Справа № 260/1112/22
Суддя: Скраль Т.В.
Дата ухвалення: 2022-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

16 серпня 2022 рокум. Ужгород№ 260/1112/22

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Скраль Т.В.

при секретарі Шестак Н.В.,

розглянувши у письмову провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 (АДРЕСА_3, код ЄДРПОУ НОМЕР_6), ІНФОРМАЦІЯ_3 (АДРЕСА_4, код ЄДРПОУ НОМЕР_7) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

14 березня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_2 , якою просить: "1) визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 по ненарахуванню та невиплаті в день звільнення з військової служби ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період служби з грудня 2014 року по грудень 2021 року виходячи з базових місяців грудень 2014 року, березень 2018 року; 2) зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 здійснити нарахування та виплату, з врахуванням раніше виплачених сум, ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період служби з грудня 2014 року по грудень 2021 року враховуючи базовий місяць грудень 2014 року, березня 2018 року; 3) визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо ненарахування та невиплати в день звільнення з військової служби ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби згідно п. 2 ст. 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей"; 4) зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити, з врахуванням раніше виплачених сум, ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби згідно п. 2 ст. 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" виходячи з розрахунку 20 календарних років служби; 5) визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо невиплати в день звільнення з військової служби ОСОБА_1 компенсації за невидане речове майно; 6) зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 виплатити ОСОБА_1 компенсацію за невидане речове майно".

17 березня 2022 року ухвалою суду залишено позовну заяву без руху та надано строк для усунення недоліків.

05 квітня 2022 року позивачем подано до суду клопотання про відкриття провадження у справі та позовну заяву у новій редакції, відповідної до якої просить суд: 1) визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 по не нарахуванню та невиплаті в день звільнення з військової служби ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період служби з грудня 2014 року по грудень 2021 року виходячи з базових місяців грудень 2014 року, березень 2018 року; 2) зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 здійснити нарахування та виплату, з врахуванням раніше виплачених сум, ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період служби з грудня 2014 року по грудень 2021 року враховуючи базовий місяць грудень 2014 року, березня 2018 року; 3) визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо ненарахування та невиплати в день звільнення з військової служби ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби згідно п. 2 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»; 4) зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити, з врахуванням раніше виплачених сум, ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби згідно п. 2 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» виходячи з розрахунку 20 календарних років служби; 5) визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо невиплати ОСОБА_1 компенсації за невидане речове майно; 6) зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 виплатити ОСОБА_1 компенсацію за невидане речове майно.

08 квітня 2022 року ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду відкрито провадження по даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін та призначено розгляд справи.

30 травня 2022 року ухвалою суду залучено в якості відповідача 2: 11 прикордонний загін Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України та в якості відповідача 3: 1 прикордонний загін Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України.

1. Позиції сторін.

Заявлені позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що місяць, в якому відбулось підвищення оплати, є базовим при проведенні індексації. Пунктом 3 постанови KM України № 1294 від 07.11.2007р. затверджено схеми посадових окладів військовослужбовців (тарифних сіток), яка набрала чинності 01.01.2008р. Звідси, січень 2008 року є місяцем підвищенням тарифних ставок (посадових окладів), а тому відповідно до Порядку № 1078 від 17.07.2003р., січень 2008 року є базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення військовослужбовців. Із змісту розрахунку індексації грошового забезпечення, наданої відповідачем, слідує, що індексація грошового забезпечення позивача здійснювалась виходячи з базового місяця грудень 2013 року, лютого 2015 року, листопада 2015 року, грудня 2015 року. Такий розрахунок індексації є помилковим, оскільки посадовий оклад позивача не збільшувався з січня 2008 року. Разом з тим, грудень 2015 року не може вважатися базовим, оскільки у даному місяці збільшення грошового забезпечення відбулося не за рахунок зростання посадового окладу, а завдяки іншим додатковим видам грошового забезпечення. Таким чином, збільшення грошового забезпечення у грудні 2015 року відбулося не шляхом збільшення посадового окладу, а завдяки іншим видам грошового забезпечення, крім посадового окладу. Протягом грудня 2013 - лютий 2018 року розміри посадового окладу, окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років позивача фактично залишалися незмінними. З огляду на викладене, під час нарахування та виплати індексації грошового забезпечення позивача за період з грудня 2014 - лютий 2018 року слід застосовувати базовий місяць січень 2008 року. У березні 2018 року відбулося зростання грошового забезпечення, однак таке зростання не перевищило суму індексації нарахованої у даному місяці. Отже, після 01.03.2018р. базовим місяцем для нарахування військовослужбовцям індексації став березень 2018 року. Таким чином, базовими місяцями для нарахування індексації грошового забезпечення військовослужбовців, повинні бути січень 2008 року та березень 2018 року, водночас всі інші місяці у даному проміжку часу не можуть бути базовими для нарахування індексації, оскільки у проміжку січня 2008 року - березня 2018 року посадові оклади військовослужбовців, з яких вираховується індексація, залишалися незмінними. Крім того, відповідач, відмовляючи в виплаті одноразової грошової допомоги при звільненні за 15 календарних років служби позивача, не встановив факт набуття позивачем права на отримання такої грошової допомоги при попередньому звільненні зі служби. Разом з тим, грошова компенсація за неотримане речове майно виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна, відповідно до норм забезпечення у разі звільнення з військової служби на підставі наказу - командира, у якому зазначається розмір грошової компенсації. В даній справі відповідачем вказаних дій по виплаті компенсації за речове майно зроблено не було.

29 квітня 2022 року представником відповідача до суду подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого просять відмовити у задоволенні позову в зв`язку з тим, що 22 грудня 2021 року позивачем було виконано рапорт яким він надав згоду на виключення його зі списків військової частини без виплати грошової компенсації за не отримане речове майно в день звільнення та зазначив, що грошову компенсацію зобов`язується очікувати до моменту надходження коштів на відповідний рахунок прикордонного загону та проведення оплати Державним казначейством. Враховуючи викладене, при надходженні коштів позивачу буде здійснено виплату компенсації за невидане речове майно. Як наслідок, позовні вимоги щодо визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання 94 прикордонного загону здійснити зазначену виплату - безпідставні, оскільки відсутня будь-яка бездіяльність з боку 94 прикордонного загону. Щодо виплати одноразової грошової допомоги зазначають, що у зв`язку з причиною звільнення (за статтею 63 п. «Е» (за службову невідповідність) Положення про проходження військової служби офіцерами Збройних Сил України, яке діяло станом на 08 січня 2004 року), на підставі абзаців 1, 3 частини 2 ст.15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», підпунктів 1, 3, 4 Пункту 9 «Виплата одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби» Розділу V «Порядок, умови та розмір и виплати грошового забезпечення військовослужбовцям залежно від умов проходження служби» Інструкції № 558, ОСОБА_1 не було виплачено одноразову грошову винагороду за попередній період служби - а саме, за вислугу у 13 років, однак згідно наказу начальника 94 прикордонного загону «Про особовий склад» від 22.12.2021 року №584-ос, відповідно до вимог Інструкції №558, позивачу, 23 грудня 2021 року, була виплачена одноразова грошова допомога при звільненні з військової служби в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 7 повних календарних років служби в сумі 55026,48 грн. Зазначають, що у зв`язку з прийняттям Кабінетом Міністрів України постанови № 1013 від 09.12.2015 року, яка набрала чинності з 15.12.2015 року та підлягала застосуванню з 01.12.2015 року, істотно змінився порядок індексації зарплати та інших доходів населення. При цьому, зміна грошового забезпечення військовослужбовців відбулась лише з 01.03.2018 року у зв`язку з набранням чинності постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704. Отже, з прийняттям Постанови № 1013, якою було змінено порядок проведення індексації, тобто з 01.12.2015 року і включно до 01.03.2018 року, посадові оклади військовослужбовців не змінилися. Таким чином, вважаю вимоги щодо проведення індексації грошового забезпечення за період із грудня 2014 року по грудень 2021 року - із застосуванням базових місяців - грудень 2014 року та березень 2018 року. - є незаконними, необґрунтованими та такими що не підлягають задоволенню.

Відповідачами 2, 3 відзиву на позовну заяву до суду, у строк наданий судом в ухвалі Закарпатського окружного адміністративного суду про відкриття провадження в адміністративній справі від 30 травня 2022 року, не надано та не повідомлено суду поважні причини його ненадання.

Відповідно до статті 162 частини 6 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до статті 229 частини 4 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

2. Обставини, встановлені судом.

Судом встановлено, що відповідно до Витягу з послужного списку майстра-сержанта ОСОБА_1 від 21 квітня 2022 року № 12/187 (а.с. 57):

- 08 серпня 2014 року призваний ІНФОРМАЦІЯ_4 на підставі Указу Президента України № 607 від 21.07.2014 року по частковій мобілізації;

- з 08 серпня 2014 року по 30 листопада 2015 року - військовослужбовець військової частини НОМЕР_2 ;

- з 30 листопада 2015 року по 18 липня 2016 року - військовослужбовець військової частини НОМЕР_4 ;

- з 18 липня 2016 року по 24 листопада 2016 року - військовослужбовець військової частини НОМЕР_5 ;

- з 24 листопада 2016 року по 22 грудня 2021 року - військовослужбовець військової частини НОМЕР_2 .

Згідно з відомостями довідки №59 від 14 квітня 2022 року (а.с. 65), індексація ОСОБА_1 виплачувалась таким чином, а саме:

2014 рік - виплата не проводилась, базовий місяць серпень, жовтень 2014 року;

2015 рік - виплата проводилась у листопаді в розмірі 1087,67 грн., базовий місяць лютий 2015 року;

2016 рік - виплата не проводилась, базовий місяць серпень, листопад 2016 року;

2017 рік - виплата не проводилась, базовий місяць серпень, листопад 2016 року;

2018 рік - виплата не проводилась, базовий місяць березень 2018 року (зміна посадового окладу);

2019 рік - виплата проводилась в червні, листопада, грудні в розмірі 1 991,44 грн, базовий місяць березень 2018 року ( зміна посадового окладу);

2020 рік - виплата проводилась протягом року в розмірі 2 664, 32 грн., базовий місяць березень 2018 року;

2021 рік - виплата проводилась протягом року в розмірі 5 503,83 грн., базовий місяць березень 2018 року.

22 грудня 2021 року позивач звернувся до начальника 94 прикордонного загону з рапортом, в якому просить нарахувати грошову компенсацію за неотримане під час військової служби в ДПС України речове майно особистого користування та дає згоду на виключення його із списків військової частини без виплати грошової компенсації за неотримане речове майно в день звільнення, (а.с. 54)

22 грудня 2021 року наказом 94 прикордонного загону «По особовому складу» № 584-ос ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу загону та всіх видів забезпечення, звільненого з військової служби у запас наказом в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 від 01.12.2021 № 547-ос за підпунктом «б» пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», (а.с. 5).

Відповідно до даного наказу зобов`язано виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 7 повних календарних років служби в сумі 55 026,48 грн.

3. Мотиви суду та норми права, застосовані судом.

Щодо позовних вимог визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 по не нарахуванню та невиплаті в день звільнення з військової служби ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період служби з грудня 2014 року по грудень 2021 року виходячи з базових місяців грудень 2014 року, березень 2018 року та зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 здійснити нарахування та виплату, з врахуванням раніше виплачених сум, ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період служби з грудня 2014 року по грудень 2021 року враховуючи базовий місяць грудень 2014 року, березня 2018 року, судом встановлено наступне.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" №2232-XII від 25.03.1992 (далі - Закон №2232-XII) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Військова служба є особливим видом публічної служби, тому її проходження передбачає особливе регулювання праці військовослужбовців, а саме межі реалізації ними своїх трудових прав у зв`язку з специфікою їх правового статусу, відносини щодо звільнення та проходження військової служби врегульовані як загальним законодавством України про працю, так і спеціальним законодавством.

При цьому, пріоритетними є норми спеціального законодавства, а норми трудового законодавства підлягають застосуванню лише у випадках, якщо спеціальними нормами не врегульовано спірних відносин, та коли про можливість такого застосування прямо зазначено у спеціальному законі.

Спеціальним законом, який визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі є Закон №2011-XII.

Відповідно до частин 1, 2 статті 9 Закону №2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. До складу грошового забезпечення входять : посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону (частина 3 статті 9 Закону №2011-XII).

Преамбулою Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" №1282-XII від 03.07.1991 (далі - Закон №1282-XII) передбачено, що цей Закон визначає правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України.

Згідно дефініції, наведеної у статті 1 Закону №1282-XII індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Відповідно до статті 2 Закону №1282-XII, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Індексація грошового забезпечення, як складова грошового забезпечення військовослужбовців, є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, а отже підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.

Отже, індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати військової служби, проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи. За відсутності затвердженого особливого порядку індексації грошового забезпечення військовослужбовців, нарахування індексації грошового забезпечення здійснюється відповідно до Порядку №1078. Сума індексації грошового забезпечення є складовою частиною грошового забезпечення і відповідно до Закону №1282-XII підлягає обов`язковому нарахуванню та виплаті.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення визначені Порядком №1078, який поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників.

Відповідно до пункту 1-1 Порядку №1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 (до 01.01.2016 - 101) відсотка.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 року - місяця опублікування Закону України №491-IV від 06.02.2003 "Про внесення змін до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення".

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

При цьому, до прийняття Кабінетом Міністрів України Постанови №1013, яка набрала чинності з 15.12.2015 та підлягала застосуванню з 01.12.2015, базовим місяцем вважався місяць, у якому відбулося підвищення мінімальної зарплати, пенсій, стипендій виплат із соціального страхування чи зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів (за рахунок постійних складових зарплати), а базовий місяць (місяць підвищення) визначався у разі коли зросла зарплата внаслідок підвищення тарифної ставки (окладу) або за рахунок будь-якої постійної складової зарплати.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації заробітної плати новоприйнятих працівників здійснювалося з місяця прийняття працівника на роботу.

З 01.12.2015 замість базового місяця введено поняття місяць, у якому відбулося підвищення - у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймалося за 1 або 100 відсотків.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснювалося з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу.

Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.

Отже, на підприємства, установи, організації незалежно від форм власності покладається обов`язок проводити індексацію заробітної плати (грошового забезпечення) у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації, при цьому базовим місяцем при обчисленні індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації слід вважати місяць підвищення грошового забезпечення за рахунок зростання його складових, які не мають разового характеру (місяць, в якому заробітна плата працівника зросла за рахунок її постійних складових), а з 01.12.2015 - місяць підвищення тарифних ставок (окладів).

З огляду на вказані попередньо положення Порядку №1078, з 01.12.2015 підставою для встановлення базового місяця індексації є підвищення, зокрема, посадових окладів особи, тоді як зміна розміру доплат, надбавок та премій не випливає на встановлення базового місяця індексації для початку обчислення індексу споживчих цін при нарахуванні індексації.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного суду від 29.11.2021 по справі №120/313/20-а.

Відповідно до абзацу 3 пункту 10-1 Порядку №1078, в редакції, чинній на час зарахування позивача до списків військової частини, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації заробітної плати новоприйнятих працівників здійснюється з місяця прийняття працівника на роботу.

Водночас, пунктом 10-2 Порядку №1078, в редакції Постанови №1013, який застосовується з 01.12.2015, було передбачено, що для працівників, яких переведено на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу або організацію або в іншу місцевість та у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці у разі продовження такими працівниками роботи, для новоприйнятих працівників, а також для працівників, які використали відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустку без збереження заробітної плати, передбачені законодавством про відпустки, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (окладу), за посадою, яку займає працівник.

Отже, оскільки до 01.12.2015 обчислення індексу споживчих цін розпочиналося з місяця прийняття працівника на роботу, та враховуючи, що позивач зарахований до списків в/ч 08 серпня 2014 року, суд приходить до висновку, що базовим місяцем є саме серпень 2014 року.

Відтак, відповідачем протиправно не нараховано та не виплачено позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 08 серпня 2014 року по 30 листопада 2015 року з врахуванням базового місяця - серпень 2014 року, а з 24 листопада 2016 року по 01 березня 2018 року з врахуванням базового місяця - листопад 2016 року.

У подальшому зміна грошового забезпечення військовослужбовців відбулась з 01.03.2018 у зв`язку з набранням чинності Постановою №704, якою затверджено нову тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу. Це стало підставою для зміни місяця підвищення (базового місяця) у цілях нарахування індексації військовослужбовцям на березень 2018 року.

Пунктом 4 цієї постанови передбачено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.

Отже, Постановою №704 визначено інший порядок встановлення та розміру посадового окладу військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу, а також змінено (підвищено) розміри посадових окладів, окладів за військовим (спеціальним) званням відповідних категорій військовослужбовців.

Відповідно до абзацу 1 пункту 5 Порядку №1078 у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Оскільки підвищення посадового окладу позивача з березня 2018 року відбулося у зв`язку із прийняттям Постанови №704, якою змінено (підвищено) розміри окладів, окладів за військовим (спеціальним) званням відповідних категорій військовослужбовців саме березень 2018 року в контексті застосування у спірних правовідносинах положень абз.1 п.5 Порядку №1078 є місяцем підвищення доходів позивача (базовим місяцем), а тому значення індексу споживчих цін у цьому місяці приймається за 1 або 100 відсотків.

Суд враховує, що в березні 2018 року набрала чинності Постанова №704, на підставі якої розмір посадового окладу усім військовослужбовцям збільшено. Отже, березень 2018 року є "базовим" місяцем для подальшого обчислення індексації на підставі Постанови №1078.

Так, з березня 2018 року по грудень 2021 року нарахування та виплата позивачу індексації грошового забезпечення повинна була здійснюватися з врахуванням базового місяця березень 2018 року.

Відповідачем надано докази того, що у період березня 2018 року по грудень 2021 року індексацію позивачу було нараховано з урахуванням базового місяця березня 2018 року, а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині є безпідставними.

Що стосується позовних вимог в частині зобов`язання Військової частини НОМЕР_2 здійснити нарахування та виплату, з врахуванням раніше виплачених сум, ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період служби з 30 листопада 2015 року по 24 листопада 2016 року з встановленням базового місяця грудень 2014 року, то такі не підлягають задоволенню, оскільки у відповідності до витягу з послужного списку позивач з 30 листопада 2015 року по 18 липня 2016 року був військовослужбовцем військової частини НОМЕР_4 , а з 18 липня 2016 року по 24 листопада 2016 року - військовослужбовцем військової частини НОМЕР_5 .

Щодо позовних вимог визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо ненарахування та невиплати в день звільнення з військової служби ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби згідно п. 2 ст. 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити, з врахуванням раніше виплачених сум, ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби згідно п. 2 ст. 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" виходячи з розрахунку 20 календарних років служби, судом встановлено наступне.

Частиною другою статті 15 Закону №2011-XII визначено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з прямим підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, на підставах, визначених пунктом 1 частини другої статті 36 Закону України "Про розвідку", а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Військовослужбовцям при звільненні з військової служби за службовою невідповідністю, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем чи у зв`язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, у зв`язку з набранням законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, одноразова грошова допомога передбачена цим пунктом, не виплачується. Одноразова грошова допомога також не виплачується військовослужбовцям, звільненим з військової служби на підставах, визначених пунктами 2-4 частини другої статті 36 (крім випадків звільнення у зв`язку з виявленням однієї з підстав, зазначених у пунктах 1 і 9 частини другої статті 31) Закону України "Про розвідку".

Судом встановлено, що 08 січня 2004 року, відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 № 2-ос «По особовому складу», ОСОБА_1 , звільненого в запас ЗСУ за статтею 63 «е» (за службовою невідповідністю) Положення про проходження військової служби офіцерами ЗСУ, виключено із списків частини та всіх видів забезпечення з 01 січня 2004 року, (а.с. 53).

Відповідно до Витягу з послужного списку майстра-сержанта ОСОБА_1 від 21 квітня 2022 року № 12/187 (а.с. 57), ОСОБА_1 :

- 08 серпня 2014 року призваний ІНФОРМАЦІЯ_4 на підставі Указу Президента України № 607 від 21.07.2014 року по частковій мобілізації;

- з 08 серпня 2014 року по 30 листопада 2015 року - військовослужбовець військової частини НОМЕР_2 ;

- з 30 листопада 2015 року по 18 липня 2016 року - військовослужбовець військової частини НОМЕР_4 ;

- з 18 липня 2016 року по 24 листопада 2016 року - військовослужбовець військової частини НОМЕР_5 ;

- з 24 листопада 2016 року по 22 грудня 2021 року - військовослужбовець військової частини НОМЕР_2 .

22 грудня 2021 року наказом 94 прикордонного загону «По особовому складу» № 584-ос ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу загону та всіх видів забезпечення, звільненого з військової служби у запас наказом в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 від 01.12.2021 № 547-ос за підпунктом «б» пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», (а.с. 5).

На основі цих обставин суд констатує, що відповідно до правил частини другої статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» позивач як такий, що має вислугу більше 10 років, станом на день звільнення з військової служби (22 грудня 2021 року) набув право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби (7 повних років).

Установлені обставин справи свідчать про те, що відповідач правомірно нарахував та виплатив позивачу одноразову грошову допомоги при звільненні відповідно до пункту 1 частини другої статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а відтак дані позовні вимоги є необґрунтованими та безпідставними.

Щодо позовних вимог визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо невиплати в день звільнення з військової служби ОСОБА_1 компенсації за невидане речове майно та зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 виплатити ОСОБА_1 компенсацію за невидане речове майно, судом встановлено наступне.

Статтею 1 Закону № 2011-XII визначено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до статті 9-1 Закону № 2011-XII продовольче забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, у тому числі для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України №178 від 16 березня 2016 року затверджено Порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно (далі по тексту - Порядок №178).

Відповідно до пункту 3 Порядку №178 грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: звільнення з військової служби.

Пунктом 4 Порядку №178 встановлено, що грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації (далі - військова частина), а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації.

Пунктом 5 Порядку №178 встановлено, що довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком.

В свою чергу, обов`язок відповідача щодо виплати компенсації виникає з моменту реалізації права позивачем шляхом висловлювання побажання щодо їх реалізації. Таким чином зазначені гарантії реалізуються за відповідним зверненням (рапортом) військовослужбовця на підставі наказу, у тому числі, командира (начальника) військової частини про розмір грошової компенсації згідно довідки про вартість речового майна, що належить до видачі.

22 грудня 2021 року позивач звернувся до начальника 94 прикордонного загону з рапортом, в якому просить нарахувати грошову компенсацію за неотримане під час військової служби в ДПС України речове майно особистого користування та дає згоду на виключення його із списків військової частини без виплати грошової компенсації за неотримане речове майно в день звільнення, (а.с. 54)

Згідно з довідкою №2/22 від 06 січня 2022 року про вартість речового майна, що належить до видачі ОСОБА_1 вартість речового майна склала 49 983,58 грн., (а.с. 53 зворот).

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень не надано доказів виплати позивачу грошової компенсації вартості за неотримане речове майно.

З огляду на викладене, суб`єктом владних повноважень порушено право позивача, передбачене ст. 9-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та Постановою КМУ №178 у зв`язку із тим, що грошову компенсацію позивачу за не отримане речове майно не виплачено.

Таким чином, відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо невиплати позивачу грошової компенсації за неотримане речове майно.

Враховуючи вищевикладене, суд для належного відновлення порушених прав позивача вважає за необхідне зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 виплатити ОСОБА_1 компенсацію за неотримане речове майно.

Що стосується доводів відповідача про те, що позивач у рапорті зазначив, що грошову компенсацію зобов`язується очікувати до моменту надходження коштів на відповідний рахунок прикордонного загону та проведення оплати Державним казначейства, а відтак відсутня бездіяльність відповідач, то такі є безпідставними, оскільки дана підстава дає право відповідачу щодо не виплати середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до статті 77 частини 1 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Зважаючи на те, що позивача від сплати судового збору звільнено, підстави для вирішення питання щодо відшкодування судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 9, 14, 229, 242-246, 255, 294 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 (АДРЕСА_3, код ЄДРПОУ НОМЕР_6), ІНФОРМАЦІЯ_3 (АДРЕСА_4, код ЄДРПОУ НОМЕР_7) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 по ненарахуванню та невиплаті в день звільнення з військової служби ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період служби з 08 серпня 2014 року по 30 листопада 2015 року з врахуванням базового місяця - серпень 2014 року, а з 24 листопада 2016 року по 01 березня 2018 року з врахуванням базового місяця - листопад 2016 року.

3. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 здійснити нарахування та виплату, з врахуванням раніше виплачених сум, ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період служби з 08 серпня 2014 року по 30 листопада 2015 року з врахуванням базового місяця - серпень 2014 року, а з 24 листопада 2016 року по 01 березня 2018 року з врахуванням базового місяця - листопад 2016 року.

4. Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо невиплати ОСОБА_1 компенсації за невидане речове майно.

5. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 виплатити ОСОБА_1 компенсацію за невидане речове майно.

6. В решті позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

У відповідності до статті 243 частини 3 КАС України 16 серпня 2022 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Рішення у повному обсязі складено 22 серпня 2022 року.

СуддяТ.В.Скраль