Справа № 640/26947/20
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2022-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2022 року м. Київ № 640/26947/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Шулежка В.П., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у м. Києві про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (далі-позивач, ОСОБА_1 ) з позовом до Головного управління Національної поліції у м. Києві , в якому просив:

-визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в м. Києві від 12 серпня 2020 року № 480 щодо звільнення ОСОБА_1 з посади старшого слідчого старшого слідчого відділу розслідувань особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві;

-визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в м. Києві від 04.09.2020 року № №722 о/с від 04.09.2020 в частині, що стосується ОСОБА_1 ;

-поновити ОСОБА_1 на посаді старшого слідчого відділу розслідувань особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві з 12 серпня 2020 року;

-стягнути з Головного управління Національної поліції в м. Києві (01601, м. Київ, вул. Володимирська,15, код в на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платників податків: НОМЕР_1 ) грошове забезпечення за час вимушеного прогулу у сумі 47 399 (сорок сім тисяч триста дев`яносто дев`ять)гривень 82коп.

В обґрунтування позовних вимог, зазначив, звільнення з поліції є найсуворішою мірою дисциплінарної відповідальності та не відповідає принципу пропорційності, визначеного п.8 ч.2 ст.2 КАС України. Також ОСОБА_1 вказав, що його звільнення відбулось в період перебування на лікарняному.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 11.11.2020 відкрито провадження у адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти позову та зазначив, що позивачем вчинено діяння, несумісне з його посадою, оскільки останнім скоєно проступок проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Розглянувши документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Позивач перебував на посаді старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУ НП у м. Києві, що підтверджується матеріалами справи.

За його участю 09.07.2020 сталася дорожньо-транспортна пригода з потерпілими.

Як вбачається з інформаційної довідки начальника УКЗ ГУНП у м. Києві полковника поліції Н.Зіненко від 09.07.2020 № 3498/125/01/26-2020 на ім`я заступника Голови НПУ - начальника ГУНП у м. Києві Андрія Крищенка, 09.07.2020 о 00.10 ОСОБА_1 перебуваючи поза службою, керуючи автомобілем «Volkswagen Golf» номерний знак НОМЕР_2 , який належить йому, рухався у напрямку виїзду з м.Києва, де не вибравши безпечної швидкості та не дотримавшись небезпечної дистанції, здійснив зіткнення з вантажним автомобілем марки «MAN», номерний знак НОМЕР_3 , після чого в`їхав у відбійник та перекинувся. На місце дорожньо-транспортної пригоди прибули наряди патрульної поліції та ОСОБА_1 намагався втекти з місця події, залишивши автомобіль та побіг у ліс, однак був затриманий працівниками поліції. Під час з`ясування обставин дорожньо-транспортної пригоди встановлено, що ОСОБА_1 перебуває з явними ознаками алкогольного сп`яніння. У звязку з цим, йому було запропоновано пройти освідування за допомогою спеціального технічного засобу «Drager Alcotest», на що він погодився. Під час освідування встановлено факт перебування останнього в стані алкогольного сп`яніння (1,72 проміле).

Відносно ОСОБА_1 за вчинення ним адміністративного правопорушення складено адміністративний протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З метою перевірки наведеної інформації та встановлення усіх обставин правопорушення, відповідно до статей 14,15 Дисциплінарного статуту Національної поліції України Наказом Головного управління № 1226 від 10.07.2022 «Про призначення та проведення службового розслідування» за наведеним фактом призначено службове розслідування, затверджено склад дисциплінарної комісії, якій доручено провести службове розслідування в установленому порядку.

При наданні оцінки обставинам цього дисциплінарного провадження комісією досліджено матеріали, надані Голосіївським районним судом м.Києва у справі № 752/14663/20 про адміністративне правопорушення за ч.1.ст 130 КУпАП, провадження у якій стосовно ОСОБА_1 закрито на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до висновку службового розслідування за фактом порушення ПДР та службової дисципліни ОСОБА_1 , дисциплінарною комісією рекомендовано до останнього застосувати дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.

Наказом Головного управління Національної поліції у м. Києві від 12 серпня 2020 року № 480 до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції за вчинення дисциплінарного проступку, який виразився у порушенні вимог частини 1 статті 1, підпунктів 2, 6 частини 3 статті 1 розділу І Дисциплінарного статуту Національної поліції, пункту 1 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію».

Відповідно до Наказу Головного управління Національної поліції у м. Києві №722 о/с від 04.09.2020, ОСОБА_1 , старшого слідчого слідчого відділу розслідувань особливо тяжких злочинів слідчого управління звільнено зі служби в поліції згідно з пунктом 6 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) частини 1 статті 77.

Однак, ОСОБА_1 не погоджуючись з вищевказаними наказами, звернувся з відповідним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів осіб і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, суд зобов`язаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення, дії та бездіяльність на їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України регулюються Законом України «Про Національну поліцію», Законом України «Про дисциплінарний статут Національної поліції України» та Правилами етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.11.2016 №1179.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про Національну поліцію» Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Згідно з частиною першою статті 17 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Положеннями частини першої статті 59 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Згідно зі статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний:

1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва;

3) поважати і не порушувати прав і свобод людини;

4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я;

5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків;

6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

У частинах першій та другій статті 19 Закону №580-VIII визначено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень, визначаються Дисциплінарним статутом Національної України, що затверджується законом.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 77 Закону VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного Статуту Національної поліції України.

Згідно ст. 1. Розділу I Дисциплінарного Статуту Національної поліції України, службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

3. Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського:

1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України;

2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки;

3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень;

4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону;

5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника;

6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України;

7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини;

8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку;

9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень;

10) берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів;

11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень;

12) дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення;

13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції;

14) під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.

Дисциплінарним проступком за приписами статті 2 Дисциплінарного статуту є невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни, яка відповідно до частини першої статті 7 Дисциплінарного статуту базується на високій свідомості та зобов`язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров`я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об`єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об`єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов`язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку.

У частинах першій та другій статті 5 Дисциплінарного статуту закріплено, що за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. Особи рядового і начальницького складу, яких в установленому законодавством порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або матеріальної відповідальності, водночас можуть нести і дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

На осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 1) усне зауваження; 2) зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5) попередження про неповну посадову відповідність; 6) звільнення з посади; 7) пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8) звільнення з органів внутрішніх справ (стаття 12 Дисциплінарного статуту).

Порядок накладання дисциплінарних стягнень встановлений статтею 14 Дисциплінарного статуту, якою зокрема передбачено, що з метою з`ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяці». Забороняється проводити службове розслідування особам, які є підлеглими порушника, а також особам - співучасникам проступку або зацікавленим у наслідками розслідування.

Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника порушника.

Порядок проведення службового розслідування встановлюється міністром внутрішніх справ України. Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення.

Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ. Оголошувати дисциплінарне стягнення особі начальницького складу в присутності його підлеглих заборонено. Зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі звільнення з посади або звільнення з органів внутрішніх справ особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу. За кожне порушення службової дисципліни накладається лише одне дисциплінарне стягнення. У разі порушення службової дисципліни кількома особами дисциплінарне стягнення накладається на кожного окремо. При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов`язків, рівень кваліфікації тощо. Звільнення осіб рядового і начальницького укладу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Судом встановлено, що з метою дослідження фактів та обставин вчинення позивачем дисциплінарного проступку, наявності чи відсутності дисциплінарного проступку, Головним управлінням Національної поліції у м.Києві видано наказ від 10.07.2020, яким призначено службове розслідування. За результатами вказаного розслідування уповноваженою на те дисциплінарною комісією 10.08.2020 складено висновок, який затверджений т.в.о. начальника ГУ НП у м.Києві полковником поліції - Віктором Нечитайлом.

Тобто, службове розслідування було проведено в межах відведеного строку, повноважним органом та за наявності до того відповідних підстав.

Суд звертає увагу на те, що за змістом висновку про результати службового розслідування, члени дисциплінарної комісії, які проводили службове розслідування, прийшли до переконання про вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, несумісного з подальшим проходженням служби в Національній поліції України, зокрема вказали, що останній свідомо допускав настання несприятливих наслідків після вчинення ним цих подій. Порушення стало можливим внаслідок особистої недисциплінованості та повного ігнорування ним вимог чинного законодавства.

Водночас закриття судом справи про адміністративне правопорушення не свідчить про відсутність дисциплінарного проступку, оскільки судом оцінювалась інша сукупність доказів щодо наявності або відсутності складу адміністративного проступку, тому під час здійснення дисциплінарного провадження рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 06.10.2020 у справі № 752/14663/20 не має жодного преюдиційного значення.

Підставою для звільнення позивача зі служби в поліції стали обставини порушення ним службової дисципліни. В межах проведеного службового розслідування дисциплінарною комісією не досліджувалося питання наявності або відсутності вини в діях позивача щодо вчинення адміністративного правопорушення, а надавалася правова оцінка обставинам наявності або відсутності вчинення ним дисциплінарного проступку. При цьому, наявність факту притягнення до адміністративної відповідальності або відсутність такого факту не спростовує можливості притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності за наявності відповідних підстав.

Не притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення певних дій не є тотожним із застосуванням дисциплінарної відповідальності за вчинення дій, які несумісні з подальшим проходженням служби, оскільки працівники правоохоронних органів власним прикладом та поведінкою зобов`язані зміцнювати авторитет закону серед громадян та неухильно його дотримуватись. Така позиція викладена у постановах Верховного Суду від 04.12.2019 № 824/355/17-а, від 17.07.2019 № 806/2555/17.

Щодо посилання позивача на неспівмірність застосування до нього крайнього заходу дисциплінарного впливу - звільнення зі служби в поліції, то суд вважає їх безпідставними, оскільки за встановлених обставин службового розслідування, з огляду на грубе порушення службової дисципліни, що принижує та дискредитує як самого працівника поліції, так і органи поліції в цілому, застосування такого заходу відповідачем є правомірним.

Позивач ознайомився з наказом про звільнення 12.10.2020, що підтверджується наявною в матеріалах справи розпискою.

Відповідно до листка непрацездатності серії АДШ № 398808 ОСОБА_1 перебував на лікарняному з 09.07.2020 по 22.07.2020.

Згідно довідок № 85, 110 про тимчасову непрацездатність особи рядового і начальницького складу, виданих КНП «ЦПМСД №2» Дарницького району міста Києва, позивач перебував на лікарняному з 23.07.2020 по 10.09.2020 та з 11.09.2020 по 10.10.2020 відповідно.

Позивач 12.10.2020 звернувся до Головного управління з заявою про необхідність внесення змін до наказу про його звільнення, так як він у цей час перебував на лікарняному, що підтверджується наявними в матеріалах справи листками непрацездатності.

Наказом Головного управління № 903 о/с внесено зміни до наказу Головного управління від 04.09.2020, та зазначено днем звільнення ОСОБА_1 - 10.10.2020, а тому твердження позивача, що його звільнено в період перебування на лікарняному є безпідставним та суперечить наявним в матеріалах справи доказам.

З огляду на все викладене вище та виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову, то питання про розподіл судових витрат не вирішується.

Керуючись ст.ст. 2, 6-10, 72-77, 139, 241-246 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст.293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.П.Шулежко