Справа № 460/7608/20
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2022-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2022 рокуЛьвівСправа № 460/7608/20 пров. № А/857/506/22
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Запотічного І.І.,

суддів: Глушка І.В., Довгої О.І.,

при секретарі судового засідання: Пославському Д.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2021 року (суддя Гудима Н.С., ухвалене в м. Рівне) у справі № 460/7608/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання дій протиправними, визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправними дій Головного управління ДПС у Рівненській області щодо призначення та проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ОСОБА_1 з питань подання до органів ДФС декларації про майновий стан і доходи за період з 01.01.2015 по 31.12.2015 своєчасності та повноти сплати до бюджету податку з доходів фізичних осіб і військового збору; визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № та № від 28.12.2018; визнання протиправним нарахування та скасування пені в загальній сумі 113020,63 грн., у т.ч. в сумі 105115,53 грн.- нарахованої за несвоєчасну сплату податку на доходи фізичних осіб, в сумі 7905,10 грн.- нарахованої за несвоєчасну сплату військового збору.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням, його оскаржив позивач- ОСОБА_1 подавши апеляційну скаргу до Восьмого апеляційного адміністративного суду та з наведених у ній підстав, покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким позов задовольнити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги, зокрема, зазначає, що оскільки в справі відсутні докази повідомлення апелянта про проведення контролюючим органом перевірки та про її результати, при тому, що в податкового органу була наявна інформація про фактичне місцезнаходження позивача, в суду першої інстанції були всі підстави для визнання незаконним факту проведення перевірки та скасування прийнятих на підставі такої перевірки рішень про донарахування йому податкових зобов`язань та штрафних санкцій. Також зазначає, що судом першої інстанції не дано правової оцінки нормі пункту 8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, згідно якої не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, не погашених до 1 січня 2014 року. Дія абзацу першого цього пункту поширюється на операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що здійснювалися починаючи з 1 січня 2015 року.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу рішення суду першої інстанції вважає законним та просить залишити його без змін.

Сторони, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, явки уповноважених представників не забезпечили, що відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України не перешкоджає розгляду справи без їхньої участі.

Клопотання представника апелянта про відкладення розгляду справи у зв`язку з захворюванням колегія суддів відхиляє, оскільки доказів, які підтверджують дану обставину суду не надано.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Протокольною ухвалою суду від 18.08.2021 продовжено строк розгляду справи на 15 днів.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзиву, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, 19.04.2007 між ЗАТ "ОТП Банк" (Банк) та ОСОБА_1 (Позичальник) укладено Кредитний договір № СМ-SMEE00/007/2007, відповідно до якого Банк надає позичальнику кредит у розмірі 91000,00 доларів США на умовах цього Договору, а Позичальник зобов`язується використати його за цільовим призначенням, сплатити проценти за користування кредитом та повернути кредит Банку у строки обумовлені цим Договором.

В подальшому 23.01.2015 між Банком, який діє на підставі договору комісії укладеного 27.04.2012 між Банком та ТОВ "ОТП Факторинг Україна" (Кредитор) та Позичальником укладено Додатковий договір №5 до Кредитного договору № СМ-SMEE00/007/2007 від 19.04.2007, відповідно до якого незважаючи на інші положення Кредитного договору Сторони домовилися, що позичальник до 23.01.2015 зобов`язується погасити Боргові зобов`язання в розмірі 176500,00 грн., сплатити витрати Кредитора на ведення претензійно-правової роботи в розмірі 2733,00 грн. А за умови належного виконання Позичальником умов Кредитного договору та цього Додаткового договору Сторони домовилися: скасувати всю суму пені, що була нарахована до моменту укладення цього Додаткового договору; припинити претензійно-правову роботу по стягненню Боргових зобов`язань за Кредитним договором; Кредитор здійснює анулювання (прощення) боргу в розмірі еквівалентному 1'123'497 грн 10 коп, і Позичальник буде вважатися таким, що погасив свої Боргові зобов`язання перед кредитором в повному обсязі (пп.2.1.3 п.2.1 розділу 2 Додаткового договору). Підписанням цього Додаткового договору Позичальник підтверджує, що Кредитор повідомив його про необхідність відображення суми прощеного боргу у річній податковій декларації (пункт 3.4 розділу 3 Додаткового договору).

Як вбачається з матеріалів справа, а саме відповідно до виписки з особового рахунку ОСОБА_1 перерахував на рахунок отримувача ТОВ "ОТП Факторинг Україна" суму коштів у розмірі 176500,00 грн, з призначенням платежу: погашення кредитної заборгованості за кредитним договором № СМ-SMEE00/007/2007.

ТОВ "ОТП Факторинг Україна", листом від 19.10.2018 №8483 повідомило Головне управління ДФС у Рівненські області про те, що на підставі Договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 27.04.2012 АТ "ОТП Банк" відступив ТОВ "ОТП Факторинг Україна" права вимоги боргових зобов`язань за кредитним договором, укладеним між Банком та фізичною особою ОСОБА_1 . Керуючись положеннями ст. 605 Цивільного кодексу України з вищевказаною фізичною особою було укладено Додатковий договір № 5 від 23.01.2015 до Кредитного договору № СМ-SMEE00/007/2007 від 19.04.2007, згідно з умовою якого здійснювалося прошення боргу. Положенням пункту 3.4 Додаткового договору № 5 від 23.01.2015 до Кредитного договору № СМ-SMEE00/007/2007 від 19.04.2007 вищевказана фізична особа - боржник, стверджує, шо вона повідомлена про необхідність відображення суми прощеного боргу у річній податковій декларації. Керуючись положеннями Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 13.01.2015 № 4, ТОВ "ОТП Факторинг Україна" подало до територіального органу ДФС форму № 1ДФ, в якій відобразило нарахований дохід вищевказаної фізичної особи. Будь-яких інших взаємовідносин, включаючи договірні, між вищевказаною фізичною особою та ТОВ "ОТП Факторинг Україна" протягом 2015 року не було.

Головним управлінням ДФС у Рівненські області, на підставі пп.20.1.4. п.20.1. ст.20, пп.75.1.2 п.75.1 ст.75, пп.78.1.2 п.78.1, п.78.4 ст.78, п.79.2 ст.79 Податкового кодексу України, наказу Головного управління ДФС у Рівненській області № 2794 від 13.11.2018 в період з 26.11.2018 по 30.11.2018 проведена документальна позапланова невиїзна перевірка платника - податків фізичної особи ОСОБА_1 з питань подання до органів ДФС декларації про майновий стан та доходи за період з 01.01.2015 по 31.12.2015, своєчасності сплати до бюджету податку з доходів фізичних осіб і військового збору. За результатами перевірки складено акт від 06.12.2018 №2640/17-00-13-04/ НОМЕР_1 , відповідно до висновків якого перевіркою встановлено порушення: абз. д) пп.164.2.17 п.164.2 сг.164, п.167.1 ст.167, п. 179.7 сг.179 Податкового кодексу України, а саме: не оподаткування доходу в сумі 1122888,16 грн, отриманого у 1 кв. 2015р. як додаткове благо у вигляді прощеної (анульованої) основної суми боргу (кредиту), в результаті чого перевіркою донараховано податок на доходи фізичних осіб за 2015 рік в сумі 223968,63 грн; пп.1.2. пп.1.3, пп.1.6 п.16-1 підрозділу 10 Розділу XX Податкового кодексу України, а саме: не оподаткування доходу в сумі 1122888,16 грн. отриманого у 1 кв. 2015р. як додаткове благе у вигляді прощеної (анульованої) основної суми боргу (кредиту), в результаті чого перевіркою донараховано військовий збір за 2015 рік в сумі 16843,32 грн.

В подальшому, на підставі висновків акта перевірки, 28.12.2018 Головним управлінням ДФС у Рівненській області прийнято податкові повідомлення-рішення: № , яким у зв`язку з порушення абзацу «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164, пункту 167.1 статті 167, п.179.7 ст.179 Податкового кодексу України, відповідно до підпункту 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 та пункту 58.1 статті 58 Податкового кодексу України ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання за платежем: податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 279960,79 грн, у тому числі: за податковими зобов`язаннями на суму 223968,63 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на суму 55992,16 грн (а.с.82, 83 т.1); № , яким за порушення пп.1.2, 1.3, 1.6 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України, відповідно до підпункту 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 та пункту 58.1 статті 58 Податкового кодексу України ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання за платежем: військовий збір у розмірі 21054,15 грн, у тому числі: за податковими зобов`язаннями на суму 16843,32 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на суму 4210,86 грн.

ОСОБА_1 вважаючи вказані податкові повідомлення-рішення, а також дії відповідача щодо проведення перевірки протиправними, звернувся в суд з даним позовом.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

При вирішення даної справу, судом застосовуються положення Податкового кодексу України в редакції чинній на момент виникнення правовідносин.

Підпунктом 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України ( тут і далі в редакції чинній на момент виникнення правовідносин) визначено, що додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Підпунктом 162.1.1 пункту 162.1 статті 162 Податкового кодексу України передбачено, що платником податку на доходи фізичних осіб є фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Як передбачено пунктом 163.1 статті 163 Податкового кодексу України визначено, що об`єктом оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Пунктом 164.1 статті 164 Податкового кодексу України передбачено, що базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Підпунктом «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України передбачено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Як передбачено, підпунктом 165.1.55 пункту 165.1 статті 165 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включається основна сума боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності у сумі, що не перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року; сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені), прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності.

Враховуючи наведені норми, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що боржник, який отримав додаткове благо у вигляді прощення (анулювання) основної суми боргу (кредиту) та який був належним чином повідомлений про прощення (анулювання) такого боргу, у тому числі шляхом укладення із кредитором відповідного договору, зобов`язаний відобразити анульовану суму боргу у складі оподатковуваного доходу з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідної суми податку. При цьому законодавець під додатковим благом розуміє тільки основну суму боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, і не включає в цю суму боргу (кредиту) проценти, прощені (анульовані) кредитором. Відтак, база оподаткування повинна бути визначена тільки з суми, прощеної (анульованої) банком, яку позивач фактично отримав за банківським кредитом, без врахування процентів.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що боржник, який отримав додаткове благо у вигляді прощення (анулювання) основної суми боргу за кредитом та, який був належним чином повідомлений про прощення (анулювання) такого боргу, зобов`язаний відобразити анульовану суму боргу у складі оподатковуваного доходу з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідної суми податку. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом ( відповідає правовій позиції, яка викладена Верховним судом у постанові від 31 серпня 2018 року у справі №826/3684/17).

Особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов`язані: подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до контролюючого органу за місцем свого розташування (підпункт «б» пункту 176.2 статті 176 Податкового кодексу України ).

Як вже було зазначено вище, ТОВ "ОТП Факторинг України" повідомлено податковий орган про нарахований та виплачений дохід у вигляді анулювання (прощення) боргу ОСОБА_1 ..

Відповідно до підпункту «а» пункту 176.1 статті 176 Податкового кодексу України, платники податку зобов`язані вести облік доходів і витрат в обсягах, необхідних для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу, у разі якщо такий платник податку зобов`язаний відповідно до цього розділу подавати декларацію або має право на таке подання з метою повернення надміру сплачених податків, у тому числі при застосуванні права на податкову знижку.

Пунктами 179.1, 179.7 статті 179 Податкового кодексу України передбачено, що платник податку зобов`язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу Фізична особа зобов`язана самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену в поданій нею податковій декларації. Сума податкових зобов`язань, донарахована контролюючим органом, сплачується до відповідного бюджету у строки, встановлені цим Кодексом.

Як передбачено пунктом 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу. Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту. Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту. Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу. Платники збору зобов`язані забезпечувати виконання податкових зобов`язань у формі та спосіб, визначені статтею 176 цього Кодексу. Звільняються від оподаткування збором доходи, що згідно з розділом IV цього Кодексу не включаються до загального оподатковуваного доходу фізичних осіб (не підлягають оподаткуванню, оподатковуються за нульовою ставкою), крім доходів, зазначених у підпунктах 165.1.2, 165.1.18, 165.1.25, 165.1.52 пункту 165.1 статті 165 цього Кодексу.

Проаналізувавши наведені норми судом першої інстанції зроблено вірний висновок, що додаткове благо визначається як дохід у разі приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Грошова сума, яка надана в кредит, підлягає поверненню, тому сама по собі ця сума не збільшує дохід платника податку. Водночас в разі коли відпадуть встановлені законом та/або договором підстави для витребування кредитором у боржника грошової суми, наданої на умовах повернення, у платника податку-боржника виникає приріст фінансових показників за рахунок суми, взятої в борг.

Відтак, сума кредиту, прощена (анульована) банком, збільшує дохід платника податку і включається в його оподатковуваний дохід.

З матеріалів справи вбачається, що 19.04.2007 між ЗАТ "ОТП Банк" (Банк) та ОСОБА_1 (Позичальник) укладено Кредитний договір № СМ-SMEE00/007/2007, відповідно до якого Банк надає позичальнику кредит у розмірі 91000,00 доларів США на умовах цього Договору, а Позичальник зобов`язується використати його за цільовим призначенням, сплатити проценти за користування кредитом та повернути кредит Банку у строки обумовлені цим Договором.

В подальшому, на підставі Договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 27.04.2012 АТ "ОТП Банк" відступив ТОВ "ОТП Факторинг Україна" права вимоги боргових зобов`язань за кредитним договором № СМ-SMEE00/007/2007 від 19.04.2007, укладеним між Банком та фізичною особою ОСОБА_1

23.01.2015 між Банком, який діє на підставі договору комісії укладеного 27.04.2012 між Банком та ТОВ "ОТП Факторинг Україна" (Кредитор) та Позичальником укладено Додатковий договір №5 до Кредитного договору № СМ-SMEE00/007/2007 від 19.04.2007, відповідно до якого незважаючи на інші положення Кредитного договору Сторони домовилися, що позичальник до 23.01.2015 зобов`язується погасити Боргові зобов`язання в розмірі 176500,00 грн., сплатити витрати Кредитора на ведення претензійно-правової роботи в розмірі 2733,00 грн.

Статтею 605 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов`язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.

Як вбачається зі змісту виписки з особового рахунку позивача, позивач перерахував на рахунок ТОВ "ОТП Факторинг Україна" суму коштів у розмірі 176500,00 грн, з призначенням платежу: погашення кредитної заборгованості за кредитним договором № СМ-SMEE00/007/2007 (а.с.176 т.2).

Разом з тим, у пункті 3.4 розділу 3 Додаткового договору від 23.01.2015 №5 зазначено, що підписанням цього Додаткового договору Позичальник підтверджує, що Кредитор повідомив його про необхідність відображення суми прощеного боргу у річній податковій декларації, а відтак, кредитор позивача на виконання вимог підпункту «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України повідомив боржника (позивача) про прощення (анулювання) частини боргу та про те, що зазначена сума боргу підлягає обкладанню податком з доходів фізичних осіб.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що додатковий договір від 23.01.2015 №5 підписаний позивачем, а відтак позивач був належним чином повідомлений про прощення (анулювання) йому кредитором частини боргу в сумі 1123497,10 грн за Кредитним договором № СМ-SMEE00/007/2007 від 19.04.2007 та про обов`язок сплати відповідних податків до бюджету згідно з вимогами підпункту «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, факт того, що анульована (прощена) банком сума заборгованості позивача в розмірі 1123497,16 грн, є сумою по основному боргу (кредитом), підтверджується ТОВ "ОТП Факторинг Україна" листом від 27.08.2021 №157.

Враховуючи зазначене, судом першої інстанції вірно зазначено, що позивач, будучи боржником за укладеним з банком кредитним договором, який отримав додаткове благо у вигляді прощення (анулювання) суми основного боргу за цим кредитним договором, а також був належним чином повідомлений про прощення (анулювання) такого боргу, був зобов`язаний в силу вимог підпункту «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України відобразити прощену (анульовану) суму боргу у складі оподатковуваного доходу з обчисленням та перерахуванням до бюджету податку на доходи фізичних осіб та військового збору.

Як наслідок, враховуючи те, що судом першої інстанції вірно встановлено, а матеріалами справи підтверджено факт анулювання (прощення) боргу Банком позивачеві у розмірі 1123497,10 грн, яка є сумою основного боргу за прощеним кредитом (без урахування процентів, пені та штрафних санкцій), указана сума є доходом позивача у вигляді додаткового блага із якого позивач мав обов`язок сплатити податок на доходи фізичних осіб та військовий збір за приписами вищенаведеного податкового законодавства, проте жодних дій для цього не вчинив (таких доказів не надано), суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що контролюючий орган правомірно нарахував позивачу грошові зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб та військового збору.

Відповідно до пункту 123.1. статті 123 Податкового кодексу України, у разі, якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов`язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1 , 54.3.2 , 54.3.4 , 54.3.5 , 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, встановлено накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Відтак колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що відповідачем правомірно, у відповідності до вимог вищенаведених правових положень збільшено суму грошового зобов`язання зі сплати податку на доходи фізичних осіб, військового збору та нараховано штрафні санкції, а відтак оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 28.12.2018 № та № , прийняті правомірно.

Підпунктом 129.1.1 п.129.1 ст.129 Податкового кодексу України передбачено, що нарахування пені розпочинається при нарахуванні суми грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов`язання, визначеного цим Кодексом (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).

Відтак, колегія суддів погоджуєтся з судом першої інстанції, що контролюючим органом було правомірно нараховано пеню.

Щодо тверджень апелянта про допущені відповідачем порушення порядку проведення позапланової невиїзної документальної перевірки слід зазначити, що відповідно до пункту 79.2 статті 79 Податкового кодексу України, документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Як вбачається з матеріалів справи, повідомлення №992/17-00-13-04 від 13.11.2018 про проведення перевірки та копію наказу "Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 , РНОКПП " №2794 від 13.11.2018 направлено позивачу 13.11.2018 рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.79 том1), за адресою, наявною в інформаційних базах даних ГУ ДФС у Рівненській області та згідно з даними Управління Державної міграційної служби в Рівненській області (вул. Старомонастирська 5/1, м. Корець, Рівненська область, 34700) . На вказану адресу також надсилався акт перевірки (а.с. 33-34 т.1, 153-158 т.2).

Разом з тим, рекомендовані листи із повідомленням про вручення, яким позивачу направлялися вищевказані документи, повернулися на адресу контролюючого органу із відміткою відділення поштового зв`язку «за даною адресою відсутній» (а.с.33-34, 76-81 т.1).

Пунктом 42.4 статті 42 Податкового кодексу України передбачено, що документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Відтак, з урахуваннями приписів статті 42 Податкового кодексу України, ОСОБА_1 вважається належним чином повідомленим про проведення щодо нього невиїзної позапланової документальної перевірки.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що до повноважень податкових органів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження платників податків на час вчинення тих чи інших дій. Відтак, будь-яких ознак протиправності у діях відповідача в частині проведення перевірки судом першої інстанції вірно не встановлено.

Враховуючи все вищевикладене колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду з наведених вище мотивів, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

За правилами статті 139 КАС України, судом не вирішується питання про розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2021 року у справі № 460/7608/20 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. І. Запотічний
судді І. В. Глушко
О. І. Довга
Повне судове рішення складено 23.08.2022