Справа № 280/3427/22
Суддя: Артоуз Олеся Олександрівна
Дата ухвалення: 2022-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

18 серпня 2022 року Справа № 280/3427/22 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Артоуз О.О., розглянувши у письмовому провадженні в спрощеному позовному провадженні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), представник позивача Амельченко Микола Дем`яновича ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166, ) про визнання дій протиправними та списання заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (далі відповідач), відповідно до якого позивач просить суд визнати протиправними дії Головного управління ДПС у Запорізькій області щодо відмови ОСОБА_1 у списанні заборгованості зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 43102,79 гривні та зобов`язати Головне управління ДПС у Запорізькій області списати ОСОБА_1 несплачені суми недоїмки з єдиного внеску, а також штрафні санкції та пеню, нараховані на ці суми недоїмки як фізичній особі-підприємцю у сумі 43102,79 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що в період перебування позивача у статусі фізичної особи-підприємця господарську діяльність не проводи та дохід не отримував. 13.04.2021 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності. 07.12.2021 позивач надав до ДПС заяву про списання заборгованості, що виникла у позивача по оплаті загальнообов`язкових платежів з ЄСВ, що були нараховані починаючи з 01.01.2014 як підприємцю, що не перебував у стані припинення. Листом від 23.12.2021 позивачу відмовлено в списанні заборгованості. З вказаною відмовою не погоджується з посиланням на вимоги ст. 101 Податкового кодексу України, Порядок списання безнадійного податкового боргу платників податків, затвердженого наказом Міністертва доходів і зборів України від 10.10.2013 №577. Позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою судді від 01.02.2022 відкрито провадження у адміністративній справі та ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження (без виклику учасників справи).

Представником відповідача надано відзив на адміністративний позов (вх. №13168 від 22.02.2022), в якому представник відповідача вважає позовні вимоги необґрунтованими та просить в їх задоволенні відмовити повністю.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 20.09.2012 по 13.04.2021 була зареєстрована як фізична особа-підприємець.

З 01.10.2012 по 01.10.2015 ОСОБА_1 застосовувала спрощену систему оподаткування. Згідно пункту 3 частини першої статті 7 Закону України 2464 «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (у редакції Закону України від 28.12.2014 р, N 77-VІІІ ( далі - Закон № 2464 ) єдиний внесок (далі - ЄВ) нараховується платникам, які обрали спрощену систему оподаткування на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

З 01.10.2015 перебувала на загальній системі оподаткування

З 01.01.2017 ФОП, які перебувають на загальній системі оподаткування, звільняються від сплати за себе ЄВ, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу (частина четверта ст. 4 Закону № 2464 у редакції Закону № 1774).

Отже, починаючи з 01.01.2017, у разі якщо ФОП, які застосовують загальну систему оподаткування, та особами, які провадять незалежну професійну діяльність, не отримано дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року, такі платники зобов`язані визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування ЄВ, встановленої Законом № 2464. При цьому сума ЄВ не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

Поряд з тим, згідно із змінами, внесеними Законом України від 03 жовтня 2017 року № 2148- VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України що до підвищення пенсій» (далі - Закон № 2148) до Закону №2464, з 01.01.2018 у разі якщо ФОП, які застосовують загальну систему оподаткування, не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такі платники зобов`язані визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування ЄВ, встановленої Законом № 2464. При цьому сума ЄВ не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць (п. 2 частини першої ст. 7 Закону № 2464 у редакції Закону №2148)

Враховуючи вищенаведене, станом на теперішню дату в інтегрованій картці по ЄВ ОСОБА_2 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) за період з 20.01.2015 по 19.01.2021 наявна заборгованість з єдиного внеску на загальну суму 43102,79 грн., а саме :

за 2014 рік нарахований ЄВ відповідно по строку 20.01.2015 у розмірі 1250,97 грн.;

за 2015 рік нарахований ЄВ відповідно по строку 20.04.2015, 20.07.2015, 19.10.2015 у розмірі 3859,37 грн.;

за 2017 рік нарахований ЄВ відповідно по строку 09.02.2018 у розмірі 8448,00 грн.;

за 2018 рік нарахований ЄВ відповідно по термінам 19.04.2018, 19.07.2018, 19.10.2018, у розмірі 9828,72 грн.;

за 2019 рік нарахований ЄВ відповідно по термінам 19.04.2019, 19.07.2019, 21.10.2019, у розмірі 11016,72 грн.;

за 2020 рік відповідно по термінам 21.04.2020, 20.07.2020. 19.10.2020. 20.01.2020 у сумі 8495,3 грн, з урахуванням п.9 прим. 10 Закону №2464 (мінімальна зароби на плата з січня 2020 року 4723 х 22 відсотки = 1039,06 грн./міс. та з вересня 2020 року 5000 х 22 відсотки = 1100,0 грн.).

Таким чином, станом на 14.10.2021 заборгованість по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в ІКП ОСОБА_3 складає 43102,79 гривень.

07.12.2021 позивач звернулась до відповідача із заявою, відповідно до якої просить:

списати ОСОБА_1 суми недоїмки, нараховані за період з 01.01.2017 до 01.12.2020, а також штрафи та пеню, нараховані на ці суми недоїмки включно до дати подання цієї заяви, відповідно до п. 9-15 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 08 липня 2010 року № 2464 «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» у редакції Закону України від 04 грудня 2020 року № 1072-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо соціальної підтримки платників податків на період здійснення обмежувальних протиепідемічних заходів, запроваджених з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19. спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (далі - Закон № 2464);

списати ОСОБА_1 суми недоїмки, нараховані за період з 01.01.2014 до 01.01.2017. а також штрафи та пеню, нараховані на ці суми недоїмки включно до дати подання цієї заяви, в зв`язку з тим, що минув строк давності, встановлений цим Кодексом (підпункт 101.2.3 пункту 101.2 статті 101 ПК України).

Листом від 23.12.2021 позивачу в списанні заборгованості було відмовлено, що на думку позивача с неправомірною, та такою що порушує права позивача, у зв`язку з чим позивачем подано даний адміністративний позов.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з такого.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 №2464-VI (далі - Закон №2464-VI).

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 4 Закону № 2464-VI платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Водночас, 03 червня 2020 року набув чинності пункт 5 розділу І Закону України від 13 травня 2020 року № 592-ІХ "Про внесення змін до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" щодо усунення дискримінації за колом платників" (далі - Закон № 592-ІХ), відповідно до положень якого розділ VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 2464-VI доповнено пунктом 9-15.

Так, згідно з пунктом 9-15 Закону № 2464-VI (в редакції Закону № 1072-IX від 04.12.2020) підлягають списанню за заявою платника та у порядку, визначеному цим Законом, несплачені станом на 1 грудня 2020 року з урахуванням особливостей, визначених цим пунктом, суми недоїмки, нараховані платникам єдиного внеску, зазначеним у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, за період з 1 січня 2017 року до 1 грудня 2020 року, а також штрафи та пеня, нараховані на ці суми недоїмки включно до дати подання заяви про списання недоїмки, у разі якщо такими платниками не отримано дохід (прибуток) від їх діяльності, що підлягає оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб, та за умови подання до 1 березня 2021 року:

а) особами, які станом на дату подання заяви про списання недоїмки є платниками, або у період з 1 січня 2017 року до дати подання заяви вважалися платниками, зазначеними у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), - державному реєстратору за місцем знаходження реєстраційної справи фізичної особи - підприємця заяви про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності та до податкового органу - звітності відповідно до вимог частини другої статті 6 цього Закону за період з 1 січня 2017 року до 1 грудня 2020 року. Такі документи подаються платником (особою) виключно у випадку, якщо вони не були подані раніше;

б) особами, які станом на дату подання заяви про списання недоїмки є платниками, або у період з 1 січня 2017 року до дати подання заяви вважалися платниками, зазначеними у пункті 5 частини першої статті 4 цього Закону, - до податкового органу за основним місцем обліку заяви про зняття з обліку як платника єдиного внеску та звітності відповідно до вимог частини другої статті 6 цього Закону за період з 1 січня 2017 року до 1 грудня 2020 року. Такі документи подаються платником (особою) виключно у випадку, якщо вони не були подані раніше.

Після отримання у встановленому законом порядку відповідних відомостей від державного реєстратора або заяви про зняття з обліку як платника єдиного внеску та за умови подання платником єдиного внеску (особою) зазначених документів (якщо відповідні документи не були подані раніше) податковий орган протягом 15 робочих днів проводить камеральну перевірку, за результатами якої приймає рішення про списання суми недоїмки, штрафних санкцій і пені або вмотивоване рішення про відмову списання суми недоїмки, штрафних санкцій і пені.

Податковим органом може бути прийнято рішення про відмову списання суми недоїмки, штрафних санкцій і пені, за умови якщо за результатами перевірки буде встановлено, що:

1) платник податків отримав дохід (прибуток) від здійснення підприємницької та/або незалежної професійної діяльності протягом періоду з 1 січня 2017 року до 1 грудня 2020 року;

2) суми недоїмки, а також штрафи та пеня, нараховані на суми недоїмки, були в повному обсязі самостійно сплачені платником (особою) або стягнуті у порядку, передбаченому цим Законом.

У разі якщо суми недоїмки, а також штрафи та пеня, нараховані на суми недоїмки, були частково самостійно сплачені платником (особою) та/або стягнуті у порядку, передбаченому цим Законом, податковий орган приймає рішення про списання суми недоїмки, штрафних санкцій і пені у частині, що залишилася несплаченою.

Штрафні санкції до платника єдиного внеску, передбачені пунктом 7 частини одинадцятої статті 25 цього Закону, за наведених умов не застосовуються.

Вимога про сплату суми недоїмки, штрафних санкцій і пені вважається відкликаною у день прийняття податковим органом рішення про списання суми недоїмки, штрафних санкцій і пені.

Нараховані та сплачені або стягнуті за зазначений період суми недоїмки, штрафних санкцій і пені відповідно до цього Закону не підлягають поверненню.

Податковий орган протягом п`яти робочих днів з дня прийняття рішення про списання недоїмки з єдиного внеску, а також штрафів та пені, нарахованих на ці суми, надає територіальним підрозділам державної виконавчої служби інформацію про такі списані суми недоїмки з єдиного внеску в розрізі платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

З дня винесення податковим органом рішення про списання недоїмки з єдиного внеску, а також штрафів та пені, нарахованих на ці суми недоїмки, на підставі наданої податковим органом інформації підлягають закінченню відкриті державною виконавчою службою виконавчі провадження та припиняються заходи примусового виконання рішень щодо стягнення таких сум з платників єдиного внеску, яким здійснюється списання сум недоїмки, а також штрафів та пені, нарахованих на ці суми недоїмки, відповідно.

Як встановлено з матеріалів справи, що підприємницьку діяльність позивачем припинено 13.04.2021. Із заявою про списанню заборгованості позивач звернулась до ГУ ДПС у Запорізькій області 07.12.2021, тобто за межами граничного строку, встановленого Законом.

Позивачем не подавалась податкова декларація про майновий стан і доходи за період 2017-2020 роки, у яких зазначено про відсутність доходу.

Отже суд зауважує, що вищезазначена норма Закону містить перелік підстав для відмови списати суму недоїмки.

Враховуючи вищезазначене суд дійшов висновку, що законодавець прийнявши Закон України «Про внесення змін до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" щодо усунення дискримінації за колом платників» встановив механізм, за яким при наявності певних обставин, податковий орган зобов`язаний прийняти рішення про списання сум недоїмки, водночас, як встановлено судом, позивачем не дотримано повну процедуру такого списання у встановлені строки, у зв`язку з чим податковий орган не проводив перевірки щодо можливості списання недоїмки.

Згідно вимог статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У відповідності до приписів ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що у разі відсутності беззаперечних обставин до визнання протиправними вимог, як то, реєстрація позивача як «сплячий ФОП», наявність ознак діяльності позивача як самозайнятої особи чи то сплата ЄСВ за позивача іншим роботодавцем, позивач мав правову можливість, застосовуючи законодавчий механізм звернення до податкового органі із заявою про списання суми недоїмки, саме такий механізм закріплений в законі, і в даному випадку, суд не вправі своїм рішенням підміняти закон.

Суд зауважує, що вимоги статті 7 "База нарахування єдиного внеску" Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" не визнані неконституційними, більш того, наразі дана стаття також встановлює обов`язок сплати мінімального розміру ЄСВ.

Згідно з ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно із ч. 1ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У рішенні по справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, суд повторює, що згідно із його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).

Частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень вимоги якого оскаржуються, належним чином доведено правомірність свого рішення, тоді як позивачем не доведено своєї правової позиції та не спростовано доводи відповідача, а тому суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

У відповідності до положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст. 6, 9, 14, 72, 76, 90, 139, 241-246, 255, 295 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), представник позивача Амельченко Микола Дем`яновича ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166, ) про визнання дій протиправними та списання заборгованості, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Судове рішення в повному обсязі складено та підписано 18.08.2022.

Суддя О.О. Артоуз