Справа № 640/20564/21
Суддя: Маруліна Л.О.
Дата ухвалення: 2022-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2022 року м. Київ № 640/20564/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Маруліної Л.О., вирішивши у відкритому судовому засіданні без здійснення фіксування звукозаписувальним технічним засобом адміністративну справу

за позовомНауково-виробничого Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Інтер»
доПівденного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)
про про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії, -
ВСТАНОВИВ:

Науково-виробниче Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро-Інтер» (далі також - позивач) звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва із позовом до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі також - відповідач), у якому позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у зволіканні в розгляді зави позивача від 02.07.2021 про закінчення виконавчого провадження №60748257;

- зобов`язати відповідача винести постанову про закінчення виконавчого провадження №60748257;

- зобов`язати відповідача зняти арешт з грошових коштів та всього рухомого і нерухомого майна позивача, який було накладено в рамках виконавчого провадження №60748257.

Адміністративний позов обґрунтовано бездіяльністю відповідача, яка полягає у не розгляді направленого 06.07.2021 року на адресу відповідача листа від 02.07.2021 року з вимогою закінчити виконавче провадження №60748257 з виконання постанови від 26.11.2019 року, винесеної у виконавчому провадженні №37674119, внаслідок її скасування рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва у справі №640/9792/20, яке набрало законної сили 04.01.2021 року.

Ухвалою судді Окружного адміністративного суду міста Києва Мамедової Ю.Т. від 28.09.2021 року відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено в порядку статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України. Призначено справу до розгляду у судовому засіданні 26.10.2021 року. Витребувано у Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження ВП №60748257.

Через канцелярію суду 22.10.2021 року відповідачем подано відзив на позовну заяву та витребувані копії матеріалів виконавчого провадження.

Відповідач проти задоволення позову заперечує. В обґрунтування не прийняття рішення про закінчення виконавчого провадження №60748257 зазначено, що 05.05.2021 року останнім подано апеляційну скаргу на рішення суду, яким скасовано виконувану відповідачем постанову від 26.11.2019 року, винесеної у виконавчому провадженні №37674119 в межах виконавчого провадження №60748267.

В свою чергу, ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 06.07.2021 року апеляційне провадження у справі №640/9792/20 відкрито, та в подальшому, постановою суду апеляційної інстанції від 02.09.2021 року рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.12.2020 року скасовано.

Разом з тим, відповідачем зауважено, що заяву позивача від 02.07.2021 року про закінчення виконавчого провадження №60748257 та зняття арештів останнім отримано 09.07.2021 року, та 27.07.2021 року листом за вих. №9302 відповідь на заяву позивача надана відповідачем та направлена на адресу боржника.

Таким чином, відповідач проти заявлених позовних вимог заперечує.

У судове засідання 26.10.2021 року сторони не прибули. На підставі частини п`ятої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України ухвалено завершити розгляд справи у порядку письмового провадження.

На електронну пошту суду 16.11.2021 року та через канцелярію суду 19.11.2021 року надійшло Повідомлення позивача.

Через канцелярію суду 23.11.2021 року позивачем подано заяву про зупинення провадження у справі №640/20564/21 до набрання законної сили рішенням у справі №640/9792/20, яке переглядається у касаційному порядку.

Відповідно до Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.05.2022 року, для подальшого розгляду і вирішення адміністративної справи №640/20564/21 визначено суддю Маруліну Л.О.

Згідно з частиною другою статті 35 Кодексу адміністративного судочинства України у разі зміни складу суду розгляд справи починається спочатку, за винятком випадків, визначених цим Кодексом.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.05.2022 року прийнято адміністративну справу до свого провадження, яка буде розглядатися суддею Маруліною Л.О. та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у в судовому засіданні на 01.06.2022 року; постановлено вирішити заяву позивача про зупинення провадження у справі №640/20564/21 у судовому засіданні; зобов`язано позивача у триденний строк з дня отримання цієї ухвали надати суду актуальну інформацію щодо стану розгляду справи №640/9792/20 судом касаційної інстанції та повідомити про актуальність вирішення заяви про зупинення провадження у справі №640/20564/21 по суті.

Через канцелярію суду 19.05.2022 року позивачем подані письмові пояснення, в яких заяву про зупинення провадження у справі підтримано та просить здійснювати розгляд заяви без участі уповноваженого представника позивача.

У судове засідання 01.06.2022 року сторони не прибули.

Відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вирішуючи заяву про зупинення провадження у справі, з урахуванням письмових пояснень від 19.05.2022 року, суд зазначає наступне.

В обґрунтування заяви позивачем зазначено, що ухвалою Верховного Суду від 17.11.2021 року у справі №640/9792/20 відкрито провадження за касаційною скаргою Науково-виробничого Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Інтер» на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 02.09.2021 року у справі №640/9792/20, розгляд якої станом на день подання письмових пояснень від 19.05.2021 року не завершено.

Враховуючи те, що предметом спору у справі №640/9792/20 є постанова від 29.11.2019 року про стягнення виконавчого збору, винесена у виконавчому провадженні №37674119, яка перебуває на виконанні в межах виконавчого провадження №60748257, яке позивач вважає протиправно не закінченим на підставі листа Науково-виробничого Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Інтер» від 02.07.2021 року, на підставі пункту 3 частини першої статті 236 Кодексу адміністративного судочинства України позивач просить суд зупинити розгляд справи №640/20564/21 до моменту набрання законної сили рішенням у справі №640/9792/20.

Ознайомившись із заявою, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 236 Кодексу адміністративного судочинства України суд зупиняє провадження у справі в разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Так, предметом позову у справі №640/20564/21 є протиправна бездіяльність відповідача щодо не розгляду заяви позивача від 02.07.2021 року про закінчення виконавчого провадження та зняття арешту з коштів боржника, яким є позивач, з підстав, вказаних у цій заяві. Тобто, предметом доказування є обставини, які існували на день звернення позивача до відповідача із вказаною заявою.

Таким чином, у суду відсутні обґрунтовані підстави вважати наявність об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення судом касаційної інстанції справи №640/9792/20, оскільки обставини, встановлені у справі №640/9792/20 жодним чином не вплинуть на факт допущеної бездіяльності відповідачем, у разі її встановлення за результатами розгляду справи №640/20564/21, яка виникла після звернення позивача із заявою від 02.07.2021 року.

Позаяк, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви позивача від 23.11.2021 року про зупинення провадження у справі №40/20564/21 та вирішення справи по суті з огляду на наявність достатніх доказів у матеріалах справи.

Згідно із статтею 271 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, визначених статтями 273-277, 280-289 цього Кодексу, суд проголошує повне судове рішення. Копії судових рішень у справах, визначених цією статтею, невідкладно видаються учасникам справи або надсилаються їм, якщо вони не були присутні під час його проголошення.

Частиною четвертою статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, ухвалення рішення, винесеного без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

На виконанні відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області в межах виконавчого провадження №37674119 перебував виконавчий напис №231, виданий 19.04.2013 року приватним нотаріусом Вознесенського районного нотаріального округу Нехимчук К.Б.

Постановою заступника начальника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Квашенкова С.С. від 26.11.2019 року стягнуто виконавчий збір з боржника Науково-виробничого Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Інтер» в межах виконавчого провадження №37674119.

В свою чергу, постановою заступника начальника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Квашенкова С.С. від 28.11.2019 року відкрито виконавче провадження №60748257 з виконання постанови від 26.11.2019 року про стягнення виконавчого збору, винесену у виконавчому провадженні №37674119, боржником визначено Науково-виробниче Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро-Інтер».

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.12.2020 року у справі №640/9792/20 адміністративний позов Науково - виробничого Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Інтер» задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність заступника начальника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Квашенка Сергія Сергійовича, яка полягає у невчиненні дій щодо надсилання постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 26 листопада 2019 року, постанови про стягнення виконавчого збору від 26 листопада 2019 року, винесені у межах виконавчого провадження №37674119 на адресу Науково-виробничого Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Інтер». Визнано протиправною та скасувати постанову заступника начальника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Квашенка Сергія Сергійовича про стягнення виконавчого збору від 26 листопада 2019 року, винесену у межах виконавчого провадження №37674119. Визнано протиправною та скасувати постанову заступника начальника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Квашенка Сергія Сергійовича про стягнення витрат виконавчого провадження від 26 листопада 2019 року, винесену у межах виконавчого провадження №37674119. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Згідно з відміткою суду на копії цього рішення, останнє набрало законної сили 04.01.2021 року.

Згідно з матеріалами виконавчого провадження №60748257, 05.05.2021 року за вих.№11.03-35/4933 відділом примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) подано апеляційну скаргу на рішення суду від 22.12.2020 року у справі №640/9792/20.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 06.07.2021 року у справі №640/9792/20 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.12.2020 року у справі за адміністративним позовом науково-виробничого товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Інтер» до відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, третя особа - приватне підприємство «Воронівка Агро» про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, визнання протиправною та скасування постанови.

Згідно з штемпелем вхідної кореспонденції відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), 09.07.2021 року за вх.№5708 останнім отримано Заяву Науково-виробничого товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Інтер», в прохальній частині якої просить закінчити виконавче провадження №60748257 та зняти арешт з рухомого і нерухомого майна, грошових коштів Науково-виробничого товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Інтер».

Вважаючи, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність, яка полягає у зволіканні в розгляді зави позивача від 02.07.2021 року про закінчення виконавчого провадження №60748257 на день подання цього позову до суду, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до статті 1 Закону України від 02.06.2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (із змінами і доповненнями) (далі також - Закон №1404) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою, пунктами 16, 18 частини третьої статті 18 Закону №1404 встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої, пункту 22 частини третьої статті 18 Закону №1404 виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з пунктом 3 частини другої статті 18 Закону №1404 виконавець зобов`язаний розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 39 Закону №1404 виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Суд зауважує, що згідно із змістом частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Згідно з частиною другою статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини другої статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивач вбачає бездіяльність відповідача у зволіканні в розгляді зави позивача від 02.07.2021 про закінчення виконавчого провадження №60748257, в той час, як бездіяльність відповідача щодо закінчення виконавчого провадження №60748257 безпосередньо після набрання законної сили рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.12.2020 року у справі №640/9792/20 позивачем не оскаржується.

В межах заявлених підстав та предмета позову, судом встановлено, що лист позивача датовано 02.07.2021 року, направлено відповідачу 06.07.2021 року відповідно до відмітки ПАТ «Укрпошта» на накладній 655, та отримана відповідачем 09.07.2021 року за вх.№5708.

Крім того, судом встановлено, що у день направлення позивачем листа, датованого 02.07.2021 року, ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 06.07.2021 року у справі №640/9792/20 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.12.2020 року у справі №640/9792/20.

В свою чергу, листом в.о. начальника відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Н. Семчук від 27.07.2021 року №9302, направленого на адресу позивача, останнього повідомлено про відсутність правових підстав для прийняття рішення про закінчення виконавчого провадження №60748257 у зв`язку із постановленням Шостим апеляційним адміністративним судом ухвали від 06.07.2021 року у справі №640/9792/20 про відкриття апеляційного провадження.

Зазначений лист відповідача згідно з Довідкою ПАТ «Укрпошта» повернуто на адресу відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) за закінченням терміну зберігання 30.07.2021 року.

У відповідь на повторний запит позивача від 13.08.2021 року щодо стану виконання заяви від 02.07.2021 року, який позивачем направлено відповідачу електронною поштою, останнім надіслано на електронну пошту позивача лист-відповідь від 17.08.2021 року, зазначивши, що оригінал листа направлено поштою рекомендованим поштовим відправленням за трек-номером 306, який повернуто відповідачу за закінченням терміну зберігання.

Суд звертає увагу позивача на те, що згідно сталої судової практики, як протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень треба розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання обов`язкових дій. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Крім того, потрібно з`ясувати юридичний зміст, значимість, тривалість та межі протиправної бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість/протиправність бездіяльності для прав та інтересів заінтересованої особи.

В свою чергу, у суду відсутні підстави вважати, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо не розгляду або зволіканні розгляду заяви позивача від 02.07.2021 року, оскільки останню розглянуто та надано відповідь з урахуванням обставин відкриття апеляційним судом апеляційного провадження у справі №640/9792/20 щодо оскарження рішення суду першої інстанції від 22.12.2020 року, яким скасовано виконувану відповідачем постанову про стягнення виконавчого збору.

Отже, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача, яка полягає у зволіканні в розгляді зави позивача від 02.07.2021 року про закінчення виконавчого провадження №60748257.

Зокрема, як похідні від вищевказаної позовні вимоги про зобов`язання відповідача винести постанову про закінчення виконавчого провадження №60748257 та зняття арешту з грошових коштів та всього рухомого і нерухомого майна позивача, який накладено в рамках виконавчого провадження №60748257, задоволенню не підлягають, оскільки є вимогами прохальної частини заяви позивача від 02.07.2021 року.

Частиною першою статті 6 Конвенції гарантовано право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У справі "Горнсбі проти Греції" Європейським судом з прав людини в пункті 40 рішення зазначено, що право на суд було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави допускала невиконання остаточного та обов`язкового судового рішення на шкоду одній зі сторін.

Якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (пункт 68 рішення у справі "Піалопулос та інші проти Греції").

Європейський суд з прав людини в пункті 26 рішення у справі "Глоба проти України" відзначає, що пункт 1 статті 6 Конвенції, inter alia, захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати (див., наприклад, рішення у справі "Бурдов проти Росії" (Burdov v. Russia), заява №59498/00, пункт 34, ECHR 2002-III, та рішення від 06.03.2003 року у справі "Ясюнієне проти Литви", заява № 41510/98, пункт 27). Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці (див. рішення від 07.06.2005 року у справі "Фуклев проти України" (Fuklev v. Ukraine), заява № 71186/01, п. 84).

В пункті 27 рішення у справі "Глоба проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції.

Конституційний Суд України також неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 року № 11-рп/2012).

Конституційний Суд України бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в рішенні у справі "Шмалько проти України" від 20.07.2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

Таким чином, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Статтею 124 Конституції України визначено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Пунктом 6 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13.12.2010 року № 3 "Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби" зазначено, що судам необхідно враховувати, що постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору та накладення штрафу належать до видів відповідальності за невиконання рішення самостійно та за невиконання без поважних причин рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії.

Зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності та враховуючи, що судом не виявлено порушень відповідачем вимог законодавства, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

В свою чергу, позивач скористався своїм правом на судовий захист та йому такий захист надано відповідно до способу захисту, обраного останнім.

З огляду на відмову у задоволенні позову, судом розподіл судових витрат (судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу) не здійснюється.

Керуючись статтями 2, 6, 9, 11, 73 - 78, 90, 241- 246, 250, 271, 287, 296-297 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову Науково-виробничого товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Інтер» відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими статтями 287, 293, 295 - 297 КАС України.

Відповідно до частини шостої статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення.

Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 246 Кодексу адміністративного судочинства України:

Позивач: Науково-виробниче товариство з обмеженою відповідальністю «Агро-Інтер»(, адреса: 01023, м. Київ, вул. Л. Первомайського, буд. 11);

Відповідач: Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (, адреса: 54056, м. Миколаїв, пр-т Миру, 46/1).

Повне рішення складено 01.06.2022 року.

Суддя Л.О. Маруліна