Справа № 465/1681/22
Суддя: Мартьянова С. М.
Дата ухвалення: 2022-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

22.08.2022 року Франківський районний суд м.Львова в складі:

головуючого - судді Мартьянової С.М.

за участю секретаря Сеньків А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до УПП Львівській області ДПП, командира взводу 1 батальйону 3 роти управління патрульної поліції у Львівській області про скасування постанови серії ЕАО № 5352629 від 02.04.2022 року, -

встановив :

Позивач звернувся в суд із позовною заявою про скасування постанови серії ЕАО № 5352629 від 02.04.2022 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП. В обґрунтування позовних вимог зазначає наступне. Постановою командира взводу 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції у Львівській області старшого лейтенанта поліції Пенюка Олега Миколайовича від 02.04.2022 серії ЕАО № 5352629 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення - штраф у розмірі 510 грн. Як вбачається із змісту постанови, ОСОБА_1 02.04.2022 в 14 год. 30 хв. по вул. Угорська, 26 у м. Львові керуючи транспортним засобом при перестроюванні не увімкнув відповідний покажчик повороту та після зупинки працівниками поліції не увімкнув аварійну світлову сигналізацію, чим порушив п. 9.2.6 Правил дорожнього руху України, затвердженими постановою Кабінету Міністрій України від 10.10.2001 № 1306 (надалі - ПДР). Вказану постанову вважає протиправною та такою, що підлягає скасуванню з наступих підстав.

Так, ОСОБА_1 02.04.2022 близько 14 год. 30 хв. дійсно рухався на автомобілі марки Пежо 3008 по вул. Угорська у м. Львові, змінюючи смуги руху для безпечного пересування. При зміні смуги руху водієм завжди вмикався відповідний покажчик повороту для забезпечення безпечності проведеного маневру. Рухаючись по вул. Угорській у м. Львові ОСОБА_1 напрямок руху не змінював. У подальшому, невідомо поблизу якого будинку, можливо і будинку № 26 (як вказано в оскаржуваній постанові), ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції, які не повідомивши причину зупинки запитали його про напрям подальшого руху та фактично провели обшук автомобіля (зіславшись на військовий стан надали вимогу відчинити бардачок, багажник та всі наявні в автомобілі сумки, що ОСОБА_1 було виконано). У ході проведеного обшуку, який працівники поліції назвали оглядом у воєнний час, поліцейськими було вказано ОСОБА_1 , що у нього наявні явні ознаки наркотичного сп`яніння та запропоновано йому пройти огляд у медичному закладі. Попри зазначення водієм про безглуздість висунутих звинувачень, ОСОБА_1 погодився пройти огляд та залишивши автомобіль був доставлений екіпажом поліції до КНП ЛОР «Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень», де, незважаючи на проведення трьох тестів, які були проведені на вимоги поліцейських у зв`язку з негативними результатами попередніх, категорично було встановлено, що у водія не виявлено ознак сп`яніння. Зазначає, що після отримання негативних результатів першого тесту, працівники поліції вказали провести ще всі наявні тести, яких загалом було проведено три, оскільки напевне бажали отримати позитивний результат хоча б шляхом похибки. У подальшому працівники поліції, напевне з метою «помсти» ОСОБА_1 , який «зіпсував» їм статистику по протоколах за ст. 130 КУпАП, винесли стосовно нього оскаржувану постанову, якою наклали штраф 510 грн. Пунктом 9.2.6 передбачено, що водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням. Вказаним пунктом не передбачено ввімкнення аварійної сигналізації (передбачено п. 9.9.6), що окрім іншого свідчить, що така водієм була увімкнена. В іншому випадку в постанові було б зазначено про «порушення» ще одного пункту ПДР. Диспозицією частини 2 статті 122 КУпАП передбачена відповідальність не за будь- яке порушення правил користування попереджувальними сигналами, а саме за порушення правил користування попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку і лише тоді таке порушення набуває ознак протиправності і суспільної шкідливості. Вказаною нормою не передбачена відповідальність за порушення правил користування попереджувальними сигналами при зупинці транспортного засобу. При цьому, зупинка на вимогу поліцейського не стосується початку руху чи зміни його напрямку. Це ж стосується і перестроювання смугами руху у попутному напрямку. Просить скасувати постанову від 02.04.2022 серії ЕАО № 5352629 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 510 гривень. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції судові витрати у справі. Зазначає, що судові витрати у справі складають 4 720 грн., з яких 4 600 грн. витрати на правову допомогу (3 000 грн. надання правових консультацій та складання і позовної заяви, 1 600 грн участь у двох судових засіданнях (підготовче і судовий розгляд), 120 грн. транспортні витрати у зв`язку з поданням позовної заяви та участю у судових засіданнях.

Представник відповідача 29.07.2022 року звернувся на адресу суду з відзивом на позовну заяву. З вказаними позовними вимогами не погоджуємось, з огляду на наступне. Пунктом 1.3 ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Аналогічні положення закріплені законодавцем також у статті 16 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353-ХІІ. Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлено ПДР. За приписами пункту 2.4 ПДР України на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у пункті 2.1 ПДР України. Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. Процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху, матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі визначає Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395. Згідно з пунктом 2 Розділу III Інструкції постанова у справі про адміністративні правопорушення, відповідальність за які передбачена частиною 2 статтею 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення. Аргументи позивача, зазначені у позовній заяві, за своєю суттю спрямовані на уникнення адміністративної відповідальності та не спростовують його вини. Просить у задоволенні позову відмовити.

Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явився, подали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримали в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, повторно, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, надав відзив на позовну заяву.

Відповідно до ч.3ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши їх в сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що постановою командира взводу 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції у Львівській області старшого лейтенанта поліції Пенюка Олега Миколайовича від 02.04.2022 серії ЕАО № 5352629 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення - штраф у розмірі 510 грн. Як вбачається із змісту постанови, ОСОБА_1 02.04.2022 в 14 год. 30 хв. по вул. Угорська, 26 у м. Львові керуючи транспортним засобом при перестроюванні не увімкнув відповідний покажчик повороту та після зупинки працівниками поліції не увімкнув аварійну світлову сигналізацію, чим порушив п. 9.2.6 ПДР, затвердженими постановою Кабінету Міністрій України від 10.10.2001 № 1306.

Вирішуючи питання про винність ОСОБА_1 у порушенні правил дорожнього руху, суд враховує викладенні позивачем пояснення в позовній заяві.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків.

Згідно із вимогами ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як роз`яснено в п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Виходячи з вимог статті 77 КАС України, відповідач повинен був довести, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, проте будь-яких доказів цього не надав. В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачиться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Відповідно до ст. 245 КпАП України завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Суд погоджується із доводами позивача, про те, що відповідачем, не з`ясовано всіх обставин відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, всуперечст. 77 КАС України ним не надано суду доказів та не зазначено обставин, які підтверджують наявність складу правопорушення та спростовують пояснення позивача, і які б дозволили достовірність порушенням позивачем дорожнього руху України.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Тому спростувати пояснення позивача немає можливості, і будь-які сумніви з приводу наявності вини водія транспортного засобу трактуються на користь водія, оскільки наявні у справі докази, зокрема, постанова, не дають суду підстав зробити висновок про те, що позивач вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Тому, з огляду на вищевказане, з врахуванням з`ясованих фактичних обставин по справі та досліджених доказів, суд вважає, що постанова по справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню та справа про адміністративне правопорушення - закриттю, оскільки вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення не доведена.

На підставі вищенаведеного, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Частиною першою статті 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, враховуючи, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі та зазначені норми КАС України, з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань підлягає стягненню судовий збір в сумі 496,20 грн. на користь позивача.

Згідно частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать також витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Проте, таких доказів позивачем та його представником суду надано не було. Враховуючи, що на підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем не надано суду належних доказів, що свідчать про оплату витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, внаслідок чого останнє є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування витрат на правничу допомогу.

Керуючись статтями 245, 251, 254, 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення, статтями 77, 241, 244, 246, 268, 271, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ухвалив:

Позов задовольнити частково.

Постанову від 02.04.2022 серії ЕАО № 5352629 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та наклаення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 510 гривень - скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у Львівській області ДПП в користь ОСОБА_1 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 20 коп. судових витрат на відшкодування судового збору.

В решті вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені ст. 286, 293, п. 15.5 РозділуVII «Перехідні положення» КАС України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Мартьянова С.М.