіксовано порушення; рахунок, на який повинна бути перерахована сума штрафу, та строк, протягом якого особа повинна повідомити про це Нацкомфінпослуг; строк, протягом якого особа зобов`язана повідомити Нацкомфінпослуг про добровільне виконання або про відмову від добровільного виконання постанови; посаду, прізвище та підпис уповноваженої особи Нацкомфінпослуг; відбиток печатки Нацкомфінпослуг.

Штрафні санкції (штрафи) накладаються Головою Нацкомфінпослуг та керівниками самостійних структурних підрозділів або особами, які їх заміщують, за напрямами здійснення нагляду за окремими ринками фінансових послуг.

У разі несплати штрафу особою в добровільному порядку у строк, передбачений постановою, він стягується Нацкомфінпослуг у судовому порядку.

Особи сплачують штрафи шляхом перерахування коштів до Державного бюджету України відповідно до законодавства.

При добровільному виконанні постанови особа зобов`язана надати Нацкомфінпослуг документи, що підтверджують перерахування коштів до Державного бюджету України відповідно до законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що станом на час складання акту від 20.08.2019 №1441/16-2/13 відповідачем не подано до Нацкомфінпослуг звiту щодо рiчної фiнансової звiтностi та консолiдованої фiнансової звiтностi (у разi якщо вiдповiдно до законодавства необхiдно складати консолiдовану фiнансову звiтнiсть) та звiт про надання впевненостi щодо звiтних даних за 2018 рiк фiнансової компанiї та звітних даних за II квартал 2019 року.

Відтак, Нацкомфінпослуг дотримано передбачених законодавством вимог при накладенні на відповідача штрафу за порушення правил діяльності на ринку фінансових послуг та в межах своїх повноважень винесено постанову ід 09 вересня 2019 року №793/1441/16-2/13-П про застосування штрафу за порушення, вчинені на ринках фінансових послуг.

Несплата у добровільному порядку штрафу є підставою для стягнення коштів у судовому порядку, в силу п.2.4 р.ІІ Пооложення №2319 та ч.3 ст.41 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

Колегія суддів звертає увагу, що предметом розгляду даної справи є виключно наявність підстав для стягнення в судовому порядку суми штрафних санкцій, які не були сплачені добровільно.

В той же час, з матеріалів справи не вбачається, що ТОВ «РІО ФІН» вчиняло будь-які дії з метою оскарження постанови №793/1441/16-2/13-П від 09.09.2019 про застосування штрафної санкції, як в адміністративному порядку чи окремому судовому провадженні, так і шляхом подання зустрічного позову в рамках даної адміністративної справи.

Відповідно до ч.1, 2 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

В силу ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Таким чином, з огляду на чинність постанови Нацкомфінпослуг №793/1441/16-2/13-П від 09.09.2019 про застосування штрафної санкції та беручи до уваги відсутність доказів добровільної сплати відповідачем суми штрафу, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог.

Щодо доводів апелянта про те, що у спірному випадку позов позивачем подано після спливу строку, який визначено для оскарження рішення суб`єкта владних повноважень на підставі якого заявленого вимоги про стягнення грошових коштів, колегія суддів зазначає наступне.

Положеннями частини четвертої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) передбачено, що суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України.

Щоб адміністративний позов був прийнятий до провадження судом першої інстанції, позивачу необхідно дотримуватись порядку подання позовної заяви в межах реалізації права на звернення до суду та кореспондуючого права на повноважний суд з урахуванням положень пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статті 55 Конституції України, частини четвертої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з частиною першою статті 122 КАС позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Положеннями частини другої статті 122 КАС встановлено різні строки звернення до адміністративного суду для суб`єктів владних повноважень та для інших осіб.

Відповідно до абзацу першого частини другої статті 122 КАС для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Абзацом другим частини другої статті 122 КАС визначено, що для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.

Відповідно пункту 8 частини четвертої статті 169 КАС позовна заява повертається позивачеві, якщо позовну заяву із вимогою стягнення грошових коштів, яка ґрунтується на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, подано суб`єктом владних повноважень до закінчення строку, визначеного частиною другою статті 122 цього Кодексу.

Аналіз наведених вище правових норм дає підстави для висновку про те, що положеннями пункту 8 частини четвертої статті 169 КАС законодавцем врегульовано підставу для повернення позовної заяви позивачеві у випадку порушення процесуальних строків, а саме - коли суб`єкт владних повноважень подав позовну заяву із вимогою про стягнення грошових коштів, яка ґрунтується на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, до закінчення строку встановленого у частині другій статті 122 КАС.

При цьому, у розумінні положень пункту 8 частини четвертої статті 169 КАС, слід виходити з того, що днем виникнення підстав, які дають право суб`єкту владних повноважень на звернення до адміністративного суду із позовом про стягнення грошових коштів, яка ґрунтується на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, є день закінчення шестимісячного строку, встановленого у абзаці першому частини другої статті 122 КАС.

Аналогічну позицію висловив Верховний Суд у постанові від 26 лютого 2019 року по справі № 826/14908/18.

Таким чином, позивач у даній справі наділяється правом на звернення до суду із даним позовом у разі: несплати штрафу у добровільному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання постанови та після закінчення шестимісячного строку оскарження цієї постанови - протягом наступних трьох місяців.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було винесено постанову, якою на відповідача застосовано штрафні санкції у розмірі 17000 грн. Дана постанова направлена відповідачу листом від 10.09.2019 року № 7369/16-8.

Втім, поштова кореспонденція повернулася на адресу суду з відміткою «адресат не розшуканий».

Зі змісту постанови убачається, що відповідачу встановлений термін до 30.09.2019 року для надання документів, які підтверджують сплату штрафу чи повідомлення про відмову від добровільного виконання постанови.

Наразі, відповідач у визначений строк постановою штраф не сплатив. Вказану постанову у встановлений законом строку оскаржено також не було.

З огляду на це, у позивача 30.03.2020 виникло право у строк до 30.06.2020 звернутися до адміністративного суду із позовом про стягнення накладеного штрафу.

З матеріалів справи вбачається, що позов направлений до суду першої інстанції 03.06.2020, тобто у межах строку звернення до адміністративного суду.

З огляду на це, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про наявність підстав для залишення позову без розгляду у зв`язку із пропуском строку його подання.

За наведених обставин, колегія суддів дійшла висновку , що доводи апеляційної скарги не знайшли своє підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції та не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Положеннями ст. 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши доводи Товариства з обмеженою відповідальністю «РІО ФІН», викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 229, 241, 242, 243, 271, 272, 287, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329, 331 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «РІО ФІН» залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 лютого 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Головуючий суддя І.О. Грибан

Судді: В.Ю. Ключкович

А.Б. Парінов

(повний текст постанови складено 19.08.2022р.)