Справа № 420/9340/22
Суддя: Радчук А.А.
Дата ухвалення: 2022-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/9340/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2022 року Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Радчука А.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за позовом Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (вул. 8 Березня, 107, м. Миколаїв, 54000, ) про визнання протиправними дій та скасування наказу, -

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (вул. 8 Березня, 107, м. Миколаїв, 54000, ), в якій Позивач просить:

визнати протиправними дії Південного Міжрегіонального Управління Міністерства Юстиції (м. Одеса) у формуванні подання щодо анулювання свідоцтва про право зайняття нотаріальною діяльністю приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_1 (свідоцтво від 24.09.2009 № 7760);

визнати протиправним та скасувати наказ №180/13.1-03 вiд 01 липня 2022 року «Про тимчасове зупинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_1».

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначила, що на підставі запиту Одеської обласної прокуратури від 20.04.2022 року за вх. № 5257/08.2-24 Відповідачем було витребувано у Позивача письмові пояснення та засвідчені належним чином копії документів та реєстру для реєстрації нотаріальних дій стосовно викладених фактів у запиті.

На виконання даного запиту Позивачем було надано письмові пояснення від 13 травня 2022 року за вих. № 32/01-16, від 24 травня 2022 року за вих. № 32/01-16, лист від 30 червня 2022 року за вх. № 7959/08.2-23 та відповідні докази щодо обставин втрати не з її вини архіву та спростування нібито допущених нею порушень.

Позивач вважає, що внесення до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України (м. Одеса) подання про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю Позивача, є протиправним оскільки, перевірки діяльності приватного нотаріуса у порядку визначеному чинним законодавством не було здійснено, у зв`язку з чим звернулася до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 11 липня 2022 року відкрито провадження по справі.

До суду надійшов відзив Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на позовну заяву з проханням відмовити у задоволенні позову. При цьому Відповідач посилається на те, що документи нотаріального діловодства Позивача були втрачені за обставин, які не свідчать про дотримання Позивачем належного рівня обачності для їх збереження, відсутність вини Позивача не є підставою для звільнення від відповідальності за втрату архіву, Позивачем не зазначено яких саме нормативних актів не дотримався Відповідач, перевірка діяльності Позивача проводилась на підставі ст. 33 Закону України «Про нотаріат» та ст. 93 Кримінального кодексу України, а надані Позивачем пояснення та документи свідчать про порушення Позивачем Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Від представника Позивача надійшла відповідь на відзив, у якій Позивач додатково зазначив, що він повністю не згоден з викладеними у відзиві запереченнями та обставинами, вважає заперечення Відповідача необґрунтованими, такими що ніяким чином не спростовують викладені в позові обставини, а обставини на які посилається Відповідач недоведеними.

Від представника Відповідача до суду надійшли заперечення в яких Відповідач додатково зазначив, що відзив містить заперечення щодо наведених Позивачем обставин та правових підстав позову, з якими Відповідач не погоджується, а твердження щодо того, що Відповідач діяв всупереч та не у відповідності до вимог чинного законодавства не мають жодного юридичного підґрунтя.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що Позивач з грудня 2009 року по теперішній час працює приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу. Приватна нотаріальна діяльність здійснюється на підставі свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю № 7760, виданого Міністерством юстиції України 24.09.2009 року, та реєстраційного посвідчення № 358, виданого Головним управлінням юстиції в Одеській області 14.12.2009 року.

На підставі наказів Головного управління юстиції в Одеській області від 15.03.2011 року № 209-о/д, від 12.03.2013 року № 78-о/д та Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 20.03.2015 року № 72/03-07, від 16.03.2017 року № 97/03-07, від 11.04.2019 року № 159/03-09 були проведені планові комплексні перевірки організації нотаріальної діяльності, дотримання порядку вчинення нотаріальних дій та виконання правил нотаріального діловодства приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_1, за наслідками яких роботу приватного нотаріуса визнано задовільною.

На підставі наказу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) № 738/03-08 від 28.09.2021 року, за результатами розгляду листа Одеського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції України в Одеській області, нотаріальна діяльність приватного нотаріуса ОСОБА_1 була тимчасово зупинена у зв`язку з недотриманням ст. 238 Цивільного кодексу України, ст. 44 Закону України «Про нотаріат», порушенням п. 6.12, п. 6.14, п. 7.22, п. 8.9 Правил ведення нотаріального діловодства, п. 4 глави 4, п. 9 глави 7, п. 3 глави 10 розділу І, пп. 1.18 п. 1 глави 2 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (далі - Порядок), п. 2.12 Положення про Єдиний реєстр довіреностей, з 29.09.2021 року до закінчення проходження нею підвищення кваліфікації, тобто до 12.10.2021 року.

На підставі наказу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) № 878/03-08 від 01.12.2021 року, за результатами розгляду листа Управління нотаріату та фінансового моніторингу Департаменту нотаріату та державної реєстрації Міністерства юстиції України, нотаріальна діяльність приватного нотаріуса ОСОБА_1 була тимчасово зупинена у зв`язку з порушенням п. 4 глави 4 розділу І Порядку та розділу ІІ Порядку проставлення апостилю на офіційних документах, що оформляються нотаріусами України, з 02.12.2021 року до закінчення проходження нею підвищення кваліфікації, тобто до 15.12.2021 року.

За період роботи приватного нотаріуса ОСОБА_1 обґрунтовані скарги на її дії до Управління не надходили.

Необхідність порушення питання щодо анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_1 виникла за результатами розгляду запиту Одеської обласної прокуратури, який надійшов на адресу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з Міністерства юстиції України 26.04.2022 року за вх. № 5392/08.2-24.

По фактах, викладених у запиті Одеської обласної прокуратури, Управлінням в межах компетенції було проведено перевірку шляхом витребування письмових пояснень у приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_1 та копій необхідних документів.

27 квітня 2022 року на адресу Позивача від Південного Міжрегіонального Управління Міністерства Юстиції (м. Одеса) надійшов запит щодо надання пояснень та відповідних документів на їх підтвердження.

Міністерство юстиції України у своєму листі від 14.03.2022 року № 25023/37.1/32-22 зазначило, що у зв`язку з прийняттям Указу Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" Міністерством юстиції України з 25.02.2022 року тимчасово призупинено інформування про стан виконання актів та доручень Президента України, Кабінету Міністрів України, актів міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та надання відповідей на звернення підприємств, установ та організацій, звернення громадян та запити на публічну інформацію, що не стосуються воєнного стану, військової діяльності, надання медичної допомоги, евакуації населення тощо, про що було повідомлено Міністерства, інші центральні органи виконавчої влади листом від 04.03.2022 року № 24397/15.14/26-22.

Окрім цього, Міністерство юстиції наголосило на необхідності призупинення проведення планових комплексних перевірок організації роботи державних нотаріальних контор, державних нотаріальних архівів, організації нотаріальної діяльності приватних нотаріусів, дотримання державними і приватними нотаріусами порядку вчинення нотаріальних дій та виконання правил нотаріального діловодства у період дії воєнного стану, а також перевірок за зверненнями фізичних та юридичних осіб, які не стосуються воєнного стану, військової діяльності, а також діяльності нотаріату у зазначений період.»

У відзиві на позовну заяву Відповідач зазначає, що ним було проведено перевірку діяльності Позивача на підставі положень ст. 33 Закону України «Про нотаріат» та положень ст. 93 Кримінального процесуального кодексу України, тобто всупереч листа Міністерства юстиції України від 14.03.2022 року № 25023/37.1/32-22.

Матеріали справи свідчать, що на виконання запиту Відповідача Позивачем було надано письмові пояснення від 13 травня 2022 року за вих. № 32/01-16, від 24 травня 2022 року за вих. № 32/01-16, лист від 30 червня 2022 року за вх. № 7959/08.2-23 та відповідні докази.

З наданих Позивачем пояснень від 13.05.2022 року за вих. № 32/01-16, які надійшли на адресу Відповідача 19.05.2022 року за вх. № 6382/08.2-23 встановлено, що під час її перебування за кордоном, а саме: 18.03.2022 року, з приміщення, яке є її робочим місцем було викрадено 56 реєстрів для реєстрації нотаріальних дій, з них: 55 реєстрів для реєстрації нотаріальних дій за 2010 - 2021 роки та 1 реєстр для реєстрації нотаріальних дій за 2022 рік.

Також, із пояснень приватного нотаріуса ОСОБА_1 встановлено, що 24.03.2022 року, після її повернення з-за кордону, нею було складено заяву по факту проникнення в приміщення, яке є її робочим місцем, крадіжки майна та грошових коштів, на яку отримано відповідь про те, що звернення ОСОБА_1 щодо виявлення відсутності реєстрів для реєстрації нотаріальних дій зареєстровано в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені правопорушення та інші події відділу поліції № 1 ОРУП № 1 ГУНП України в Одеській області за № 6085 від 24.03.2022 року.

10.06.2022 року за вих. № 7772/08.2-24 Управлінням на адресу Одеської обласної прокуратури направлено повідомлення про викрадення реєстрів для реєстрації нотаріальних дій, з метою встановлення наявності/відсутності вини приватного нотаріуса ОСОБА_1 по вищевказаному факту.

Згідно з поясненнями приватного нотаріуса ОСОБА_1 від 24.05.2022 року за вих. № 32/01-16, 18.03.2022 року у вечірній час від служби охорони надійшло повідомлення про проникнення до приміщення, яке є її робочим місцем. У зв`язку з тим, що приватний нотаріус ОСОБА_1 на той час перебувала за кордоном, вони викликали до приміщення її представника. У приміщенні було все перевернуте, папки з документами були скинуті на підлогу, в архівній кімнаті металева шафа була відчинена та повністю порожня.

Крім того, 30.06.2022 року за вх. № 7959/08.2-23 на адресу Управління приватним нотаріусом ОСОБА_1 було направлено копію листа Управління поліції охорони в Одеській області від 24.06.2022 року за вих. № 2160/43/35/02-2022, адресованого приватному нотаріусу ОСОБА_1 у відповідь на її лист від 25.05.2022 року за вих. № 30/01-16, з якого вбачається, що 18.03.2022 року о 19 год. 26 хв. надійшов сигнал «Тривога» з охороняємого об`єкту - приміщення, яке є робочим місцем приватного нотаріуса ОСОБА_1, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, про спрацювання шлейфу вхідних дверей. Прибувши на місце о 19 год. 31 хв., наряд доповів ГПЦС, що вхідні двері нотаріальної контори відчинені, після чого оператор ГПЦС викликав на об`єкт довірену особу ОСОБА_2 .

Матеріали справи містять докази перебування Позивача поза межами території України.

На підставі наданих Позивачем письмових пояснень та доказів до них 05 липня 2022 року Позивачу було вручено копію наказу №180/13.1-03 від 01 липня 2022 року «Про тимчасове зупинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_1».

Відповідач вважає, що Позивачем допущені й інші порушення в тому числі приписи частини 3 статті 29-1 Закону України «Про нотаріат» та порядку вчинення нотаріальних дій.

Оскаржуваний наказ прийнято на виконання пункту 8 частини 1 статті 29-1 Закону України «Про нотаріат».

Також, матеріали справи містять докази того, що Відповідачем підготовано та направлено подання про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю №7760, виданого міністерством юстиції України 24 вересня 2009 року на ім`я Позивача з яким Позивача ознайомлено 05 липня 2022 року у зв`язку з вчиненням Позивачем порушень, передбачених підпунктами «и» та/або «і» пункту 2 частини першої статті 12 Закону України «Про нотаріат».

Наказом Міністерства юстиції України від 28 липня 2011 року № 1904/5 затверджено Порядок внесення Міністерством юстиції України, головними територіальними управліннями юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі або Нотаріальною палатою України подання про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю та його розгляд Вищою кваліфікаційною комісією нотаріату (далі - Порядок № 1904/5).

Приписами пункту 3 Порядку № 1904/5 обумовлено, що подання Мін`юсту, територіального органу Міністерства юстиції повинно містити: інформацію про наявність підстав, визначених пунктом 2 частини першої статті 12 Закону; зазначення конкретних порушень, які були допущені нотаріусом; пропозиції щодо анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю.

До Подання Мін`юсту, територіального органу Міністерства юстиції додаються: засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів, на підставі яких внесено Подання; доповідна записка про перевірку роботи нотаріуса; пояснення нотаріуса на предмет обставин, викладених у Поданні (у разі наявності); копії документів про зупинення нотаріальної діяльності (щодо приватного нотаріуса); копії документів, що свідчать про виявлені в діяльності нотаріуса порушення; документи, що свідчать про вжиті заходи щодо виявлених в роботі нотаріуса порушень; відповідні документи органів дізнання і слідства, прокуратури, суду тощо; засвідчена в установленому порядку копія рішення Мін`юсту, територіального органу Міністерства юстиції про направлення до Комісії Подання, яке прийняте відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" або Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань".

Перелік документів, які додаються до Подання, визначається Мін`юстом, територіальним органом Міністерства юстиції залежно від підстав, передбачених пунктом 2 частини першої статті 12 Закону.

За результатами розгляду Подання Комісія може ухвалити одне з таких рішень: про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю; про відмову в анулюванні свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю.

На виконання ухвали суду від 11 липня 2022 року. Від Відповідача надійшли всі матеріали, що послугували підставою для прийняття оскаржуваного наказу та вчинення дій щодо направлення подання про анулювання свідоцтва Позивача.

Відповідно до п.п. «е» та «з» п. 2 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про нотаріат», свідоцтво про право на заняття нотаріальною діяльністю може бути анульовано Міністерством юстиції України, серед іншого, у разі, неодноразового порушення нотаріусом чинного законодавства або грубого порушення закону, яке завдало шкоди інтересам держави, підприємств, установ, організацій, громадян при вчиненні нотаріальних дій та/або інших дій, покладених на нотаріуса відповідно до закону та набрання законної сили рішенням суду про порушення нотаріусом вимог законодавства при вчиненні ним нотаріальної дії.

Положеннями ст. 12 визначено, що свідоцтво про право на заняття нотаріальною діяльністю може бути анульовано Міністерством юстиції України за рішенням Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату, прийнятим на підставі подання Міністерства юстиції України, його територіальних органів, у випадках:

а) втрати громадянства України або виїзду за межі України на постійне проживання; б) винесення щодо нотаріуса обвинувального вироку суду, який набрав чинності; в) винесення ухвали про застосування щодо нотаріуса примусових заходів медичного характеру, що набрала законної сили; г) закриття кримінального провадження щодо нотаріуса з нереабілітуючих підстав; д) винесення рішення суду, що набрало законної сили, про обмеження дієздатності особи, яка виконує обов`язки нотаріуса, визнання її недієздатною або безвісно відсутньою, оголошення її померлою; е) неодноразового порушення нотаріусом законодавства або грубого порушення закону, яке завдало шкоди інтересам держави, фізичним та юридичним особам, при вчиненні нотаріальних дій та/або інших дій, покладених на нотаріуса відповідно до закону, за умови що такі порушення встановлені рішенням суду; є) невідповідності нотаріуса займаній посаді внаслідок стану здоров`я, що перешкоджає нотаріальній діяльності; ж) порушення нотаріусом вимог, передбачених частиною четвертою статті 3, частиною першою статті 8 та статтею 9 цього Закону; з) набрання законної сили рішенням суду про порушення нотаріусом вимог законодавства при вчиненні ним нотаріальної дії; и) знищення чи втрати нотаріусом або з його вини архіву нотаріуса або окремих документів; і) неодноразового порушення нотаріусом правил професійної етики, затверджених Міністерством юстиції України;

3) за рішенням Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату, прийнятим на підставі подання Нотаріальної палати України, у разі неодноразового порушення нотаріусом правил професійної етики.

Рішення про анулювання свідоцтва про право на заняття нотаріальною діяльністю може бути оскаржено до суду.

Суд погоджується з доводами Позивача, що для прийняття рішення про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю на підставі підпунктів «и» та/або «і» пункту 2 частини першої статті 12 Закону України «Про нотаріат» повинні бути вчинені нотаріусом такі порушення, що у своїй сукупності є достатніми для застосування такого засобу реагування.

У постановах Верховного Суду від 20 липня 2018 року у справі № 809/1649/17, від 18 березня 2020 року у справі № 826/3090/17, від 25 червня 2020 року у справі №2340/5084/18, від 05 жовтня 2020 року у справі №140/1382/19 сформована правова позиція, відповідно до якої встановлення факту порушень нотаріусом чинного законодавства при вчиненні нотаріальних дій належить до компетенції суду.

Разом з тим, застосуванню Відповідачем правил підпункту «і» пункту 2 частини першої статті 12 Закону України «Про нотаріат» повинно передувати встановлення судовим рішенням (рішеннями) фактів вчинення позивачем як нотаріусом певних порушень під час безпосереднього здійснення нотаріальних дій.

Законом України «Про нотаріат» не визначено повноважень Міністерства юстиції України, територіальних органів Міністерства юстиції України щодо перевірки законності вчинення нотаріальних дій нотаріусами і відповідно встановлення порушення чинного законодавства при вчинення нотаріальних дій, так само як і встановлювати наявність чи відсутність шкоди, завданої такими діями нотаріуса іншим особам.

З огляду на вказані обставини, Відповідач безпідставно вніс на розгляд подання, факти викладені в якому належним чином не перевірив, також не перевірив наявності у поданні підстав, визначених підпунктами «и» та/або «і» пункту 2 ст. 12 Закону України «Про нотаріат», відсутності рішення судів, якими встановлено порушення законодавства чи правил професійної етики Позивачем та одночасно не встановив наявність завданої Позивачем шкоди.

Посилання на Відповідача на висновки, викладені в постанові Верховного суду від 16 травня 2019 року по справі №826/4580/15 суд відхиляє, у зв`язку з наступним.

Відповідач не зазначає, в чому саме обґрунтування позовних вимог Позивачем у цій справі суперечать висновкам Верховного Суду, наведеним у зазначеній постанові, не зазначає і того, у чому він убачає подібність правовідносин. Посилання на постанову Верховного Суду зроблено без аналізу та врахування обставин справ, за яких судом касаційної інстанції було зроблено відповідні висновки.

Фактично Відповідачем зроблено вказівку на постанову Верховного Суду з цитуванням окремих витягів з його тексту без будь-якого обґрунтування подібності правовідносин.

Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин; об`єкта та предмета правового регулювання; умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин. Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи.

При цьому, обставини, які формують зміст правовідносин і впливають на застосування норм матеріального права, а так само оцінка судами їх сукупності, не можуть вважатися подібністю правовідносин.

У відзиві Відповідач в достатній мірі не наводить, в чому саме він вбачає подібність правовідносин у справах (у яких викладено висновок Верховного Суду і даній справі).

З огляду на зазначене суд дійшов висновку, що дії Південного Міжрегіонального Управління Міністерства Юстиції (м. Одеса) у формуванні подання щодо анулювання свідоцтва про право зайняття нотаріальною діяльністю приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_1 (свідоцтво від 24.09.2009 № 7760) є протиправними.

При цьому, оскільки оскаржуваний наказ було прийнято на підставі вищезазначеного подання, суд дійшов висновку, що наказ №180/13.1-03 вiд 01 липня 2022 року «Про тимчасове зупинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_1» є протиправним та належить до скасування.

При прийнятті рішення у даній справі суд врахував позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява №65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

В процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Згідно зі ст. 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що адміністративний позов слід задовольнити.

Частиною 1 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Порядок розподілу судових витрат встановлено статтею 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до положень ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав Відповідачем у справі, або якщо Відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Позивачем, за звернення до суду з даним адміністративним позовом, було сплачено судовий збір у розмірі 4 962 грн.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь 40 000,00 грн. витрат на правничу допомогу, на підтвердження яких надає суду: договір про надання правової допомоги № 109 від 04 липня 2022 року, замовлення на надання правової допомоги від 04 липня 2022 року, розрахунок гонорару за надання правової допомоги від 04 липня 2022 року, згідно з якими загальна сума гонорару складає 40 000,00 грн.

Суд зазначає, що Відповідач надав заперечення на стягнення витрат на правничу допомогу, згідно з якими Відповідач вважає, що сума коштів є надмірно завищеною.

У постанові від 24.01.2019 року у справі № 910/15944/17 Верховний Суд зауважив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Проте, суд зазначає, що при наданні адвокатом правничої допомоги Позивачу на суму 40 000,00 грн. враховано, у тому числі, послуги щодо представництва інтересів позивача у П`ятому апеляційному адміністративному суді та у Верховному Суді, що не входить до складу витрат, пов`язаних з розглядом вказаної справи в Одеському окружному адміністративному суді.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що розмір понесених позивачем витрат на правничу допомогу адвоката у розмірі 40 000,00 грн. є необґрунтованим та непропорційним до предмета спору та складності справи.

Таким чином, суд вважає за можливе присудити на користь позивача понесені витрати на професійну правничу допомогу по цій справі у сумі 10 000,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 9, 72, 77, 90, 139, 205, 229, 242-246, 255, 293, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (вул. 8 Березня, 107, м. Миколаїв, 54000, ) про визнання протиправними дій та скасування наказу задовольнити.

Визнати протиправними дії Південного Міжрегіонального Управління Міністерства Юстиції (м. Одеса) у формуванні подання щодо анулювання свідоцтва про право зайняття нотаріальною діяльністю приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_1 (свідоцтво від 24.09.2009 № 7760).

Визнати протиправним та скасувати наказ №180/13.1-03 від 01 липня 2022 року «Про тимчасове зупинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_1».

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (вул. 8 Березня, 107, м. Миколаїв, 54000, ) на користь Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) судові витрати в розмірі 4 962 (чотири тисячі дев`ятсот шістдесят дві) грн. 00 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (вул. 8 Березня, 107, м. Миколаїв, 54000, ) на користь Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) витрати на правничу допомогу у сумі 10 000 (десять тисяч) грн. 00 коп.

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст. ст. 293, 295 КАС України.

Суддя А.А. Радчук