Справа № 200/10625/21
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2022-08-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2022 року справа №200/10625/21

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Гаврищук Т.Г., Блохіна А.А., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги Азовської митниці Держмитслужби на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12 листопада 2021 року та додаткове рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 грудня 2021 року у справі № 200/10625/21 за позовом Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» до Азовської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення,

У С Т А Н О В И В:

Приватне акціонерне товариство «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» (далі ПРАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча») звернулось до суду з позовом до Азовської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів № UA700100/2021/000004/2 від 18.02.2021 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA700100/2021/00009 від 18.02.2021.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що незважаючи на наявність належним чином оформленого повного пакету документів, що є достатнім для визначення митної вартості товару за ціною контракту (основний метод п. 1 ч. 1 ст. 57 Митного кодексу України), відповідач у порушення вимог діючого законодавства, застосував метод визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів згідно вимог ст. 60 Митного кодексу України, а саме визначив митну вартість товару за митною декларацією від 10.02.2021 № UA 700100/2021/00675 за ціною 21,17 дол. США/тн, про що зазначив у рішенні про коригування митної вартості товарів № UA700100/2021/000004/2 від 18.02.2021.

Позивач зазначив, що зазначені дії є порушенням вимог Митного кодексу України, оскільки в цій ситуації відповідач, виходячи із наданих позивачем документів повинен був визначити митну вартість товару виключно за ціною контракту по першому основному методу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 57 Митного кодексу України.

Також позивач посилався на те, що відповідач, приймаючи оскаржуване рішення про коригування митної вартості товару, жодним чином не визначив конкретних обставин, які викликали сумніви щодо заявленої митної вартості і не визначив причини неможливості перевірки розрахунку на підставі наданих позивачем документів. Позивач зазначив, що внаслідок прийняття відповідачем необґрунтованого та такого, що не відповідає вимогам закону рішення про коригування митної вартості № UA UA700100/2021/000004/2 від 18.02.2021 сума обов`язкових платежів, сплачених позивачем на підставі митної декларації є більшою на 1 288 494,73 грн., ніж якби позивач сплачував ці суми на підставі митної вартості товару, встановленої за основним методом визначення митної вартості.

У додаткових поясненнях позивачем зауважено, що оплата за товар «вапняк флюсовий подрібнений, фракція 50-100 мм» згідно рахунку від 20.01.2021 №93701318 на додатку (специфікації) №27 від 15.01.2021 до зовнішньоекономічного договору від 16.05.2019 № MISA-ILYICH 05-19-AYD станом на час розгляду даної справи не здійснена.

У зв`язку із наведеним позивач вважав, що рішення відповідача про коригування митної вартості товарів та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, є протиправними, та такими, що підлягають скасуванню.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 12 листопада 2021 року позов задоволено.

Також додатковим рішенням Донецького окружного адміністартивного суду від 10 грудня 2021 року клопотання ПРАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат у справі № 200/10625/21 задоволено частково.

Стягнуто на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Азовської митниці Держмитслужби судові витрати на правничу допомогу в розмірі 7988 грн. та судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 19 327,42 грн.

Не погодившись з такими судовими рішеннями, відповідач подав апеляційні скарги, в яких просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги на рішення суду зазначено, що у нього при митному оформленні спірної поставки товару виникли цілком обґрунтовані сумніви (спричиненні вищезазначеними обставинами) в правильності визначення позивачем митної вартості товару за основним методом та відповідно до приписів ст. 53 МК України виникли підстави для запиту додаткових документів з метою перевірки достовірності заявлених відомостей про митну вартість товару.

Також, відповідач зазначив, що в якості джерела інформації використано та застосовано цінову інформацію щодо подібних товарів, а саме митну декларацію від 12.05.2020 року МД № UА700100/2020/002237, відповідно до якої митна вартість визначена самостійно за основним методом митної вартості, тобто є ціною операції в розумінні МК України (на рівні 21,17 USD/МТ). Відповідач вказує, що застосування методу та визначення подібності товару з наявною інформацією митниці здійснюється виходячи з основного критерію - коду за Українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності. В спірному випадку митницею здійснено порівняння з кодом УКТЗЕД - , саме тим, який був заявлений позивачем у поданій митній декларації. Більшої деталізації у визначенні товарів, ніж кодування товару на рівні 10 знаків, законодавець не передбачає. На думку відповідача необхідно враховувати, що порівняння здійснювалось з вапняком флюсовим подібного хімічного складу, однак не ідентичного. В той же час, вказані обставини дозволили застосувати метод визначення митної вартості на основі подібних товарів. Отже, використання в якості джерела інформації відомостей про митну вартість ввезених подібних товарів за першим методом, ввезених за МД від 12.05.2020 року № UА700100/2020/002237 є цілком правомірним і не суперечить вимогам МК України та принципам GААТ.

Апелянт вказує, що в спірному випадку позивачем не дотримані приписи ст. 52 Митного кодексу України, не виконано обов`язок щодо документального підтвердження заявленої митної вартості товару, а відтак відповідач не мав законних підстав для прийняття рішення щодо можливості застосування митної вартості заявленої митної вартості, заявленої декларантом, про що повідомлено листом від 13.05.2021 №7.1-08-2/7.1-28-09/13/2518.

В апеляційній скарзі на додаткове рішення відовідач просив скасувати додаткове рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити у задоволенні заяви представника позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Скаржник у апеляційній скарзі на додаткове рішення висловлює свою незгоду із оскаржуваним судовим рішенням, натомість не наводить, яким саме доказам щодо понесених позивачем витрат на правничу допомогу місцевим судом не надано належної оцінки чи не враховано критеріїв реальності адвокатських витрат та розумності їх розміру, які є предметом перевірки в межах спірних правовідносин.

Отже, суд першої інстанції не врахував той факт, що обізнаність адвоката з обставинами спірного митного оформлення виключає фактичне вивчення обставин справи, додаткових джерел права, аналіз судової практики. Таким чином, враховуючи, що правова позиція представника позивача не змінювалась в порівнянні з усіма зазначеними судовими справами з аналогічним предметом спірних правовідносин, що перебувають на даний час на розгляді в Донецькому окружному адміністративному суді, підготовка цієї справи не вимагала великого обсягу аналітичної роботи, а лише мала характер технічної роботи.

Крім того, викладена в позовній заяві та відповіді на відзив правова позиція є ідентичною з позицією, що викладена у позовних заявах та відповідях на відзив при розгляді перелічених вище справ. Тому вказаний час на підготовку позовної заяви - 4 години (4540,00 грн), відповіді на відзив - 2 години (2270 грн), складання процесуальних документів - 1 година (1135 грн) та участь у судових засіданнях 1 - засідання (2000 грн) є, на думку відповідача, завищений.

У відзивах на апеляційні скарги позивачем висловлено згоду з висновками місцевого суду, висловленими у рішенні та додатковому рішенні та прохання залишити апеляційні скарги без задоволення, а судові рішення без змін.

Сторони звернулись до суду з клопотанням розглядати справу за їх відсутності, тому відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі на рішення місцевого суду, залишити без задоволення, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено таке.

ПРАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» зареєстроване як юридична особа зареєстровано 30.12.1996 за № 0000679, включено до ЄДРПОУ за № 00191129, місцезнаходження: вул. Левченка, буд. 1, м. Маріуполь, Донецька область, 87504 (т.1 а.с.130-137).

16 травня 2019 року між Metinvest international SA, як продавцем, та ПРАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча», як покупцем, укладений контракт № MISA-ILYICH 05-19-AYD на постачання продукції, яка використовується як флюс у сталеплавильному виробництві, за умовами якого кількість, умови та строки постачання зазначаються в додатках (т.1, а.с.18-35).

Згідно змін № 1 від 01.07.2019 до вказаного контракту внесено зміни до пунктів 4.7, 5.2, 5.3 контракту (т.1, а.с.36-37)

Відповідно до змін № 2 від 29.04.2020 до вказаного контракту строк його дії продовжено до 30.04.2021 (т.1, а.с.38).

15 січня 2021 року до контракту № MISA-ILYICH 05-19-AYD між сторонами підписано додаток № 27 - специфікацію на постачання товару вапняк флюсовий подрібнений фракція 50-100ММ у кількості 20000,00 МТ +/- 10% за ціною 13,94 доларів за 1 кг, на загальну суму 278800,00 доларів США (без толеранса) (т.1, а.с.39).

Щодо вказаної специфікації Metinvest international SA складено комерційний інвойс № 93701318 від 20.01.2021 на суму 278 800,00 доларів США (т.1, а.с.40).

Також до суду надані копії: договору від 12.10.2020 року РМІ 2020-2, який укладено між AYDIN MADENCILIK INSAAT ASFALT NAKLIYE TURIZM TAAHHUT TIC.SAN.DIS.TIC.LTD.STI, як продавцем, і Metinvest international SA, як покупцем, яким продавець зобов`язується доставити, а покупець зобов`язується прийняти доставку та сплатити товари, визначений у договорі, якість, кількість та ціна, визначена договором, у терміни передбачені вказаним договором (т.1, а.с.41-57), поправки до договору № 1 від 17.11.2020 до договору РМІ 2020-2 від 12.10.2021 (т.1, а.с.58-59), рахунку (інвойс) № IHR008 від 15.01.2021 (т.1, а.с.60), листа б/н від 20.01.2021 (калькуляція) (т.1, а.с.61), лист виробника AYDIN MADENCILIK INSAAT ASFALT NAKLIYE TURIZM TAAHHUT TIC.SAN.DIS.TIC.LTD.STI № 001 від 13.11.2019 (т.1, а.с.62), митної декларації країни відправника № 21160400ЕХ004352 від 15.01.2021 року (т.1, а.с.63)

Також щодо вказаного товару надані копії: коносаменту від 23.12.2020 року, вантажної відомості б/н від 20.01.2021, вантажний маніфест, сертифікати якості, сертифіката ваги № UAMMTJ21000194 від 05.02.2021 (т.1, а.с. 64-70).

З матеріалів справи встановлено, що листом від 26.01.2021 № 05/484 позивач повідомив відповідача про те, що взаємозалежність продавця та покупця за контрактом № MISA-ILYICH 05-19-AYD від 16.05.19 не вплинула на ціну товару. Також у покупця відсутні фінансові зобов`язання перед продавцем, крім зазначених у вказаному контракті, які прямо або опосередковано мають стосуються купівлі-продажу товару (т.1, а.с.70).

Судами встановлено, що 31.12.2013 між ТОВ «Метінвест-Шіппінг» (далі - Декларант) та ПАТ «Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча» (далі замовник) укладений договір доручення № 3664 про надання послуг з митного декларування товарів, відповідно до якого Декларант від імені та за рахунок Замовника надає послугу з митного декларування в митних органах України товарів Замовника, що переміщуються через митний кордон України, а також наданням інших, пов`язаних декларуванням товарів Замовника послуг, за попередньою згодою сторін (т.1, а.с.71-77).

Між «Метінвест-Шіппінг» (далі - Декларант) та ПАТ «Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча» (далі замовник) укладено додаткову угоду № 2 к договору доручення № 3664 від 31.12.2013 про надання послуг з митного декларування товарів від 24.11.2015, якою продовжено строк дії договору доручення № 3664 від 31.12.2013 до «31 грудня 2016 року» (т.1, а.с.78).

Крім того, між «Метінвест-Шіппінг» (далі - Декларант) та ПрАТ «Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча» укладена додаткова угода № 4/1 від 12.05.2016 року, у зв`язку зі змінами найменування замовника в преамбулі та по тексту Договору доручення № 3664 від 31.12.2013, та у всіх діючих на дату вказаної угоди додаткових угодах та додатках слова Публічне акціонерне товариство «Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча» на Приватне акціонерне товариство «Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча» (т.1, а.с.79).

Також, укладена додаткова угода № 6/1 від 28.11.2016, якою продовжено строк дії договору доручення № 3664 від 31.12.2013 до «31 грудня 2017 року», додаткова угода № 7 від 17.11.2017, якою продовжено строк дії договору доручення № 3664 від 31.12.2013 до «31 грудня 2018 року», додаткова угода № 9 від 21.11.2018, якою продовжено строк дії договору доручення № 3664 від 31.12.2013 до «31 грудня 2019 року», додаткова угода № 10 від 21.11.2018, якою продовжено строк дії договору доручення № 3664 від 20.11.2019 до «31 грудня 2020 року» (т.1, а.с.80-85).

Декларантом ТОВ «Метінвест-Шіппінг» в інтересах ПрАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» подано митну декларацію від 10.02.2021 року № UА 700100/2021/675, з метою здійснення митного контролю та митного оформлення товару: вапняк флюсовий подрібнений у кількості 20000000 кг, загальна митна вартість 278800,00 дол. США. (т.1,а.с.201).

Разом з декларацією надані: зовнішньоекономічний контракт від 16.05.2019 № MISA-ILYICH 05-19-AYD із змінами від 01.07.2019 № 1, від 29.04.2020 року № 2, специфікація до зовнішньоекономічного контракту від 15.01.2021 року № 27, сертифікат ваги від 05.02.2021 № UАММТJ21000194, сертифікат якості від 05.02.2021 UАММТJ21000194, сертифікат якості від 25.01.2021 №, рахунок-фактура від 20.01.2021 №93701318, коносамент від 20.01.2021 №1, розрахунок вартості продукту (калькуляція) від 20.01.2021 б/н фірми «METINVEST SNTERNATION SA» (Швейцарія); договір (угода, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається, від 12.10.2020 hjre № РМІ 2020-2 між фірмою «AYDIN MADENCILIK INSAAT ASFALT NAKLIYE TURIZM TAAHHUT TIC.SAN.DIS.TIC.LTD.STI» (Туреччина) та фірмою «METINVEST ІNTERNATION SA» (Швейцарія), рахунок із третіми особами від 27.11.2020 року № ІНК120 фірми «AYDIN MADENCILIK INSAAT ASFALT NAKLIYE TURIZM TAAHHUT TIC.SAN.DIS.TIC.LTD.STI» (Туреччина), лист ПрАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» від 26.01.2021 № 05/484 про взаємопов`язаність продавця та покупця, митна декларація країни відправлення від 15.01.2021 № 21160400ЕХ004352.

За результатом обробки зазначеної митної декларації посадовими особами відповідача складено повідомлення декларанту від 10.02.2021 (08:50:29) № 126904, за яким за результатами опрацювання документів, наданих на підтвердження заявленої митної вартості товарів встановлено ризик заявлення неповних відомостей про митну вартість товару.

1. Зокрема встановлено, що поставка товару здійснюється за непрямим контрактом, стороною в якому виступає посередник, тобто не виробник товару. Як вбачається з наданих до митного оформлення документів, зовнішньоекономічний контракт купівлі-продажу 16.05.2019 № MISA-ILYICH 05-19-AYD із змінами від 01.07.2019 № 1, від 29.04.2020 № 2, специфікація до зовнішньоекономічного контракту від 18.12.2020 № 27 укладений між позивачем (покупець) та компанією «METINVEST ІNTERNATION SA» (Швейцарія) продавець. При цьому, відправником (експортером) товару виступає інша компанія - «AYDIN MADENCILIK INSAAT ASFALT NAKLIYE TURIZM TAAHHUT TIC.SAN.DIS.TIC.LTD.STI» (Туреччина).

2. Згідно з відомостями, які наведені у наданій декларантом митної декларації від 10.02.2021 №UА700100/2021/000675 та декларації митної вартості до неї встановлено, що продавець (METINVEST ІNTERNATION SA) та покупець (ПрАТ «ММК ІМ. ІЛЛІЧА») є пов`язаними особами в розумінні статті 15 Угоди.

3. Зовнішньоекономічний договір купівлі-продажу товарів № MISA-ILYICH 05-19-AYD від 16.05.2019 із змінами від 01.07.2019, додаток № 27 (специфікація) від 15.01.21 та комерційний рахунок № 93701318 від 20.01.2021 засвідчені різними підписами та печатками уповноваженої особи. Наданий контракт між третіми особами від 12.10.2020 року № PMІ 2020-2 між Metinvest international SA та AYDIN MADENCILIK INSAAT ASFALT NAKLIYE TURIZM TAAHHUT TIC.SAN.DIS.TIC.LTD.STI, інвойс № IHR126 підписані різними посадовими особами від компанії AYDIN MADENCILIK INSAAT ASFALT NAKLIYE TURIZM TAAHHUT TIC.SAN.DIS.TIC.LTD.STI. Виникає питання щодо повноважень вказаних осіб на підпис відповідних документів. Рахунком IHR008 від 15.01.2021 передбачено сплату не пізніше ніж 30 днів, а контрактом не пізніше ніж 60 днів з дати коносаменту (к/с №1 від 20.01.2021.

4. В наданій копії митної декларації відправлення від 15.01.2021 №21160400ЕХ004352 зазначено, зокрема, рахунок TPS-E-Fatura Var 15.01.2021/244/1, який до митного оформлення не надано (т.1, а.с. 14-15).

Враховуючи викладене, декларанта зобов`язано протягом 10 календарних днів надати додаткові документи: виписку з бухгалтерської документації; банківські платіжні документи що стосуються оцінюваного товару; специфікації, прейскуранти виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; переклад МД країни відправлення; довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам.

18.02.2021 за №4038-1 Товариством надано відповідь на повідомлення декларанту за МД № UА700100/2021/000675 від 10.02.2021, відповідно до якої митному органу надано наступні документи: висновок про вартісні характеристики, підготовлений спеціалізованою експертною організацією цінова довідки відділення у м. Маріуполі Донецької ТПП № Э-14 від 28.01.2021, лист AYDIN MADENCILIK INSAAT ASFALT NAKLIYE TURIZM TAAHHUT TIC.SAN.DIS.TIC.LTD.STI б/н від 15.02.2021, МЕМОРАНДУМ ТОВ «Делойт енд Туш ЮСК» від 13.04.2020. Крім того, зокрема, повідомлено наступне.

1. Митний кодекс України не містить вимог щодо засвідчення договорів, специфікацій, комерційних рахунків однією уповноваженою особою. Відповідно до листа Міндоходів від 07.05.2014 № 10441/7-99-99-10-03-01-17 засвідчення різними підписами документів, виготовлених іноземними контрагентами, за умови, що такі документи не містять розбіжностей у числових значеннях, не можуть бути підставою для коригування митної вартості товарів.

2. Рахунок TPS-E-Fatura, зазначений у митній декларації країни відправлення №21160400ЕХ004352 від 15.01.2021, є електронним документом та формується он-лайн турецькою мовою для митниці Туреччини (для експортних митних декларацій), а також для внутрішніх продаж, адже паперові інвойси в Туреччині не використовуються.

3. Відповідно до ч. 20 Митного кодексу України порівняння з вартістю операцій, зазначених у пунктах 1-3 частини 18 ст. 58 Митного кодексу України, здійснюється за ініціативою декларанта або уповноваженої ним особи. таким чином, ч. 18 ст. 58 Митного кодексу України, не встановлює зобов`язань для декларанта, а надає право надати відповідні докази за власним бажанням у разі їх наявності. В даному випадку декларант не володіє інформацією та документами, необхідними для здійснення відповідних порівнянь.

4. На підтвердження відсутності впливу взаємозв`язку між продавцем та покупцем на ціну товару відповідно до вимог частини 4 ст. 53 Митного кодексу України, надано калькуляцію (розрахунок ціни). Зазначено, що операції між взаємопов`язаними особами контролюються відповідно до положень ст. 39 Податкового кодексу України щодо трансферного ціноутворення. У зв`язку з цим компанія METINVEST ІNTERNATION SA встановлює націнку на товар в межах рівня рентабельності, що відповідає принципу «витягнутої руки», а саме 3% від кінцевої ціни товару. Відповідно до дослідження за 2019 рік ринковий діапазон чистої рентабельності зіставних компаній становить від 2,51 % до 6,41 %. Таким чином націнка 0,42 USD/тн, зазначена у калькуляції ціни складає 3% від ціни товару 13,94 USD/тн, знаходиться в межах діапазону рентабельності.

5. Сплата з боку ПрАТ «ММК ім. Ілліча» в адресу METINVEST ІNTERNATION SA не здійснювалась, так як термін оплати не настав (60 днів від дати коносаменту згідно п. 4.3. контракту MISA-ILYICH 05-19-AYD від 16.05.2019), тому платіжний документ не може бути наданий.

6. Щодо інформації біржових організацій про вартість товару повідомлено, що вапняк не є біржовим товаром, тому індекс не може бути наданий.

Інших документів для підтвердження митної вартості за інформацією ПрАТ «ММК ім. Ілліча» надати не має можливості (т.1, а.с.16-17).

18 лютого 2021 року Азовською митницею Держмитслужби прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA 700100/2021/000004/2 з огляду на встановлені розбіжності у заявленій ціні товару (том 1, а.с. 11-12).

Митний орган при прийнятті вказаного рішення послався на доводи, викладені у повідомленні. Також за результатами опрацювання надісланих додатково документів встановлено, що в надісланій ціновій довідці від 28.01.2021 № Е-14 експерт здійснив експертний аналіз, в ході якого проаналізовано ринок продукції, об`яви фірм з пропозиціями продажу. Однак цінова довідка не містить методів та оціночних процедур, розрахунків, за допомогою яких підготовлено висновок про вартість майна.

Стосовно обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості митний орган зазначає, що у нього відсутня інформація про вартість оформлених ідентичних товарів, отже застосування методу за ціною договору щодо ідентичних товарів не є можливим. У митного органу наявна інформація про вартість оформлених подібних (аналогічних) товарів. Джерело інформації: вартість товару згідно МД № UA700100/2020/002237 від 12.05.2020, митна вартість товару «вапняк флюсовий подрібнений, фракція 50-100 мм» складає 21,17 дол. США/тн.

Також Азовською митницею Держмитслужби виписана картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA 700100/2021/00009 від 18.02.2021, якою відмовлено в митному оформленні (випуску) товарів (т.1, а.с.12-13).

Товар випущений у вільний обіг за МД від 19.02.2021 № UA700100/2020/000857 (т.1, а.с.202).

У листі від 05.05.2021 № 05/2812 позивач повідомляє ТОВ «Метінвест-Шіппінг» про те, що оплата товару за специфікацією № 27 від 15.01.2021 не здійснювалася (т.1, а.с. 99).

ТОВ «Метінвест-Шіппінг» подано до відповідача лист № 026/2021-ОДИ від 06.05.2021, яким митному органі надані додаткові документи для підтвердження митної вартості, заявленої декларантом (т.1, а.с.209).

Листом від 13.05.2021 року № 7.1-08-2/7.1-28-09/13/2518 відповідач повідомив ТОВ «Метінвест-Шіппінг» про те, що він не має законних підстав для прийняття рішення щодо можливості застосування митної вартості, заявленої декларантом (т.1, а.с.210-211).

Позивач, не погодившись з рішення про коригування митної вартості товарів та карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, апеляційний суд виходить з такого.

Відносини, що пов`язані із справлянням митних платежів регулюються Митним кодексом України, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

Відповідно до вимог частини 1 статті 246 Митного кодексу України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно до статті 248 Митного кодексу України митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи (частина перша статті 257 Митного кодексу України).

Статтею 49 Митного кодексу України передбачено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 54 Митного кодексу України митний орган під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до частини першої статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Тобто, документальне підтвердження в аспекті відповідних митних процедур має своїм завданням підтвердити: а) заявлену митну вартість товарів; б) обраний суб`єктом господарювання метод визначення такої вартості.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (частина друга статті 53 Митного кодексу України).

Частиною третьою статті 53 Митного кодексу України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Крім цього, відповідно до ч. 4 ст. 53 МК України у разі, якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи:

1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України;

2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам;

3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Відповідно до частини п`ятої статті 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Статтею 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

При цьому, основний метод, не застосовується у наступних випадках: а) якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні; б) відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні (частина друга статті 58 Митного кодексу України).

За правилами частини третьої статті 58 Митного кодексу України у разі, якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (частини четверта та п`ята статті 58 Митного кодексу України).

Відповідно до частин 12-14 статті 58 Митного кодексу України той факт, що продавець і покупець пов`язані між собою особи, сам по собі не може бути підставою для розгляду вартості операції як неприйнятної. У таких випадках необхідно розглянути обставини продажу та прийняти вартість операції за умови, що взаємовідносини покупця і продавця не вплинули на ціну оцінюваних товарів. За наявності достатніх підстав вважати, що відносини, зазначені у частині дванадцятій цієї статті, вплинули на ціну оцінюваних товарів, митний орган повинен надати декларанту або уповноваженій ним особі свої письмові обґрунтування, що такий вплив мав місце. У разі відсутності обґрунтувань з боку митного органу необхідно вважати, що взаємовідносини, зазначені у частині дванадцятій цієї статті, не вплинули на ціну оцінюваних товарів.

Частинами 18 та 19 статті 58 Митного кодексу України визначено, що при продажу товарів між пов`язаними особами вартість операції береться за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів за першим методом, якщо декларант покаже, що така вартість є близькою до вартості однієї з нижчезазначених операцій, яка здійснювалася одночасно або майже одночасно з операцією з оцінюваними товарами:

1) вартості операції при продажу непов`язаним покупцям ідентичних або подібних (аналогічних) товарів для експорту в Україну;

2) митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, визначеної згідно з положеннями статті 62 цього Кодексу;

3) митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, визначеної згідно з положеннями статті 63 цього Кодексу.

У разі здійснення вищезазначених порівнянь враховується наявна у митного органу або подана декларантом чи уповноваженою ним особою інформація щодо різниці в комерційних рівнях продажу, кількісних показниках, елементах і витратах, зазначених у частині десятій цієї статті, та витратах, які понесені продавцем при продажу, коли продавець і покупець не пов`язані між собою, і не понесені продавцем при продажу, коли продавець і покупець пов`язані між собою.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу (частина 3 статті 54 Митного кодексу України).

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Згідно ст. 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Відмовою у митному оформленні є письмове вмотивоване рішення митного органу про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом. У рішенні про відмову у митному оформленні повинні бути зазначені причини відмови та наведені вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Зазначене рішення повинно також містити інформацію про порядок його оскарження (ст. 256 Митного кодексу України).

Відповідно до п. 2.7 розділу 2 Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом Державної фіскальної служби України від 11.09.2015 № 689 (далі - Методичні рекомендації) робота посадових осіб з аналізу, виявлення та оцінки ризиків здійснюється, зокрема, шляхом, перевірки інформації, наданої декларантом або уповноваженою особою, при продажу товарів між пов`язаними особами щодо наближеності митної вартості товарів, визначеної основним методом до однієї з операцій, які наведені у частині вісімнадцятій статті 58 Кодексу; перевірки та аналізу документів, додатково поданих органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою відповідно до статті 53 Кодексу.

При здійсненні заходів, зазначених у попередньому пункті, дозволяється змінювати їх послідовність та обсяг залежно від характеру зовнішньоекономічної операції та результатів аналізу, виявлення та оцінки ризиків за вже проведеними заходами. За результатами роботи з аналізу, виявлення та оцінки ризиків посадова особа здійснює заходи, передбачені статтею 54 Кодексу (пункти 3, 4 Розділу 2 Методичних рекомендацій).

Пунктом 3 Розділу 3 Рекомендацій передбачено, що посадова особа органу доходів і зборів, яка здійснює аналіз, виявлення та оцінку ризиків, повинна враховувати особливості формування вартості товарів, які реалізуються в порядку біржової торгівлі. При здійсненні аналізу, виявлення та оцінки ризиків товарів, які є об`єктом біржової торгівлі, ціну договору щодо товару, який імпортується (вартість операції), без урахування витрат на доставку, комісійних витрат, премії або знижки за фактичну якість товару і премії продавцю необхідно порівнювати зі значенням біржових котирувань за період 10 днів, що передує даті складання рахунка-фактури (інвойсу) або додатку (специфікації) до зовнішньоекономічного договору (контракту).

При здійсненні аналізу, виявлення та оцінки ризиків на підставі сировинних складових ураховуються дані про вміст сировини, що використовується для виготовлення цього товару.

За відсутності даних про щоденні біржові котирування для аналізу, виявлення та оцінки ризиків використовується інформація про середні значення біржових котирувань за календарний місяць, в якому здійснювалось відвантаження товару.

Розділом 5 рекомендацій передбачено, що під час робіт з аналізу, виявлення та оцінки ризиків можуть використовуватися такі джерела інформації: спеціалізовані програмно-інформаційні комплекси Єдиної автоматизованої інформаційної системи ДФС; спеціалізовані видання, які містять інформацію про ціни, сформовані на світовому ринку; інформація, отримана від ДФС, про ціни на товари та/або сировину, матеріали, комплектуючі, які входять до складу товарів; інформація, отримана від митних органів іноземних держав за результатами перевірки автентичності документів, які подавалися під час митного контролю та митного оформлення товару; інформація, отримана за результатами здійснення митного контролю, в тому числі, за результатами проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства з питань державної митної справи; інформація, отримана від державних органів, установ та організацій на запити територіальних органів та/або ДФС; цінова інформація, отримана в рамках домовленостей, укладених між ДФС та асоціаціями, спілками та іншими об`єднаннями імпортерів та виробників; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, що мають відповідні повноваження згідно із законодавством; інформація отримана з мережі Інтернет.

За змістом оскаржуваних позивачем рішеннь про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення підставою їх прийняття стало ненадання позивачем документів на вимогу митного органу згідно переліку, визначеного частинами 3 та 4 статті 53 Митного кодексу України на підтвердження заявленої митної вартості.

Верховний Суд у постанові від 14 травня 2019 року в справі № 820/2474/16 зазначив, що наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає органу доходів і зборів право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитися у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Верховний Суд також звернув увагу на те, що вимоги законодавства зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані її складові, та які саме документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Під час дослідження первинних документів, суд дійшов висновку, що безпідставним є твердження відповідача про виявлені розбіжності, оскільки доказів на підтвердження відмінностей або підробки в підписах продавця в контракті та інших документах суду не надано.

Відповідач обставиною, яка впливає на правильність визначення митної вартості, вважає те, що документи підписані різними посадовими особами, засвідчені різними печатками. Тобто у відповідача виникає питання щодо повноважень осіб на підпис відповідних документів.

Проте, вказаний факт будь-яким чином не може ставить під сумнів визначену позивачем митну вартість. Наявність в однієї юридичної особи декількох підписантів відповідає звичайній діловій практиці.

Саме цій обставині неодноразово надавалась оцінка при розгляді судових справ, які були узагальнені у листі Міндоходів України від 07.05.2014 № 10441/7/99-99-10-03-01-17.

Так, зокрема, в даному листі визначено: виготовлення іноземним контрагентом документів, що підтверджують митну вартість товарів, на різних бланках та підписання їх різними особами за відсутності розбіжностей у числових значеннях не можуть бути підставою для коригування митної вартості товарів. Надаючи правову оцінку вказаним розбіжностям суди вказують, що такі розбіжності не свідчать про невірні числові значення складових митної вартості товарів, та можуть бути зумовлені особливостями організації бухгалтерського обліку та розподілу обов`язків між працівниками відповідного підприємства.

Отже, з метою недопущення збільшення кількості необґрунтовано прийнятих рішень про коригування митної вартості товарів, оскарження яких не матиме для органів Міндоходів судової перспективи, цей лист з визначеною позицією був скерований до територіальних органів Міндоходів.

В оскаржуваному рішенні відповідач констатує те, що Metinvest international SA та ПРАТ Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча є пов`язаними особами.

Однак, як вже було вказано вище, самого факту наявності зв`язку між контрагентами недостатньо. Митний орган має письмово обґрунтувати, що ці відносини вплинули на ціну оцінюваних товарів. За відсутності обґрунтувань з боку митного органу необхідно вважати, що взаємовідносини не вплинули на ціну оцінюваних товарів.

Оскільки не було наведено обґрунтування наявності зазначеного впливу, то, відповідно, у відповідача відсутні були правові підстави для запиту у позивача додаткових документів на підставі частини 4 статті 53 МК України.

Відповідач, при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, в порушення вимог МК України, фактично, не давши належної оцінки можливості визначення митної вартості за наданими позивачем документами, з використанням основного методу, формально, звернувшись до пункту 4 статті 53 МК України, без наявності відповідних підстав одразу запросив у позивача повідомленням від 10.02.2021 додаткові документи.

Разом з цим, на думку суду, надані позивачем документи у повному обсязі та достатньою мірою підтверджували факт визначення митної вартості товару за першим (основним методом) - за ціною договору, крім того, ризик заявлення неповних та/або недостовірних відомостей про митну вартість спірного товару, що викликало певні сумніві у правильності визначення позивачем митної вартості був відсутній з вищенаведених підстав, у зв`язку з чим, вказані дії відповідача по наданню позивачем додаткових документів були незаконними, оскільки надані позивачем документи не містили розбіжностей, наявних ознак підробки та містили всі відомості, що підтверджували числові значення складових митної вартості товарів.

Верховний Суд у постанові від 13 липня 2021 року у справі № 200/6521/20-а зазначив, що Основним методом визначення митної вартості товарів є метод - за ціною договору.

Обов`язок доведення митної ціни товару лежить на позивачу. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Судами встановлено, що постачальник товару здійснює його продаж виключно позивачу, що унеможливлює встановлення вартості операції при продажу постачальником ідентичних або подібних (аналогічних) товарів для експорту в Україну.

Натомість, на виконання вимог статті 58 Митного кодексу України позивачем надано митному органу цінову довідку Донецької торгово-промислової палати (відділення у м. Маріуполь) від 28.01.2021 № Е-14.

За змістом цієї довідки задекларована вартість ввезеного товару відповідає кон`юктурі ринку відповідного товару.

Посилання митного органу на відсутність у цій довідці методів дослідження вартості не приймаються до уваги, з огляду на те, що у довідці вказано про джерела отримання відповідної інформації. Крім того, слід зазначити, що Донецька торгово-промислової палати є повноважним та компетентним органом для надання такого висновку.

Суд також зазначає, що коригування митної вартості здійснено на підставі попередньо задекларованої та прийнятої митницею вартості операції з ввезення аналогічного товару. Застосовано, зокрема, третій метод визначення товару.

Цією операцією є придбання позивачем у того ж контрагента вапняку з подібними характеристиками (митна декларація від 12.05.2020 № UA 700100/2020/002237).

Вказані обставини підтверджуються калькуляціями вартості товару, здійсненими постачальником товару. З них вбачається, що зменшення ціни порівняно із попередньою поставкою обумовлено різною ціною закупівлі та транспортування.

З викладеного суд приходить до висновку про те, що позивачем виконано вимогу Митного кодексу щодо спростування впливу пов`язаності з постачальником на вартість товару.

Посилання відповідача на не надання до митного оформлення документів про оплату за товар є неприйнятними, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України для підтвердження митної вартості товарів подаються за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

Отже, платіжні та/або бухгалтерські документи подаються за наявності.

Згідно з п. 4.3 контракту № MISA-ILYICH 05-19-AYD від 16.05.2019 покупець зобов`язаний здійснити оплату не пізніш, ніж через 60 днів з дати коносамента.

В судовому засіданні представник позивача підтвердив, що оплата за даною операцією не проведена і на теперішній час.

Проте взаємовідносини щодо оплати за товар регулюються нормами цивільного та господарського законодавства, умовами договору і не мають впливу на формування митної вартості. Факт оплати або не оплати (всупереч зазначеній в договорі умові оплати) свідчить про належне/неналежне виконання умов договору, і не може впливати на обрання методу визначення митної вартості товарів.

Слід вказати, що декларантом самостійно у графі 9а декларації зазначено, що продавець і покупець є пов`язані між собою особи, у графі 9б наведено, що взаємозв`язок продавця та покупця не вплинули на ціну товару.

В оскаржуваному рішенні відповідач констатує те, що Metinvest international SA та ПРАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» є пов`язаними особами.

Однак, як вже було вказано вище, самого факту наявності зв`язку між контрагентами недостатньо. Митний орган має письмово обґрунтувати, що ці відносини вплинули на ціну оцінюваних товарів. За відсутності обґрунтувань з боку митного органу необхідно вважати, що взаємовідносини не вплинули на ціну оцінюваних товарів.

Оскільки не було обґрунтовано зазначеного впливу, то, відповідно, у відповідача відсутні були правові підстави для запиту у позивача додаткових документів на підставі частини 4 статті 53 МК України.

Відповідач, при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, в порушення вимог МК України, фактично, не давши належної оцінки можливості визначення митної вартості за наданими позивачем документами, з використанням основного методу, формально, звернувшись до пункту 4 статті 53 МК України, без наявності відповідних підстав одразу запросив у позивача повідомленням від 01.10.2020 додаткові документи.

Разом з цим, надані позивачем документи у повному обсязі та достатньою мірою підтверджували факт визначення митної вартості товару за першим (основним методом) - за ціною договору, крім того, ризик заявлення неповних та/або недостовірних відомостей про митну вартість спірного товару, що викликало певні сумніві у правильності визначення позивачем митної вартості був відсутній з вищенаведених підстав, у зв`язку з чим, вказані дії відповідача по наданню позивачем додаткових документів були незаконними, оскільки надані позивачем документи не містили розбіжностей, наявних ознак підробки та містили всі відомості, що підтверджували числові значення складових митної вартості товарів.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких підстав, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, що відповідачем не доведена законність та правомірність прийняття спірного рішення, тому заявлені позивачем вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі щодо обґрунтованості прийнятого рішення та картки відмови в прийнятті митної декларації, є безпідставними та спростовуються матеріалами справи, а суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права до встановлених у справі обставин, з огляду на що підстави для скасування ухваленого у цій справі рішення відсутні.

Надаючи оцінку доводам апелянта про прийняття місцевим судом додаткового судового рішення у цій справі з порушенням норм процесуального права, колегія суддів виходить з такого.

Як було зазначено вище, додатковим рішенням місцевого суду клопотання позивача про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат у справі № 200/10625/21 було задоволено частково, а саме стягнуто на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Азовської митниці Держмитслужби судові витрати на правничу допомогу в розмірі 7988 грн. із заявлених до стягнення 23 964,95 грн.

Суд першої інстанції, задовольняючи частково клопотання позивача про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу, виходив з принципу пропорційності, вважав, що сума, заявлена до стягнення на оплату витрат на професійну правничу допомогу є неспівмірною із складністю справи та обсягом наданих послуг адвокатом.

Оцінка суду.

Так, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини 3 статті 132 КАС України).

Згідно зі статтею 134 КАС України Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Судами встановлено, що між ПРАТ «ММК ім. Ілліча» та «Всеукраїнська адвокатська допомога» було укладено договір про надання правової допомоги № 845 від 30.03.2018 (т.1 а.с.151-153).

За умовами п. 1.1 договору, Клієнт доручає, а Адвокатське об`єднання бере на себе зобов`язання надавати Клієнту правову допомогу (юридичні послуги) з питань, що виникають у процесі господарської діяльності Клієнта в порядку та на умовах, визначених цим договором.

Зміст, умови та строки виконання покладених Клієнтом на Адвокатське об`єднання завдань узгоджується сторонами шляхом укладення додаткових угод до цього договору (п. 1.2. договору).

Відповідно до п.2.1 договору, для виконання покладених клієнтом на адвокатське об`єднання завдань, клієнт надає адвокатському об`єднанню повноваження, що є дійсними та реалізуються виключно на підставі окремих довіреностей, виданих клієнтом для представництва його інтересів окремими адвокатами, що є учасниками адвокатського об`єднання.

Згідно із п.3.2 вищевказаного договору № 845 від 30.03.2018, Адвокатське об`єднання зобов`язується за результатом надання послуг, але не пізніше 2 числа місяця, наступного за звітнім, надавати клієнту Акт надання послуг (Акт прийому-передачі наданих послуг).

Відповідно до п.5.1 договору, загальна вартість послуг по цьому договору не перевищує 200 000 гривень.

Вартість послуг за виконання покладених Клієнтом на Адвокатське об`єднання завдань складає 5000 гривень без ПДВ на місяць. Сторони мають право, шляхом укладення додаткових угод до цього договору, узгодити виконання Адвокатським об`єднанням додаткових завдань за додаткову оплату, розмір якої узгоджується сторонами в даній додатковій угоді.

Відповідно до п. в) п. 4.1 зазначеного договору, клієнт зобов`язується своєчасно та у повному обсязі оплачувати послуги Адвокатського об`єднання на умовах цього договору.

Оплата послуг Адвокатського об`єднання здійснюється Клієнтом шляхом безготівкового розрахунку. Оплата Клієнтом наданих Адвокатським об`єднанням послуг здійснюється на підставі Актів надання послуг (Актів прийому-передачі наданих послуг), оформлених у двосторонньому порядку та рахунків, наданих Адвокатським об`єднанням.

Акт надання послуг (Акт прийому-передачі послуг) оформлюється Адвокатським об`єднанням станом на останній день місяця в якому надавалися послуги за цим договором (п.5.3 договору).

За приписами п.5.4 договору, оплата наданих послуг здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Адвокатського об`єднання, вказаний у цьому договорі, протягом 5 календарних днів після підписання сторонами Акту надання послуг (Акту прийому-передачі наданих послуг) і отримання Клієнтом рахунків від Адвокатського об`єднання.

Відповідно до додаткової угоди № 4 від 03.12.2018 до договору про надання юридичних послуг (правової допомоги) № 845 від 30.03.2018 сторони дійшли згоди про продовження дії договору про надання юридичних послуг (правової допомоги) № 845 від 30.03.2018, у зв`язку з погодили наступну (нову) редакцію п.10.1 договору:«10.1 Договору вступає в силу з моменту його підписання сторонами та діє до 31 грудня 2019 року» (т.1 а.с.154).

Згідно до додаткової угоди № 26 від 09.12.2019 до Договору про надання юридичних послуг (правової допомоги) № 845 від 30.03.2018 сторони дійшли згоди про продовження дії договору про надання юридичних послуг (правової допомоги) № 845 від 30.03.2018 року, у зв`язку з погодили наступну (нову) редакцію п. 10.1 Договору: «10.1 Договору вступає в силу з моменту його підписання сторонами та діє до 31 грудня 2020 року» (т.1 а.с.155).

Відповідно до додатковою угодою № 230 від 22.12.2020 до Договору про надання юридичних послуг (правової допомоги) № 845 від 30.03.2018, змінено п. 5.1 Договору про надання юридичних послуг (правової допомоги) № 845 від 30.03.2018: «п. 5.1. Загальна вартість послуг по цьому Договору не перевищує 400 000 гривень. Вартість послуг за виконання покладених Клієнтом на Адвокатське об`єднання завдань складає 5000 грн. без ПДВ на місяць». Сторони дійшли згоди про продовження дії Договору про надання юридичних послуг (правової допомоги) № 845 від 30.03.2018, у зв`язку з чим погодили наступну (нову) редакцію п. 10.1 Договору: «10.1 Договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та діє до 31 грудня 2021 року» (т.1 а.с.156).

Згідно із довідкою Адвокатського об`єднання «Всеукраїнська адвокатська допомога», від 29.12.2017, адвоката Аксельрод Марину Ігорівну, 29.12.2017 прийнято до складу учасників Адвокатського об`єднання «Всеукраїнська адвокатська допомога» (т.1 а.с.150).

Згідно із представленим позивачем Розрахунком розміру винагороди приймання-передання наданих послуг №1 від 12 листопада 2021 за Договором про надання юридичних послуг № 845 від 30.03.2021, розмір винагороди за позовом в Донецькому окружному адміністративному суді у спорі ПрАТ «ММК ім. Ілліча» з Азовською митницею Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів № UА 700100/2021/000004/2 від 18.02.2021 року та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UА 700100/2021/00009 від 18.02.2021, справа № 200/10625/21, що складається з:

- консультація клієнта з вивченням документів, узгодження правової позиції (1 год.) 1135 грн.;

- підготовка, складання та подання позовної заяви (4 год.) 4540 грн.;

- складання та подання відповіді на відзив (2 год.) 2270 грн.;

- складання процесуальних документів (1 год.) 1135 грн.;

- участь у судових засіданнях (1 засідання) 2000 грн.;

- гонорар за складність справи майнового характеру (1% від ціни позову) 12 884,95 грн. (т.2, а.с. 133-134).

12.11.2021 між сторонами підписаний Акт № 1 приймання передачі-наданих послуг до Договору про надання юридичних послуг (правової допомоги) № 845 від 30.03.2021 року на суму 23 964,95 грн.

З огляду на викладене, судами встановлено, що позивачем понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 23 964,95 грн., з якої: консультація клієнта з вивченням документів, узгодження правової позиції (1 год.) 1135 грн.; підготовка, складання та подання позовної заяви (4 год.) 4540 грн.; складання та подання відповіді на відзив (2 год.) 2270 грн.; складання процесуальних документів (1 год.) 1135 грн.; участь у судових засіданнях (1 засідання) 2000 грн.; гонорар за складність справи майнового характеру (1% від ціни позову) 12 884,95 грн.

При цьому, щодо визначення у розрахунку послуг з надання консультації клієнта з вивчення документів, узгодження правової позиції та гонорару за складність справи у розмірі 1% ціни позову 23 964,95 грн. суд зауважує, що з огляду на розрахунок послуг адвокатом витрачено 4 годині на підготовку позову, складання та подання процесуальних документів, усна консультація клієнта, узгодження правової позиції та підготовку документів, та участь у одному судовому засіданні, що не свідчить про складність справи, оскільки адвокату не знадобилась значна кількість часу на вчинення відповідних дій.

До того ж, згідно інформації з діловодства спеціалізованого суду, яка також міститься на офіційному сайті Донецького окружного адміністративного суду, за період з січня 2021 року по теперішній час, адвокатом Аксельрод М.І. подано до суду понад 15 позовних заяв між тими самими сторонами з аналогічним предметом позову щодо оскарження рішень митниці про корегування митної вартості.

Отже, наявність такої кількості подібних спорів між сторонами, які є та були предметом розгляду в суді, ініційовані одним і тим самим адвокатом від імені одного того й самого позивача, з подібним предметом, безпосередньо впливає на час, який необхідно витрати на оформлення позовної заяви.

До позовної заяви ПАТ «ММК Ілліча» додана копія платіжного доручення від 12.08.2021 № про сплату судового збору в розмірі 19 327,42 грн.

Згідно з ч. 6 ст. 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про безпідставність включення до розрахунку послуг гонорару за складність справи у розмірі 1% ціни позову (12 884,95 грн.).

Слід звернути увагу, що відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 № 5076-VI (далі - Закон № 5076-VI) гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Отже, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю.

Суд не може втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Водночас, для включення всього розміру гонору до суму, що підлягає стягненню на користь позивача за рахунок відповідача у разі задоволення позову, судом має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий, що передбачено у ст. 30 Закону № 5076-VI. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті ж самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції.

Так, у справі "East/West Alliance Limited" проти України" Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі "Ботацці проти Італії" (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).

У пункті 269 Рішення у цієї справи Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).

Щодо викладених відповідачем сумнівів стосовно сплати вартості юридичних послуг слід зауважити, що згідно змісту п. 1 ч. 3 ст. 134 КАС України витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року по справі № 922/445/19.

При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат судами також враховано правові позиції Верховного суду, що викладені у постановах № 820/3072/18 від 19.02.2021, № 520/8489/19 від 22.12.2020.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив, що заявлена сума до відшкодування витрат на правничу професійну допомогу є неспівмірною з вимогами, які заявлені у адміністративному позові, та, враховуючи принцип пропорційності, - правильно зменшив та стягнув з відповідача на користь позивача судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7558 грн. замість 23 964,95 грн., як просив представник позивача.

Позивачем додаткове рішення місцевого суду не оскаржено, а колегія суддів вважає обґрунтованим та правильним висновок суду і в частині розподілу судових витрат у вигляді правничої допомоги.

У апеляційній скарзі на додаткове рішення не наведено доводів, які б ставили під сумнів правильність висновків місцевого суду в частині розподілу судових витрат у вигляді правничої допомоги.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 135, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Азовської митниці Держмитслужби залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12 листопада 2021 року та додаткове рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 грудня 2021 року у справі № 200/10625/21 залишити без змін.

Повне судове рішення 23 серпня 2022 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. В. Сіваченко

Судді А. А. Блохін

Т. Г. Гаврищук