Справа № 140/16948/21
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2022-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2022 року Справа № 140/16948/21 пров. № А/857/8869/22
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

судді-доповідача Качмара В.Я.,

суддів Большакової О.О., Затолочного В.С.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові справу за позовом Приватного підприємства «ВОЛИНЬ-ТОРГ ГАЛИЧИНА» до Головного управління ДПС у Волинській області та Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою Приватного підприємства «ВОЛИНЬ-ТОРГ ГАЛИЧИНА» на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 11 травня 2022 року (суддя Ксензюк А.Я, м. Луцьк), -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2021 року Приватне підприємство «ВОЛИНЬ-ТОРГ ГАЛИЧИНА (далі ПП) звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Волинській області (далі - Головне управління) та Державної податкової служби України (далі ДПС), в якому просив:

скасувати рішення комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління від 24.11.2021 №3417686/37976967, (далі Рішення №967, Комісія, ЄРПН, Реєстр відповідно), якими відмовлено у реєстрації податкової накладної (далі - ПН) від 09.07.2021 № 12 (далі ПН № 12);

зобов`язати ДПС зареєструвати в ЄРПН наведену вище ПН.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 11 травня 2022 року у задоволені позову відмовлено.

Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржило ПП, яке із покликанням на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

В доводах апеляційної скарги вказує на те, що оплата за товар здійснювалась покупцем за умови реєстрації постачальником ПН в ЄРПН, а оскільки реєстрація ПН зупинена, то відповідно оплата за товар по договору поставки від 07.06.2021 №53-122-01-21-10824/58 (далі Договір) не здійснена. Вказує, що оскільки, відповідно до пункту 6.1 вказаного договору оплата на проводиться в разі зупинення реєстрації ПН, то ПП не могло надати такі документи, які вимагав податковий орган.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу заперечує вимоги такої, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Позивач у відповіді на відзив заперечує доводи, що у ньому викладені та підтримує вимоги апеляційної скарги.

У відповідності до частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС), суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.

Переглянувши справу за наявними у ній матеріалами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що до повідомлення про надання пояснень та копій документів щодо податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрацію яких зупинено від 19.11.2021 №1 (далі Повідомлення) ПП не надано копії документів щодо підтвердження реалізації товару по господарській операції із Державним Підприємством «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», від імені якого діяв відокремлений підрозділ «Рівненська атомна електрична станція» (далі ДП, ВП відповідно), за наслідками якої виписана ПН № 12, що в свою чергу свідчить про неподання позивачем інформації, зазначеної у вказаній ПН. Таким чином поданий позивачем контролюючому органу пакет документів не був достатнім для прийняття рішення про реєстрацію ПН №12 в ЄРПН.

Такі висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, з таких міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що ПП з 03.11.2011 перебуває на обліку в контролюючому органі, як платник податків, основним видом діяльності є КВЕД 46.33 оптова торгівля молочними продуктами, яйцями, харчовими оліями та жирами.

Між ПП та ВП укладено Договір, відповідно до якого постачальник зобов`язується поставити та передати у власність замовника товар, визначений специфікацією №1 до Договору (рафіновану олію) а замовник в свою чергу, зобов`язується оплатити товар за кількістю та за цінами, що передбачені у цій специфікації (а.с.19-24).

Загальна сума Договору становить 790499,33 грн з податком на додану вартість (далі ПДВ). Кількість товару та ціна за одиницю товару вказана у специфікації №1 до Договору (пункти 2.1-2.3 договору).

Відповідно до пункту 6.1 Договору оплата за поставлений якісний товар здійснюється замовником шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника згідно видаткової накладної або накладної протягом 45 календарних днів з дати поставки, за умови реєстрації постачальником ПН у ЄРПН.

Згідно пункту 8.1 Договору, приймання товару здійснюється у відповідності з інструкціями №11-6 від 15.06.65р. «Про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за кількісно» та №11-7 від 25.04.66р. «Про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за якістю» при наявності товарно-супровідних документів: видаткова накладна або накладна та документів (якісних посвідчень, декларацій виробника або висновків санітарно-епідеміологічної експертизи на товар), які підтверджують якість товару і надаються Замовнику разом з товаром при кожній поставці.

На підставі вказаного Договору позивачем виписано видаткову накладну №7822 від 09.07.2021 (далі Видаткова накладна) на товар - олія соняшникова рафінована у кількості 4600 кг загальною вартістю 308788,80 грн (в тому числі ПДВ 51 464,80 грн) (а.с.25).

09.07.2021 ПП складено та подано до реєстрації ПН №12 (а.с.37).

Відповідно до квитанції від 29.07.2021 (далі Квитанція) реєстрація вказаної ПН була зупинена на підставі пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України (далі ПК), у зв`язку із тим, що коди УКТЗЕД/ДКПП товару/послуг 1512, відсутні в таблиці даних платника ПДВ , як товари/послуги, що на постійній основі постачаються (виготовляються), та їх обсяг постачання дорівнює або перевищує величину залишку обсягу придбання такого товару/послуги та обсягу його постачання, що відповідає пункту 1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій (а.с.38).

У Квитанції також було запропоновано позивачу надати пояснення та копії документів щодо підтвердження інформації, зазначеної в ПН для розгляду питання прийняття рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації ПН в ЄРПН (а.с.38).

Після отримання квитанції про зупинення реєстрації ПН №14, позивач направив до контролюючого органу Повідомлення з копіями документів для підтвердження реальності здійснення господарських операцій в кількості 15 додатків (а.с.39).

Комісія за результатами розгляду вказаних документів прийняла Рішення №967 з підстав ненадання платником податку первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунків-фактури/інвойсів, актів приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних; розрахункових документів та/або банківських виписок з особових рахунків. В графі «додаткова інформація» зазначено, що відсутні розрахункові документи (платіжні доручення), товаро-супроводжуючі документи на доставку (а.с.62).

Позивач, не погоджуючись із вказаним рішенням, оскаржив його в адміністративному порядку шляхом подання скарги щодо Рішення №967.

Рішенням ДПС від 09.12.2021 №57692/37976967/2 (далі - Рішення №967/2) скаргу ПП залишено без задоволення, а рішення Комісії - без змін, з підстав ненадання платником податку: копій первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, копій розрахункових документів, банківських виписок з особових рахунків (а.с.83).

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюється ПК.

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 ПК платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в ЄРПН у встановлений цим Кодексом термін.

ПН, складена та зареєстрована в ЄРПН платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

ПН та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 01 липня 2017 року в ЄРПН податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до ЄРПН є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Датою та часом надання ПН та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Абзацами 1, 10 пункту 201.10 статті 201 ПК визначено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в ЄРПН та надати покупцю за його вимогою.

Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.

Відповідно до вимог пункту 201.16 статті 201 ПК реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України (далі КМУ).

На виконання цієї норми КМУ прийнято постанову від 11.12.2019 №1165, якою затверджено «Порядок зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН» (далі - Порядок №1165).

Відповідно до пункту 2 Порядку №1165 автоматизований моніторинг відповідності податкової накладної/розрахунку коригування критеріям оцінки ступеня ризиків - сукупність заходів та методів, що застосовуються контролюючим органом для виявлення ознак наявності ризиків порушення норм податкового законодавства за результатами проведення автоматизованого аналізу наявної в інформаційних системах контролюючих органів податкової інформації.

Нормами пункту 7 Порядку №1165 визначено, у разі коли за результатами автоматизованого моніторингу податкової накладної / розрахунку коригування встановлено, що відображена в них операція відповідає хоча б одному критерію ризиковості здійснення операції, крім податкової накладної /розрахунку коригування, складених платником податку, який відповідає хоча б одному показнику, за яким визначається позитивна податкова історія, реєстрація таких податкової накладної / розрахунку коригування зупиняється.

Пунктом 8 Порядку №1165, передбачено, що платник податку отримує інформацію щодо податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрація яких зупинена, через електронний кабінет.

Згідно пункту 10 Порядку №1165 у разі зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в ЄРПН контролюючий орган протягом операційного дня надсилає (в електронній формі у текстовому форматі) в автоматичному режимі платнику податку квитанцію про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, яка є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

Відповідно до пункту 11 Порядку №1165 у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування зазначаються:

1) номер та дата складення податкової накладної / розрахунку коригування;

2) критерій (критерії) ризиковості платника податку та/або ризиковості здійснення операцій, на підставі якого (яких) зупинено реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в ЄРПН, з розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку;

3) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для розгляду питання прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в ЄРПН або відмову в такій реєстрації.

Критерії ризиковості здійснення операцій визначені додатком №3 до Порядку №1165.

Відтак, згідно пункту 1 Критеріїв, одним із таких критеріїв є відсутність товару/послуги, зазначеного/зазначеної в податковій накладній, поданій для реєстрації в ЄРПН, у таблиці даних платника ПДВ (далі - платник податку) як товару/послуги, що на постійній основі постачається, та обсяг постачання товару/послуги, зазначений у податковій накладній / розрахунку коригування до податкової накладної на збільшення суми податкових зобов`язань, яку/який подано для реєстрації, дорівнює або перевищує величину залишку, що визначається як різниця між обсягом придбання на митній території України такого/такої товару/послуги (крім обсягу придбання товарів/послуг за операціями, які звільнені від оподаткування та підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою) та/або ввезення на митну територію України такого товару, зазначеного з 1 січня 2017 року в отриманих податкових накладних / розрахунках коригування, зареєстрованих у ЄРПН, і митних деклараціях, збільшеного у 1,5 раза, та обсягом постачання відповідного товару/послуги, зазначеного/зазначеної в податкових накладних / розрахунках коригування, зареєстрованих з 1 січня 2017 року у ЄРПН, і переважання в такому залишку (більше 50 відсотків) груп товарів (продукції), визначених ДПС та затверджених відповідним наказом, оприлюдненим на офіційному веб-сайті ДПС.

Як встановлено зі змісту Квитанції, підставою для зупинення реєстрації ПН слугувало те, що ПН відповідає вимогам пункту 1 Критеріїв.

Водночас, аналіз пункту 1 Критеріїв свідчить про те, що для того, щоб встановити наявність у господарської операції такої ознаки мають існувати визначені цим пунктом передумови, а також для підтвердження відповідності господарської операції вказаному критерію слід навести обґрунтований розрахунок за цим критерієм, якому відповідає платник податку, відповідно до пункту 11 Порядку № 1165.

Однак, відсутність у Квитанції зазначення конкретного критерію ризиковості здійснення операцій, про які йдеться у пункті 1 додатку 3 до Порядку № 1165, свідчить про необґрунтованість віднесення господарської операції до відповідного критерію, що визначений пунктом 1 Критеріїв.

Поряд з цим, у Квитанції не було вказано конкретного переліку документів, яких було б достатньо для прийняття рішення про їх реєстрацію, що свідчить про невідповідність сформованої квитанції вимогам до таких, що визначені пунктом 11 Порядку №1165.

У випадку не конкретизації переліку документів у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної платник податків перебуває у стані правової невизначеності, що позбавляє його можливості надати контролюючому органу необхідний в розумінні суб`єкта владних повноважень пакет документів, а для контролюючого органу, відповідно, створюються передумови для можливого прояву негативної дискреції - прийняття рішення про відмову у реєстрації податкової накладної.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 22 липня 2019 року у справі №815/2985/18.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо того, що Квитанція відповідає вимогам, що встановлені до неї пунктом 11 Порядку №1165 в частині необхідності зазначення критерію (їв) ризиковості здійснення операцій, на підставі якого (их) зупинено реєстрацію податкової накладної в ЄРПН.

Також у квитанціях не зазначено, які саме документи слід надати платнику податків та чого саме мають стосуватися пояснення такого платника податків для того, аби реєстрація податкової накладної стала можливою, що також свідчить про невідповідність сформованих квитанцій вимогам до таких, що визначені пунктом 11 Порядку № 1165.

Відповідно до пункту 4 «Порядку прийняття рішень про реєстрацію/відмову у реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 12.12.2019 №520 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 13.12.2019 за №1245/34216; далі - Порядок №520), у разі зупинення реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в ЄРПН платник податку має право подати копії документів та письмові пояснення стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН.

Згідно пункту 5 Порядку №520 перелік документів, необхідних для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної /розрахунку коригування в ЄРПН, реєстрацію яких зупинено, може включати: договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлено повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм і галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачено договором та/або законодавством.

Слід зазначити, що хоча перелік документів, необхідних для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН визначено пунктом 5 Порядку №1165, конкретний перелік таких документів може залежати, зокрема від змісту операції з постачання, суб`єктного складу її учасників, їх податкової поведінки.

Згідно з вимогами пунктів 9, 10 та 11 Порядку № 520 письмові пояснення та копії документів, подані платником податку до контролюючого органу відповідно до пункту 4 цього Порядку, розглядаються комісіями контролюючих органів.

Як вбачається з матеріалів справи для реєстрації зупиненої ПН №12 та підтвердження здійснення господарський операцій із ДП ВП позивач подав до контролюючого органу Повідомлення та копії документів загальною кількістю 15: оборотно-сальдова відомість по рахунку 10 за липень 2021 року, оборотно-садова відомість по рахунку 11 за липень 2021 року, оборотно-садова відомість по рахунку 361 за 01.07.2021 - 17.11.2021, оборотно-садова відомість по рахунку 631 за 01.07.2021- 17.11.2021, Договір зі специфікацією, договір поставки №42/1 від 01.07.2021, договір оренди нежитлового приміщення №2-2021 від 01.01.2021, договір оренди невідокремленої частини приміщення №04-01/2021/1 від 04.01.2021 з актом прийому-передачі, Видаткова накладна, видаткова накладна від 06.07.2021 №350, платіжне доручення від 26.07.2021 №621, платіжне доручення від 27.07.2021 №622, платіжне доручення від 27.07.2021 №3482, пояснення, штатний розпис з 01.07.2021.

Після подання позивачем копій документів та письмових пояснень, що стосуються складення ПН контролюючий орган прийняв оскаржене Рішення №967/2 з підстав ненадання платником податку копій документів, а саме: первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів, у тому числі рахунків - фактури/інвойсів, актів приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних.

При цьому Головним управлінням в Квитанції не вказано необхідність доручення саме вказаних документів.

Таким чином, відповідач, як при зупиненні реєстрації ПН, так і при винесенні оскаржених рішення, обмежився лише загальними фразами та не вказав конкретно, які ж саме документи не подані і що вони мали б підтвердити або спростувати.

ПП надано до податкового органу та до суду первинні документи на підтвердження господарських операцій, із здійснення яких було виписано відповідну ПН.

При цьому позивач надав контролюючому органу копії документів на власний розсуд, оскільки відповідачем в Квитанції не зазначено, які саме конкретно документи та в підтвердження якої обставини необхідно подати.

Окрім цього позивач у поясненні від 17.11.2021 №91, яке подавалось до податкового органу вказав. Що відповідно до пункту 6.1 Договору оплата за поставлений якісний товар здійснюється замовником шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника згідно видаткової накладної або накладної протягом 45 календарних днів з дати поставки, за умови реєстрації постачальником ПН у ЄРПН.

Оскільки податковим органом реєстрація ПН зупинена, то відповідно і оплата за товар не здійснена, а тому ПП не може надати контролюючому органу такі документи.

Суд звертає увагу, що ПП у Повідомленні надало копію Видаткової накладної що в свою чергу є підтвердженням реалізації товару олії соняшникової по господарській операції ПП із ДП ВП.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, висловленій, у постанові від 23 жовтня 2018 року у справі № 822/1817/18, прийнятий суб`єктом владних повноважень акт індивідуальної дії, як акт правозастосування, повинен бути обґрунтованим та вмотивованим, що передбачає наведення в даному випадку податковим органом конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.

А тому, невиконання податковим органом законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії призводить до його протиправності.

Враховуючи наведені вище правові норми та встановлені фактичні обставини справи в їх сукупності, суд апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції про те, до Повідомлення ПП не надано копії документів щодо підтвердження реалізації товару по господарській операції із ДП ВП, за наслідками якої і виписана спірна ПН №12.

Суд апеляційної інстанції вважає невірними висновки суду першої інстанції про те, що поданий позивачем контролюючому органу пакет документів не був достатнім для прийняття рішення про реєстрацію ПН в ЄРПН, а тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку , що відповідачем правомірно прийнято Рішення №967.

Суд апеляційної інстанції, зважаючи на наявність передбачених законодавством документів щодо здійснення господарських операцій між позивачем і його контрагентом, а також на факт подання на вимогу контролюючого органу пояснень та документів, вважає, що відповідач не мав правових підстав для відмови позивачу у реєстрації ПН, оскільки позивачем було виконано вимогу щодо надання пояснень та надання документів щодо підтвердження здійснення господарських операцій між ним та його контрагентом, чіткого переліку документів у повідомленні про зупинення реєстрації ПН зазначено не було, тому оскаржуване Рішення №967 є протиправними та підлягає скасуванню.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання ДПС зареєструвати у ЄРПН ПН № 12, суд зазначає, що відповідно до пункту 4 частини першої статті 245 КАС у разі задоволення позову суд може прийняти постанову про зобов`язання відповідача вчинити певні дії.

Виходячи з наведеної норми, можна дійти висновку, що законодавством передбачено право суду у випадку встановлення порушення прав позивача зобов`язувати суб`єкта владних повноважень приймати рішення або вчиняти певні дії.

Відповідно до пункту 19 «Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних», затвердженого постановою КМУ від 29.12.2010 №1246 (далі Порядок №1246), визначено, що податкова накладна та/або розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструється у день настання однієї з таких подій: набрання рішенням суду законної сили про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування (у разі надходження до ДФС відповідного рішення).

У разі надходження до ДФС рішення суду про реєстрацію або скасування реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування, яке набрало законної сили, такі податкові накладні та/або розрахунки коригування реєструються після проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), або їх реєстрація скасовується. При цьому датою реєстрації або скасування реєстрації вважається день, зазначений в такому рішенні, або день набрання законної сили рішенням суду (пункт 20 Порядку №1246).

Стосовно дискреційних повноважень, суд, за наслідками аналізу вказаних положень, зазначає, що такими є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом таких повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може».

Проте, слід зазначити, що втручанням у дискреційні повноваження суб`єкту владних повноважень може бути прийняття судом рішень не про зобов`язання вчинити дії, а саме прийняття ним рішень за наслідками розгляду документів, що підтверджували реальність господарських операцій на підставі яких було складено ПН замість суб`єкта владних повноважень.

Оскільки в ході судового розгляду справи встановлено те, що обставин, які б унеможливлювали реєстрацію вищезгаданої ПН в ЄРПН відсутні, суд апеляційної інстанції вважає правомірним, з урахуванням вимог Порядку №1246 зобов`язати ДПС зареєструвати ПН в ЄРПН.

Згідно частини першої статті 139 КАС при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Статтею 132 КАС визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу.

Як видно із платіжних доручень від 28.12.2021 №1293, 25.05.2022 №711 при подані позову та апеляційної скарги позивачем сплачено 9080 грн судового збору.

З урахуванням викладеного та з огляду на те, що відповідачами у цій справі є Головне управління та ДПС судові витрати у вигляді судового збору, слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів у розмірі 4540 грн з кожного.

Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд враховує таке.

Правове регулювання витрат на професійну правничу допомогу містить стаття 134 КАС.

Так, частиною першою цієї статті визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до частин другої-п`ятої статті 134 КАС за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 134 КАС).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина сьома статті 134 КАС).

Відповідно до частини сьомої статті 139 КАС розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Аналіз наведених норм права вказує, що від учасника справи, який поніс витрати на професійну правничу допомогу, вимагаються докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу у цій справі представник позивача надала суду такі докази:

1) Договір про надання правничої допомоги від 15.12.2021 №15/12/21- (далі Договір), укладений між ПП (Клієнт) та Адвокатським об`єднанням «Преміум сервіс» (далі АО).

Відповідно до пункту 4.1 цього Договору Клієнт оплачує винагороду в розмірі вказаному в актах виконаних робіт/наданих послуг.

2) Акт приймання-передачі наданих послуг згідно Договору від 15.12.2021 (далі Акт), включає: правової інформації, консультацій, роз`яснень з питань правомірності винесення комісією Рішення №967; складання позовної заяви - загальна вартість виконаних робіт/наданих послуг становить 10000 грн.

3) Платіжне доручення від 24.12.2021 № 1280 згідно з яким ПП сплатило на рахунок отримувача АО грошові кошти в сумі 10000 грн, призначення платежу: оплата за юридичні послуги згідно рахунку фактури від 15.12.2021 №15/12/21-1.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі Закон №5076-VI) гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції, згідно з практикою якого заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Водночас для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача, має бути встановлено, що позов позивача задоволено, а також, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а їх розмір є розумний та виправданий, що передбачено у статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Тобто, суд оцінює рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої прийнято рішення, всі її витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Ознайомившись із актом приймання-передачі наданої правничої допомоги та наведеними у ньому видами наданих послуг, враховуючи заперечення відповідача щодо розміру заявлених судових витрат, суд апеляційної інстанції вважає, що зазначений розмір витрат на правничу допомогу в сумі 10000 грн є занадто завищеним порівняно із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), обсягом наданих адвокатом послуг.

Суд апеляційної інстанції вважає, що послуги у вигляді надання консультацій клієнту, пошук, роз`яснення є однією послугою, оскільки безпосередньо пов`язані з підготовкою позовної заяви і є її частиною. При цьому, складання позовної заяви зазначено в якості окремої послуги.

Також суд враховує відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень, за даними яких мають місце оприлюднення численних судових рішень судів різних інстанцій (в тому числі Верховного Суду) з аналогічного предмету спору та аналогічні мотивам тим, що приведені у адміністративному позові позивача, що спрощувало роботу адвоката при підготовці цього адміністративного позову.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що заявлений позивачем розмір судових витрат на професійну правничу допомогу належно не обґрунтований та не відповідає критерію розумної необхідності таких витрат у зв`язку з чим зазначений розмір підлягає зменшенню на суму 4000 грн.

Відповідно до частини першої статті 317 КАС підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на зазначене, враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції допустив неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до безпідставної відмови у задоволенні позову, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «ВОЛИНЬ-ТОРГ ГАЛИЧИНА» задовольнити.

Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 11 травня 2022 року скасувати та прийняти постанову, якою позов задовольнити.

Скасувати рішення комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 24.11.2021 №3417686/37976967.

Зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну від 09.07.2021 №12.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Волинській області та Державної податкової служби України на користь Приватного підприємства «ВОЛИНЬ-ТОРГ ГАЛИЧИНА» судові витрати у вигляді судового збору за подання позову та апеляційної скарги в сумі по 4540 грн з кожного із відповідачів та витрати на професійну правничу допомогу в сумі по 2000 грн з кожного із відповідачів відповідно.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС.

Суддя-доповідач В. Я. Качмар
судді О. О. Большакова
В. С. Затолочний