Справа № 512/723/18
Суддя: БРОСТОВСЬКА Н. О.
Дата ухвалення: 2021-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/512/1/21
"29" листопада 2021 р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2021 року Савранський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Бростовської Н.О.,

секретаря Сивак Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Саврань, Подільського району, Одеської області, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції в Одеській області лейтенанта поліції Рябошапка Дмитра Станіславовича, третя особа Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить скасувати постанову серії ЕАВ №686520 від 23.10.2018р. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену інспектором Управління патрульної поліції в Одеській області лейтенантом поліції Рябошапкою Д.С., та закрити провадження по справі.

Свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що 23.10.2018р. він рухався автомобілем марки «Renault Megan», реєстраційний номер НОМЕР_1 , по трасі Київ-Одеса і на 401 кілометрі цієї траси був зупинений інспектором Рябошапкою Д.С., який повідомив йому про те, що він перевищив встановлені обмеження швидкості руху на 37 км/год при дозволеній швидкості руху 50 км/год, на підтвердження чого пред`явив прилад вимірювання швидкості, на якому було відображено його та інші автомобілі, які рухались в одному напрямку, а також показник швидкості руху, який дорівнював 87 км/год. Інспектор поліції не надав позивачу докази того, що саме його автомобіль рухався із зазначеною швидкістю, незважаючи на його вимоги. 01.11.2018р. позивач отримав постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255грн., в якій було зазначено про те, що він відмовився від її підписання. Позивач зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення відносно нього не складався, йому не роз`яснювались його права та обов`язки, не було надано можливості надати пояснення та зауваження, інспектором поліції не дотримано порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, а постанова про накладення адміністративного стягнення не відповідає нормам чинного законодавства. Також, позивач вказує, що фіксування адміністративного правопорушення відбулося в місці, де відсутній попереджувальний знак про те, що ведеться фото та відеофіксація правопорушень, а саме фіксування здійснено приладом, не дозволеним для використання. Крім того, вказана ділянка дороги не була оприлюднена на офіційному сайті Національної поліції як така, на якій ведеться фото та відеофіксація правопорушень.

Представник третьої особи подав до суду пояснення, у яких просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на безпідставнісь та необгрунтованість доводів позивача (а.с.41-48).

На вказані пояснення позивач подав до суду заперечення, у яких навів доводи щодо незаконності оскаржуваної постанови (а.с.58-61).

Позивач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, у якій позов підтримав, просив його задовольнити, а справу розглянути за його відсутності (а.с.74).

Належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи відповідач та представник третьої особи в судове засідання також не з`явилися, але суд вважає, що їх неявка не є перешкодою для розгляду справи.

Суд, дослідивши та оцінивши письмові докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з таких підстав.

З постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАВ №686520 від 23.10.2018р., вбачається, що ОСОБА_1 23.10.2018р. о 15год. 37хв. на 401 кілометрі траси Київ-Одеса рухався автомобілем марки «Renault Megan», реєстраційний номер НОМЕР_1 , зі швидкістю 87 км/год, чим перевищив швидкість на 37 км/год при дозволеній швидкості 50 км/год, чим порушив вимоги п.12.9 (б) Правил дорожнього руху (перевищення максимальної швидкості, зазначеної в п.п.12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до пп.(и) п.30.3 цих Правил). Вказане правопорушення зафіксовано приладом «Tru Cam ТС0010621» (а.с.13).

З відеозапису, зробленого на відеокамеру з патрульного автомобіля поліції, вбачається, що автомобіль, яким керував позивач, дійсно проїхав ділянку дороги, на якій встановлено знак 3.29 «Обмеження максимальної швидкості» (а.с.54).

ОСОБА_1 від підписання та отримання вказаної постанови відмовився, про що свідчить відповідна відмітка, у зв`язку з чим її було надіслано на адресу правопорушника поштою.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 не надав поліцейським пояснень щодо вчиненого ним правопорушення, із письмовими заявами та клопотаннями до них не звертався.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» основним повноваженням патрульної поліції є, серед іншого, виявлення та припинення адміністративних правопорушень, а також регулювання дорожнього руху та контроль за дотриманням Правил дорожнього руху.

Статтею 222 КУпАП визначено, що органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, у тому числі, передбачені ч.1 ст.122 КУпАП.

Відповідно до п.4 розд.І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07.11.2015р. (далі - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Пунктом 5 розд.IV Інструкції передбачено, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог п.10 розд.ХІV цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

У відповідності до ч.1 ст.8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Пунктом 8 ч.1 ст.23 цього Закону передбачено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Частиною 1 ст.9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001р.. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Судом встановлено, що спірна постанова відповідає вимогам, визначеним ст.283 КУпАП.

Доводи позивача про необхідність складення протоколу про адміністративне правопорушення суд до уваги не приймає, оскільки відповідно до ч.2 ст.258 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

Зі змісту ч.5 ст.258 КУпАП вбачається, що протокол не складається, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, у разі притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Частиною 1 ст.122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину.

В пункті 1.3 Правил дорожнього руху зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно вимог пп.(б) п.12.9 Правил дорожнього руху водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в п.п.12.4, 12.5, 12.6, 12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31 або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту (и) пункту 30.3 цих Правил.

Відповідно до листа Міністерства економічного розвитку і торгівлі України №3423-08/3679-09 від 28.01.2019р. у 2012 році на підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань було затверджено тип ЗВТ «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCAM», який було зареєстровано в Державному реєстрі ЗВТ за №У3197-12. Наказом Мінекономрозвитку від 02.11.2015р. №1362 зазначений тип TruCAM був вилучений із Державного реєстру ЗВТ, оскільки не був поданий на періодичні державні випробування. Новим Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність», який набрав чинності 01.01.2016р., не передбачено проведення державних випробувань ЗВТ та внесення нових ЗВТ до Державного реєстру, натомість передбачено здійснення оцінки відповідності законодавчо регульованих ЗВТ вимогам технічних регламентів. Вимоги до нових вимірювачів швидкості руху транспортних засобів дистанційних встановлені Технічним регламентом законодавчо регульованих ЗВТ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 13.01.2016р. №94, який набрав чинності 04.09.2016р. Разом з тим, законодавчо регульовані ЗВТ, які було введено в експлуатацію, у тому числі вимірювачі швидкості руху транспортних засобів дистанційні, відповідно до ст.17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту. Пунктом 20 Переліку категорій законодавчо регульованих ЗВТ, що підлягають періодичній повірці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.06.2015р. №374, визначені вимірювачі швидкості руху транспортних засобів дистанційні, до яких належить, у тому числі TruCAM. Для всіх законодавчо регульованих ЗВТ, що застосовуються в Україні, наказом Мінекономрозвитку від 13.10.2016р. №1747, встановлені міжповірочні інтервали незалежно від назви, типу, модифікації та виробника цих ЗВТ. Для вимірювачів швидкості руху транспортних засобів дистанційних встановлено міжповірочний інтервал в 1 рік. З огляду на викладене, TruCAM, які введено в експлуатацію з 2012 по 2015 роки, дозволяється застосовувати за умови позитивних результатів їх повірки.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що фіксація вказаним приладом швидкості руху автомобіля позивача є належним та допустимим доказом по справі про адміністративне правопорушення, а встановлений ним показник перевищення швидкості на 37 км/год свідчить про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАп.

Доводи позивача про те, що фіксування адміністративного правопорушення відбулося в місці, де відсутній попереджувальний знак про те, що ведеться фото та відеофіксація правопорушень і інформація про це не була оприлюднена на офіційному сайті Національної поліції суд до уваги не приймає, оскільки дорожній знак «Автоматична відеофіксація порушень Правил дорожнього руху» інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів саме щодо змонтованої техніки. При зупинці патрульного автомобіля наявність попереджувального знаку не є необхідною, адже фото-, відеофіксація здійснюється не постійно, а лише в момент наявності на ділянці дороги екіпажу патрульної поліції. Прилад TruCАМ відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримання в руках під час вимірювань. Крім основного, ручного режиму роботи, вимірювач TruCАМ також може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості руху транспортних засобів в автоматичному режимі.

Суд звертає увагу, що під часу руху транспортного засобу в обов`язки водія не входить встановлення відсутності дорожніх знаків. Так, згідно п.1.5 Правил дорожнього руху дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про доведеність вчинення позивачем адміністративного правопорушення, зазначеного в оскаржуваній постанові, та правомірність дій інспектора поліції щодо притягнення його до адміністративної відповідальності, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

Керуючись ст.ст.242, 243, 244, ст.ст.246, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції в Одеській області лейтенанта поліції Рябошапка Дмитра Станіславовича, третя особа Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до П`ятого апеляційного адміністративного суду (65082, м.Одеса, вул.Софіївська, 19; адреса для листування: 65039, м.Одеса, пр-кт Гагаріна, 19-21) протягом десяти днів з дня його проголошення (ч.4 ст.286 КАС України).

СУДДЯ