Справа № 200/14065/21
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2022-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2022 року справа №200/14065/21

м.Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Геращенка І.В., суддів Казначеєва Е.Г., Міронової Г.М., розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22 грудня 2021 року у справі № 200/14065/21 (головуючий І інстанції Арестова Л.В., повний текст складений у м. Слов`янську Донецької області) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі - ГУПФУ, відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення про відмову у призначенні пенсії № 50 від 30.09.2021 року; зобов`язання зарахувати до пільгового стажу роботи для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 професій та робіт, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, періоди роботи електрозварником ручної зварки ПАТ «Дружківський машинобудівний завод» з 22.01.1997 року по 24.12.1997 року; період роботи газоелектрозварником 3-го розряду на відділенні № 1 Радгоспу «Червона Зірка» з 11.10.1983 року по 16.05.1984 року; період навчання в ПТУ 36 м. Дружківка за професією електрогазозварника з 01.09.1980 року по 13.07.1983 року; період служби в лавах Радянської армії з 25.05.1984 року по 29.04.1986 року та призначити пенсію за віком як працівнику, зайнятому повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з дня звернення із заявою про призначення пенсії.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 22.12.2021 року позов задоволено частково:

- визнано протиправним та скасовано рішення про відмову у призначенні пенсії № 50 від 30.09.2021 року, прийняте за результатами розгляду заяви позивача від 23.09.2021 року, яким відмовлено позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву позивача № 3073 від 23.09.2021 року, зарахувавши до пільгового стажу роботи для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 професій та робіт, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, періоди роботи електрозварником ручної зварки ПАТ «Дружківський машинобудівний завод» з 22.01.1997 року по 24.12.1997 року; період роботи газоелектрозварником 3-го розряду на відділенні № 1 Радгоспу «Червона Зірка» з 11.10.1983 року по 16.05.1984 року; період навчання в ПТУ 36 м. Дружківка за професією електрогазозварника з 01.09.1980 року по 13.07.1983 року; період служби в лавах Радянської армії з 25.05.1984 року по 29.04.1986 року;

- в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, просив скасувати рішення суду, прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на порушення норм матеріального права. Апелянт вважає, що відсутні підстави для зарахування періоду роботи позивача з 22.01.1997 року по 24.12.1997 року до пільгового, оскільки в довідці № 23/80 невірно зазначено розділ та відсутній код позиції за постановою Ради Міністрів СРСР від 11.03.19994 року № 162. Також відсутні підстави для зарахування періоду роботи позивача з 11.10.1983 року по 16.05.1984 року до пільгового, оскільки записи трудової книжки не містять характер виконуваної роботи, первинні документи за час виконання відповідної роботи. Позивачем не надано копій наказів про атестацію робочих місць, довідок про заробітну плату, копій первинних документів, тому спірне рішення про відмову у призначенні пенсії є правомірним.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, вивчив доводи апеляційної скарги, перевірив їх за матеріалами справи і дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Позивач 23 вересня 2021 року звернувся з заявою за призначенням пенсії № 3073.

Рішенням ГУПФУ про відмову у призначенні пенсії від 30.09.2021 року № 50 відмовлено у призначенні пенсії за п.2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058, оскільки до пільгового стажу не враховано період з 22.01.1997 року по 24.12.1997 року, у зв`язку з тим, що в довідці № 23/80 від 02.09.2021 року невірно зазначено розділ та відсутній код позиції відповідно до постанови Ради Міністрів СРСР від 11.03.1994 року № 162. Заявник матиме право на призначення пенсії за віком, тобто з 19.01.2025 року (а.с. 15).

Згідно трудової книжки позивач у спірний період :

- з 01.09.1980 року по 17.07.1983 року навчався в гор ПТУ -36 м. Дружківка;

- з 14.07.1983 по 20.09.1983 рр. електрозварником річної зварки;

- з 11.10.1983 року по 16.05.1983 року працював газоелектрозварником 3-го розряду на відділення № 1 в голгоспі «Червона Зірка»;

- з 25.05.1984 року по 29.04.1984 року проходив служби в лавах Радянської армії;

- з 22.01.1997 року по 24.12.1997 року працював в цеху металоконструкцій № 6 електрозварником на полу автоматичних машинах в ПАТ «Дружківський машинобудівний завод» (а.с. 17-23).

Згідно диплому НОМЕР_1 позивач навчався з 1 вересня 1980 року по 14 липня 1983 року в середньому ГПТУ № 36 м. Дружківці Донецької області за професією електрозварник (а.с. 30).

Згідно військового квитка позивач з 25 травня 1984 року по 29 квітня 1986 року перебував у лавах радянської армії (а.с. 32-34).

В матеріалах справи наявна довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній ПАТ «Дружківського Машинобудівного заводу» від 02.09.2021 року № 23/80 (а.с. 49).

За ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно ч. 3 ст. 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058 (далі - Закон № 1058) органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфер: господарської діяльності.

Отже, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 встановлено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року.

Відповідач посилається на те, що позивачем не надано довідку, що уточнює його пільговий характер роботи.

Суд зазначає, що на підставі частини 3 статті 44 Закону № 1058 Пенсійним фондом може бути проведено перевірку дотримання вимог законодавства у сфері загальнообов`язкового державного пенсійного страхування з питання достовірності документів наданих для призначення (перерахунку) пенсій.

Крім того, професія електрозварник, газоелектрозварник відповідно постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162 відноситься до посад, зайнятість на яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

В спірному рішенні № 50 від 30.09.2021 року про відмову у призначені пенсії зазначено, що позивачу зараховано до страхового стажу всі періоди роботи, до пільгового стажу не враховано період з 22.01.1997 року по 24.12.1997 року, проте у відзиві на позовну заяву, зазначено, що до пільгового стажу не враховано періоди роботи з 11.10.1983 року по 16.05.1984 року.

Суд зазначає, що періоди роботи позивача з 22.01.1997 року по 24.12.1997 року та з 11.10.1983 року по 16.05.1984 року підтверджуються трудовою книжкою позивача, та посади, на яких працював позивач відноситься до посад, право зайняття на яких відноситься до переліку на пільгове пенсійне забезпечення, як вже було зазначено судом вище.

Отже, відповідачу при розрахунку пільгового стажу позивача необхідно враховувати період роботи позивача з 22.01.1997 року по 24.12.1997 року, з 11.10.1983 року по 16.05.1984 року.

Позивачем для призначені пенсії були надані: копія диплома про навчання та копія військового квитка.

За ч. 1 ст. 38 Закону України «Про професійно-технічну освіту» час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Оскільки позивач закінчив навчання 14 липня 1983 року та почав роботу за спеціальністю 14 липня 1983 року, такий період навчання позивача необхідно зарахувати до його пільгового стажу для призначення пенсії.

В трудовій книжці зазначено, що позивач закінчив навчання 17.07.1983 році, проте вказане не відповідає запису у дипломі, окрім того, як вбачається з наступного запису трудової книжки, позивач почав працювати з 14.07.1983 року, тому суд приймає до уваги відомості щодо закінчення навчання позивачем ті, які вказані в дипломі. Окрім того, вказана обставина не заперечується позивачем.

Щодо не зарахування часу призову на строкову службу позивача.

Час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

16.05.1983 року позивач був звільнений з посади газоелектрозварника у зв`язку з призивом до лав Радянської Армії, в якій прослужив з 25.05.1984 по 29.04.1986 року.

Згідно ч.1 ст.8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Оскільки позивач на момент призову на військову службу працював за професією газоелектрослюсаря та був звільнений з підстави призову на військову службу, період його служби в Радянській Армії також повинен бути зарахований до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Позивачем для призначення пенсії з заявою були надані копія диплома А № 202109 від 12.01.1987 року та копія військового квитка НОМЕР_2 від 20.06.1987 року, проте відповідач в рішенні про відмову не вказав, чи зараховує він взагалі вказані періоди, у відзиві така інформація також не зазначена.

Отже, рішення № 50 від 30.09.2021 року про відмову у призначені пенсії позивачу є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог про зобов`язання призначити пенсію.

У юриспруденції дискреційні повноваження визначаються як право глави держави, уряду, інших посадовців в органах державної влади у разі ухвалення рішення з питання, віднесеного до їх компетенції, діяти за певних умов на власний розсуду рамках закону. А в Рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи вказано, що адміністративний орган може здійснювати "дискреційні повноваження", користуючись певною свободою розсуду у разі ухвалення будь-якого рішення. Такий орган в силу (за) наявності у нього дискреційних повноважень може вибирати з декількох варіантів припустимих рішень той, який він вважає найбільш відповідним у даному випадку. За цього надано рекомендацію судам не втручатися у дискреційні повноваження державних органів.

На думку суду, з боку державних органів відбувається підміна понять, оскільки не будь-які повноваження органів влади з ухвалення рішень, є дискреційними. Дискреція діє тільки у разі, коли у рамках закону державний орган може приймати різні рішення.

Згідно статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, кожен, чиї права і свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі Чахал проти Об`єднаного Королівства Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності не безпідставної заяви за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02).

Отже, ефективний засіб правового захисту в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають у застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень. У більш звуженому розумінні дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчиняти конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними). Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 21 травня 2013 року № 21-87а13.

На підставі викладеного, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції про визнання протиправним та скасування рішення про відмову у призначенні пенсії № 50 від 30.09.2021 року, прийняте за результатами розгляду заяви позивача від 23.09.2021 року, яким відмовлено позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2; зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву позивача № 3073 від 23.09.2021 року, зарахувавши до пільгового стажу роботи для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 професій та робіт, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, періоди роботи електрозварником ручної зварки ПАТ «Дружківський машинобудівний завод» з 22.01.1997 року по 24.12.1997 року; період роботи газоелектрозварником 3-го розряду на відділенні № 1 Радгоспу «Червона Зірка» з 11.10.1983 року по 16.05.1984 року; період навчання в ПТУ 36 м. Дружківка за професією електрогазозварника з 01.09.1980 року по 13.07.1983 року; період служби в лавах Радянської армії з 25.05.1984 року по 29.04.1986 року.

Отже, спір за суттю вимог судом першої інстанції вирішений правильно, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, внаслідок чого відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.

Керуючись ст. ст. 250, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області- залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22 грудня 2021 року у справі № 200/14065/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Повний текст постанови складений 22 серпня 2022 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.В. Геращенко

Судді: Е.Г. Казначеєв

Г.М. Міронова