Справа № 440/7175/21
Суддя: Курило Л.В.
Дата ухвалення: 2022-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2022 р. Справа № 440/7175/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Курило Л.В.,

Суддів: Бегунца А.О. , Рєзнікової С.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 20.10.2021, головуючий суддя І інстанції: Л.М. Петрова, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039 по справі № 440/7175/21

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області , Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2021 року ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі ГУ ПФУ в Полтавській області, відповідач-1), в якому просив суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2 виробництв, професій, посад і показників зі шкідливими умовами праці, зайнятість у яких надає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до частин першої та другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";

- скасувати рішення Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області від 27.04.2021 №43 щодо відмови у зарахуванні періоду роботи з 22.08.1992 по 19.03.2002, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області призначити пенсію за віком на пільгових умовах з 19.04.2021, з дати звернення із заявою.

В обґрунтування позову зазначено, що управлінням протиправно прийнято оскаржуване рішення про відмову у зарахуванні періоду роботи з 22.08.1992 по 19.03.2002, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, оскільки наданими позивачем документами підтверджено наявність у позивача стажу для призначення пенсії на пільгових умовах.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 04.08.2021 року залучено до участі у справі в якості другого відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі - ГУ ПФУ в Івано-Франківській області, відповідач - 2).

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2021 року по справі № 440/7175/21 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 27.04.2021 №43.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення/перерахунок пенсії від 20.04.2021, з урахуванням висновків суду.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 454 грн.

Відповідач-1, ГУ ПФУ в Полтавській області, не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2021 року по справі № 440/7175/21 та прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач-1 посилається на те, що рішення суду першої інстанції прийнято при неповному з`ясуванні обставин справи, з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Вказує, на відсутність підстав для зарахування до пільгового стажу роботи періоду роботи позивача з 22.08.1992 по 19.03.2002 в Сільськогосподарському товаристві з обмеженою відповідальністю імені Архипа Тесленка, оскільки довідка №25 від 12.02.2021 не відповідає вимогам пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ від 12.08.1993 №637, та відсутні матеріали вперше проведеної атестації робочих місць за стаж після 21.08.1992, а саме наказ підприємства, яким затверджено результати атестації робочих місць, про атестовані структурні підрозділи та посади працівників (перелік робочих місць), згідно Порядку застосування Списків №1 та №2 виробництв робіт професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383, та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 за №1451/11731.

Позивач правом надання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Відповідач-2, ГУ ПФУ в Івано-Франківській області правом надання відзиву на апеляційну скаргу не скористалось.

Враховуючи подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження, справа розглядається в порядку письмового провадження, відповідно до приписів п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, за наявними в справі матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи, що відповідач-1 оскаржує рішення суду першої інстанції лише в частині задоволених позовних вимог, тому оскаржуване судове рішення переглядається судом апеляційної інстанції лише в цій частині, в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що станом на дату звернення за призначенням пенсії позивач досяг віку 56 років, що підтверджено паспортом громадянина України серія НОМЕР_2 , копія якого долучена до матеріалів справи (а.с. 6-7).

20.04.2021 позивач звернувся до Лохвицького об`єднаного ПФУ із заявою, в якій просив призначити пенсію за віком (а.с. 78).

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 27.04.2021 № 143 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2 відповідно до статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Приймаючи оскаржуване рішення відповідачем-2 зазначено, що згідно з наданими позивачем документами страховий стаж позивача становить 36 років 6 місяців 4 дні, стаж роботи на пільгових умовах за списком №2 6 років 21 день. До пільгового стажу не зараховано період роботи з 22.08.1992 по 19.03.2002 в Сільськогосподарському товаристві з обмеженою відповідальністю імені Архипа Тесленка, оскільки довідка №25 від 12.02.2021 не відповідає вимогам пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ від 12.08.1993 №637, та відсутні матеріали вперше проведеної атестації робочих місць за стаж після 21.08.1992, а саме: наказ підприємства, яким затверджено результати атестації робочих місць, про атестовані структурні підрозділи та посади працівників (перелік робочих місць), згідно з Порядком застосування Списків №1 та №2 виробництв робіт професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383, та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 за №1451/11731 (а.с. 30).

Позивач не погодившись із вказаним рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 27.04.2021 № 143, звернувся до суду з цим позовом.

Приймаючи рішення про часткове задоволення адміністративного позову шляхом визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 27.04.2021 № 143, суд першої інстанції виходив з безпідставності доводів відповідача про відсутність доказів проведення атестації у спірних періодах роботи позивача, оскільки законодавцем обов`язок проведення атестації робочих місць, її своєчасність та якість покладена на керівників підприємств та не залежить від працівника і не впливає на зменшення шкідливості умов його праці, а тому позивача не можна позбавити його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та зазначив, що вимоги позивача в частині визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2 виробництв, професій, посад і показників зі шкідливими умовами праці, зайнятість у яких надає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до частин першої та другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", задоволенню не підлягають з огляду на те, що вчинення дій суб`єктом владних повноважень є способом реалізації наданої суб`єкту владних повноважень компетенції. Здійснення дії являє собою процес реалізації наданих законом функцій суб`єкту владних повноважень. Водночас дії не тягнуть за собою будь-яких правових наслідків для особи. Правові наслідки для позивача несе рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 27.04.2021 № 143, оскільки саме зазначене рішення має вплив на його права та інтереси.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог щодо зобов`язання відповідача-1 призначити позивачеві пенсію за віком на пільгових умовах з 19.04.2021, з дати звернення з заявою, суд першої інстанції виходив з дискреційних повноважень органу ПФ України в частині призначення пенсії, та обрав інший спосіб захисту порушеного права позивача шляхом зобов`язання відповідача-1 повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії.

Колегія суддів, переглядаючи рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, зазначає таке.

Єдиним доводом апеляційної скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про відсутність підстав для зарахування до пільгового стажу роботи періоду роботи позивача з 22.08.1992 по 19.03.2002 в Сільськогосподарському товаристві з обмеженою відповідальністю імені Архипа Тесленка є не ненадання наказу підприємства, яким затверджено результати атестації робочих місць, про атестовані структурні підрозділи та посади працівників (перелік робочих місць).

Згідно з пунктом "б" частини 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Згідно з частиною 5 статті 13 цього Закону порядок пенсійного забезпечення осіб, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених законодавством, що діяло раніше, визначається статтею 100 цього Закону.

Відповідно до статті 62 цього Закону основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, встановлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5).

Відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджені наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Відповідно до пункту 10 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджених Міністерством праці та соціальної політики України 18.11.2005 №383, для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637.

Згідно зі Списком №2 виробництв, робіт, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах від 22.08.1956 №1173, від 26.01.1991 №10, від 11.03.1994 №162 та від 16.01.2003 №36 професії електрозварника та газоелектрозварника містяться у розділі ХХІ (Загальні професії; №1173), розділу 12100000 XXIII (Загальні професії; №10), розділу 12100000 ХХІІІ (Загальні професії; №162) та розділу ХХІІІ (Загальні професії у всіх галузях господарства; №36).

Як правомірно враховано судом першої інстанції, протягом спірних періодів позивач працював на посадах зі шкідливими та важкими умовами праці, робота на яких дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, такі обставини підтверджені даними трудової книжки, наказами та довідками, позивач відповідає умовам призначення пенсії за віком на пільгових умовах за пунктом "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", тому суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про зарахування спірних періодів до пільгового стажу позивача та прийняв рішення про часткове задоволення позову.

Доводи відповідача в обґрунтування апеляційної скарги на те, що пільговий стаж роботи позивача не підтверджено первинними доказами є безпідставними та необґрунтованими, оскільки стаж роботи позивача на посаді електрозварника у спірний період підтверджено записами трудової книжки і така посада передбачена Списком №2.

Крім того, позивачем додатково надано суду пільгові довідки про підтвердження трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки, пільгові довідки про уточнення особливого характеру та умов праці, архівні довідки про заробітну плату, накази про прийняття і звільнення його з роботи, а тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що спірний період роботи позивача підтверджено належними та достатніми доказами.

Разом з цим, відповідач в ході проведення перевірки стажу позивача встановив посаду, на якій він працював у Сільськогосподарському товаристві з обмеженою відповідальністю імені Архипа Тесленка у період з 22.08.1992 по 19.03.2002 та розміри заробітної плати позивача.

Факт роботи позивача у Сільськогосподарському товаристві з обмеженою відповідальністю імені Архипа Тесленка у період з 22.08.1992 по 19.03.2002 на посадах, що дають право на призначення пільгової пенсії підтверджено численними довідками та наказами останнього, копії яких надані відповідачем разом із відзивом на позов (а.с.43-48).

Крім того, Великою Палатою Верховного Суду у зразковій справі №520/15025/16-а викладено правовий висновок, відповідно до якого непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому, контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Такі саме висновки викладені у постановах Верховного Суду 28 січня 2022 року по справі №486/1100/16-а, від 27 січня 2022 року по справі № 194/365/16-а, тощо.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для скасування рішення Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 27.04.2021 №43 щодо відмови у зарахуванні позивачу періоду роботи з 22.08.1992 по 19.03.2002, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах.

Згідно з Рекомендацією Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Здійснюючи судочинство Європейський суд неодноразово аналізував наявність, межі, спосіб та законність застосування дискреційних повноважень національними органами, їх посадовими особами. Зокрема, в рішенні Європейського суду з прав людини від 17.12.2004 у справі "Педерсен і Бодсгор проти Данії" зазначено, що здійснюючи наглядову юрисдикцію, суд, не ставлячи своїм завданням підміняти компетентні національні органи, перевіряє, чи відповідають рішення національних держаних органів, які їх винесли з використанням свого дискреційного права, положенням Конвенції та Протоколів до неї. Суд є правозастосовчим органом та не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 02.06.2006 у справі "Волохи проти України" (заява № 23543/02) при наданні оцінки повноваженням державних органів суд виходив з декількох ознак, зокрема щодо наявності дискреції. Так, суд вказав, що норма права є "передбачуваною", якщо вона сформульована з достатньою чіткістю, що дає змогу кожній особі - у разі потреби за допомогою відповідної консультації - регулювати свою поведінку. "…надання правової дискреції органам виконавчої влади у вигляді необмежених повноважень було б несумісним з принципом верховенства права. Отже, закон має з достатньою чіткістю визначати межі такої дискреції, наданої компетентним органам, і порядок її здійснення, з урахуванням законної мети даного заходу, щоб забезпечити особі належний захист від свавільного втручання".

Тобто, під дискреційним повноваженням слід розуміти компетенцію суб`єкта владних повноважень на прийняття самостійного рішення в межах, визначених законодавством, та з урахуванням принципу верховенства права.

Зміст компетенції органу виконавчої влади складають його повноваження - певні права та обов`язки органу діяти, вирішуючи коло справ, визначених цією компетенцією. В одних випадках це зміст прав та обов`язків (право діяти чи утримуватися від певних дій). В інших випадках органу виконавчої влади надається свобода діяти на свій розсуд, тобто оцінюючи ситуацію, вибирати один із кількох варіантів дій (або утримуватися від дій) чи один з варіантів можливих рішень.

Відповідно до частини другої статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З огляду на наведене, колегія судів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для зобов`язання відповідача-1 повторно розглянути заяву про призначення/перерахунок пенсії ОСОБА_2 від 20.04.2021 з урахуванням висновків суду.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Одночасно, колегія суддів вказує, що в силу приписів ст. 139 КАС України та результату розгляду справи по суті, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для перерозподілу судових витрат.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 322, 325, Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 20.10.2021 по справі № 440/7175/21 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Л.В. Курило
Судді А.О. Бегунц С.С. Рєзнікова