Справа № 640/26177/21
Суддя: Бояринцева М.А.
Дата ухвалення: 2022-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2022 року м. Київ № 640/26177/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Бояринцевої М.А., розглянувши у порядку спрощеного провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до Державної служба України з безпеки на транспорті в особі Північного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки
пропро визнання протиправним та скасування постанови
ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Північного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки та просить суд визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №298307 від 30.08.2021 та стягнути на користь позивача витрати понесені ним по сплаті судового збору.

Мотивуючи позовні вимоги ОСОБА_1 зазначає, що транспортні засоби, що були зупинені для проведення перевірки належать позивачу, як і комбайн, що перевозився на праві приватної власності. Приймаючи до уваги те, що позивач здійснював перевезення свого комбайну своїм же власним транспортом із населеного пункту Криве озеро до міста Жашкова він не є в розумінні Закону України «Про автомобільний транспорт», автомобільним перевізником, а таке перевезення не є автомобільним перевезенням. Також позивач вказує на порушення Порядку проведення габаритно-вагової перевірки, не надання посадовою особою Укртрансбезпеки водію довідки про габаритно-ваговий контроль та ігнорування останнім обставин наявності чинного дозволу на перевезення вантажу.

Представником відповідача подано відзив на позовну заяву, де останній вказує на правомірність прийнятого ним рішення та просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Так, представник відповідача, серед іншого зазначає, що основним видом діяльності позивача згідно КВЕД є 49.41 Вантажний автомобільний транспорт (основний). Представник відповідача наполягає, що позивачем було допущено перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм, а саме 46,15% згідно з абзацом 16 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

У свою чергу представником позивача подано відповідь на відзив на позовну заяву, де останній вказує, що не заперечує, що є фізичною особою-підприємцем із видом діяльності КВЕД 49.41, однак вказує, що оскаржувана постанова винесене відповідачем не в частині фізичної особи-підприємця. При цьому, у відповіді на відзив на позовну заяву представник позивача наполягає, що ОСОБА_1 не виступав автомобільним перевізником у спірних правовідносинах, адже перевезення здійснювалось на власності автомобілі та власних засобів (комбайну). Окрім цього, представник позивача зазначає щодо порушення Порядку проведення габаритно-вагової перевірки та наявності обставин не співпадіння дат у складених відповідачем документів.

Справа вирішується на підставі наявних в ній матеріалів.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

22.07.2021 Центральним міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки видано направлення на рейдову перевірку №012357 у період з 26.07.2021 по 01.08.2021.

22.07.2021 начальником Центрального міжрегіонального управління Уктрансбезпеки О.Лучин затверджено щотижневий графік проведення рейдових перевірок Центрального міжрегіонального управління Укртрансбезпеки у період з 26.07.2021 по 01.08.2021, на виконання окремого доручення №320/03/13-18 від 05.05.2018 на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянків таксі і транспортних засобів в місцях навантаження і розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, які знаходяться на території відповідно до системи адміністративно-територіального устрою України Черкаської області та Кіровоградської області.

Відповідно до пунктів 3, 4 Порядку зупинення транспортного засобу, що здійснює автомобільні перевезення пасажирів та вантажів, посадовими особами Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті та її територіальних органів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2013 №422 (далі - Порядок №422), співробітниками Центрального міжрегіонального управління Укртрансбезпеки був зупинений транспортний засіб марки Daf, номерний знак НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_1 .

Відповідно до пункту 22.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги -4м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т(для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні -22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь -11т, здвоєні осі -18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. (далі - Правила №1306).

Спільним наказом Міністерства інфраструктури України та Міністерства внутрішніх справ України від 10.12.2013 №1007/1207, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 04.02.2014р. за №215/24992, затверджено Порядок взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування (далі - Порядок №1007/1207).

За результатами габаритно-вагового контролю транспортного засобу марки Daf, номерний знак НОМЕР_1 було встановлено, що ширина транспортного засобу становить 3,80 м.

Про вказані обставини, відповідно до частини 4 пункту 4 Порядку №1007/1207, посадовою особою Укртрансбезпеки, що проводила габаритно-ваговий контроль ОСОБА_2 складено довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 27.07.2021 о 05 год. 25 хв., яку отримано позивачем (далі - довідка).

На підставі пункту 6 Порядку №422, у зв`язку з виявленими під час здійснення габаритно-вагового контролю невідповідності фактичних габаритних параметрів норм і правил, відповідачем складено акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних параметрів №0004397 від 27.07.2021 о 05 год. 25 хв. (далі - акт), який отримано ОСОБА_1 .

Також посадовою особою Укртрансбезпеки складено акт №298245 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 27.07.2021, яким зафіксовано порушення позивачем абзацу 16 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме перевищення встановлених законодавством габаритних норм понад 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу (далі - акт №298245). Вказаний акт підписаний водієм транспортного засобу ОСОБА_3 .

Листом від 11.08.2021 №64724/19.1/24-21 відповідачем повідомлено позивача про розгляд справи про порушення вимог законодавства, норм і правил щодо організації автомобільним транспортом по акту №298245 на 31.08.2021 з 09:30 до 15:00. Вказаний лист скерований позивачу 12.08.2021.

В подальшому, з урахуванням наведених обставин Північним міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки прийнято постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №298307 від 31.08.2021, яким до ОСОБА_1 на підставі абзацу 16 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» застосовано штрафні санкції у розмірі 5 100,00 грн. (далі - оскаржуване та/або спірне рішення).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд враховує наступне.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №103 (надалі - Положення №103 у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин), Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Згідно з підпунктом 1 пункту 4 Положення №103 основними завданнями Укртрансбезпеки є реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування (далі - автомобільний транспорт), міському електричному, залізничному транспорті.

Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань: здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; здійснює нарахування, вживає заходів щодо стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю (пп.пп. 15, 27 п. 5 Положення №103).

Відтак, саме на Укртрансбезпеку покладені повноваження щодо реалізації державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування.

Поряд з цим, засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 № 2344-III (далі - Закон №2344-III).

Згідно із статтею 2 Закону № 2344-III законодавство про автомобільний транспорт складається із цього Закону, законів України "Про транспорт", "Про дорожній рух", чинних міжнародних договорів та інших нормативно-правових актів у сфері автомобільних перевезень.

Завданнями законодавства з питань перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом є: визначення основних правових та організаційних основ державного регулювання у сфері перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом; установлення вимог до перевізників, водіїв та транспортних засобів щодо забезпечення безпеки перевезень та екологічної безпеки; визначення системи державного контролю, прав, обов`язків та відповідальності державних органів виконавчої влади та перевізників за порушення міжнародних договорів та законодавства України.

Статтею 3 Закону № 2344-III встановлено, що він регулює відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень.

У відповідності до статті 1 Закону № 2344-III послуга з перевезення пасажирів чи вантажів - перевезення пасажирів чи вантажів транспортними засобами на договірних умовах із замовником послуги за плату.

Автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами, а вантажні перевезення - перевезення вантажів вантажними автомобілями.

Статтею 33 Закону № 2344-III визначено, що автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовується на законних підставах.

Для виконання перевезень небезпечних вантажів автомобільний перевізник повинен одержати відповідну ліцензію.

Згідно із статтею 47 Закону № 2344-III до внутрішніх перевезень вантажів відносяться перевезення вантажів між пунктами відправлення та призначення, розташованими в Україні, та комплекс допоміжних операцій, пов`язаних з цими перевезеннями, а також технологічні перевезення вантажів, що здійснюються в межах одного виробничого об`єкта без виїзду на автомобільні дороги загального користування.

До комплексу допоміжних операцій, пов`язаних із внутрішніми перевезеннями вантажів автомобільним транспортом, належать: завантаження та розвантаження автомобільних транспортних засобів; перевантаження вантажів на інший вид транспорту чи транспортний засіб; сортування, пакування, обмірювання та маркування вантажу; накопичення, формування або дроблення партій вантажу; зберігання вантажу; транспортно-експедиційні послуги.

Правила перевезень вантажів транспортними засобами затверджує центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту.

Правила технологічних перевезень вантажів транспортними засобами затверджуються керівництвом виробничого об`єкта.

Як вже було вказано судом вище, пунктом 22.5 Правил №1305 встановлено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги -4м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т(для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні -22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь -11т, здвоєні осі -18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

В силу приписів абзацу 16 частини 1 статті 60 Закону № 2344-III за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В той же час, визначення автомобільного перевізника, яке наведено у статті 1 Закону № 2344-III дає суду підстави дійти до висновку, що автомобільним перевізником є як фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі перевезення вантажів транспортними засобами так і фізична або юридична особа, яка здійснює за власний кошт таке перевезення.

Аналіз наведеного дає суду підстави дійти до висновку, що за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу накладається штраф у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян до автомобільних перевізників, якими, в свою чергу, є фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Судом встановлено, що позивач обґрунтовуючи позовні вимоги, серед іншого, вказує, що не є автомобільним перевізником в розумінні Закону № 2344-III, адже здійснював перевезення для власних потреб та власним автотранспортом.

Суд, проаналізувавши положення Закону № 2344-III, вважає такі доводи позивача безпідставними, адже, як вже було вказано автомобільним перевізником є як фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі перевезення вантажів транспортними засобами, так і фізична або юридична особа, яка здійснює за власний кошт таке перевезення.

Таким чином твердження позивача про те, що оскаржуване рішення прийнято із порушенням Закону № 2344-III, а саме в частині того, що штраф застосовано до фізичної особи, а не суб`єкта господарювання суд відхиляє, як безпідставні.

Разом з цим, у відповідності до статті 48 Закону № 2344-III автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

У разі перевезення небезпечних вантажів крім документів, передбачених частиною другою цієї статті, обов`язковими документами також є:

для автомобільного перевізника - ліцензія на надання відповідних послуг;

для водія - свідоцтво про допущення транспортного засобу до перевезення певних небезпечних вантажів, свідоцтво про підготовку водіїв транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі, письмові інструкції на випадок аварії або надзвичайної ситуації.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

Аналіз вказаного дає суду підстави дійти до висновку, що у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

Суд звертає увагу на те, що ОСОБА_1 фактично у позовній заяві вказує на те, що не є автомобільним перевізником, проте одночасно стверджує, що відповідачем при винесенні оскаржуваного рішення проігноровано наявність Дозволу на перевезення вантажу з перевищенням встановлених пунктом 22.5 правил №1306.

Тобто, наведене вказує на певні суперечності, оскільки з однієї сторони позивач зазначає про відсутність обставин автомобільного перевезення в розумінні Закону № 2344-III як такого, а з іншої - посилається на наявність відповідного дозволу як на підтвердження відсутності порушення Закону № 2344-III.

Між тим, як вже було вказано вище, на переконання суду в межах спірних правовідносин ОСОБА_1 є автомобільним перевізником, а тому перевірці підлягає наявність/відсутність порушення ним вимог Закону №2344-III при здійсненні автомобільного перевезення транспортним засобом DAF AI4470ВЕ, причіп: GOLDHOFER НОМЕР_2 .

Як вже було наведено судом вище, в ході здійснення рейдової повірки посадовою особою відповідача встановлено, що за результатами габаритно-вагового контролю транспортного засобу марки Daf, номерний знак НОМЕР_1 було встановлено, що ширина транспортного засобу становить 3,80 м.

ОСОБА_1 у позовній заяві вказує на те, що відповідачем порушено Порядок проведення габаритно-вагової перевірки, адже такий контроль здійснено однією посадовою особою.

Надаючи оцінку вказаним твердженням суд враховує наступне.

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами визначає Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 (далі - Порядок №1567).

Пунктом 15 Порядку №1567, серед іншого регламентовано, що під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону; виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Відповідно до пункту №1567 рейдова перевірка може проводитися однією посадовою особою Укртрансбезпеки.

Габаритно-ваговий контроль проводиться двома посадовими особами Укртрансбезпеки або однією посадовою особою Укртрансбезпеки із залученням посадових осіб відповідного підрозділу Національної поліції, Укравтодору, власника (балансоутримувача) пункту габаритно-вагового контролю.

Під час проведення рейдової перевірки можливе: застосування спеціалізованих автомобілів, на яких розміщений напис "Укртрансбезпека"; використання спеціального обладнання, призначеного для перевірки дотримання водіями норм режиму праці та відпочинку, встановлених законодавством України та Європейською угодою; здійснення габаритно-вагового контролю; використання засобів аудіо- та відеотехніки для запису процесу перевірки; використання пристроїв для копіювання, сканування з метою збору інформації, що свідчить про правопорушення.

Механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів (далі - великовагові та/або великогабаритні транспорті засоби), що використовуються на автомобільних дорогах загального користування визначає Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 №897 (далі - Порядок №897).

Згідно із підпунктами 2-4 пункту 2 Порядку №897 вимірювання (зважування) - процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, що проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології; великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 (Офіційний вісник України, 2001 р., № 41, ст. 1852). При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки; габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Відповідно до пунктів 15-25 Порядку №897 контроль за наявністю у водіїв великовагових та великогабаритних транспортних засобів дозволу на рух здійснюють уповноважені підрозділи Національної поліції та територіальні органи Укртрансбезпеки, які здійснюють габаритно-ваговий контроль.

Габаритно-ваговий контроль включає документальний та/або точний контроль.

Габаритно-ваговий контроль транспортного засобу проводиться протягом не більше однієї години (з моменту заїзду транспортного засобу на ваги до кінцевого оформлення матеріалів у разі виявлення порушення).

За результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення.

У разі пред`явлення водієм транспортного засобу міжнародного сертифіката зважування габаритно-ваговий контроль у частині зважування не здійснюється.

За результатами габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних.

Водії під час перебування в зоні стаціонарного або пересувного пункту габаритно-вагового контролю повинні виконувати законні вимоги посадових осіб та/або працівників Укртрансбезпеки, її територіальних органів та поліцейських.

У разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування (далі - плата за проїзд). Плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу, здійснюється у подвійному розмірі за пройдену частину маршруту по території України.

У разі здійснення руху з порушенням умов, визначених у дозволі на рух, подвійний розмір застосовується в частині перевищення фактичних показників над показниками, визначеними у дозволі, за пройдену частину маршруту.

Довідка про здійснення габаритно-вагового контролю та/або сертифікат зважування, або документ щодо внесення плати за проїзд є чинними протягом усього маршруту.

У разі виявлення на стаціонарних або пересувних чи автоматичних пунктах габаритно-вагового контролю порушення правил проїзду великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів такий транспортний засіб тимчасово затримується згідно із статтею 265-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Власник великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу або уповноважена ним особа має право привести габаритно-вагові параметри транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами шляхом часткового розвантаження, перевантаження на інший транспортний засіб або у будь-який інший спосіб.

Після приведення габаритно-вагових параметрів транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами і внесення плати за проїзд такий засіб спрямовується для здійснення повторного габаритно-вагового контролю. Якщо під час здійснення повторного габаритно-вагового контролю фактів перевищення габаритно-вагових параметрів не виявлено, транспортний засіб може продовжити подальший рух.

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів складають акт за формою, встановленою Мінінфраструктури, з оперативним повідомленням уповноваженого підрозділу Національної поліції.

Аналізуючи наведені положення суд приходить до висновку, що рейдову перевірку може проводити одна посадова особа Укртрансбезпеки та під час її проведення можливе здійснення габаритно-вагового контролю. У свою чергу, габаритно-ваговий контроль проводиться двома посадовими особами Укртрансбезпеки або однією посадовою особою Укртрансбезпеки із залученням посадових осіб відповідного підрозділу Національної поліції, Укравтодору, власника (балансоутримувача) пункту габаритно-вагового контролю.

Отже, звідси слідує, що габаритно-ваговий контроль проводиться або двома посадовими особами Укртрансбезпеки або однією посадовою особою Укртрансбезпеки із залученням посадових осіб відповідного підрозділу Національної поліції, Укравтодору, власника (балансоутримувача) пункту габаритно-вагового контролю.

Згідно із частиною 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, як встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ч. 2 ст. 72 КАС України).

Відповідно до частини 1 статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, а предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 73 КАС України).

Частиною 1 статті 75 КАС України регламентовано, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

У свою чергу, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 76 КАС України).

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч. 2 ст. 76 КАС України).

Як вбачається із довідки про результати здійснення габаритного-вагового контролю від 27.07.2021, габаритно-ваговий контроль проведений однією посадовою особою Уктрансбезпеки Марченко Є.В. Вказаною особою і здійснено підпис від оператора вагового комплексу.

Суд звертає увагу на те, що відповідачем всупереч положенням пункту 16 Порядку №1567 не надано належних та достатніх доказів на підтвердження обставин залучення посадових осіб відповідного підрозділу Національної поліції, Укравтодору, власника (балансоутримувача) пункту габаритно-вагового контролю до здійснення габаритно-вагового контролю транспортного засобу позивача. Саме дотримання вказаних вимог пов`язує право одноособового проведення габаритно-вагового контролю посадовою особою Укртрансбезпеки. В іншому випадку такий контроль має бути здійснений двома посадовими особами Укртрансбезпеки.

В цій частині суд акцентує увагу на безпідставності доводів відповідача щодо відсутності заборони одноособово здійснювати габаритно-ваговий контроль у відповідності до пункту 16 Порядку №1567, оскільки вказаний пункт надає право посадовій особі Уктрансбезпеки одноособово проводити рейдову перевірку, проте не надає право на одноособове здійснення габаритно-вагового контролю.

Таким чином, суд констатує, що при здійсненні габаритно-вагового контролю транспортного засобу позивача було порушено вимоги Порядку №1567.

Отже, в даному випадку стверджувати про те, що довідка про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 27.07.2017 є належним та допустимим доказом наявності порушення не вбачається за можливе.

Окрім того, суд вважає за доцільне відмітити, що матеріали справи не містять в собі належних та достатніх доказів на підтвердження, яким чином здійснювався габаритно-ваговий контроль транспортного засобу позивача, якими засобами він здійснювався. Дані відомості не відображені в жодному документі, складеному за результатами рейдової перевірки, з урахуванням чого долучені представником відповідача до відзиву на позовну заяву свідоцтва про перевірку метрологічних характеристик засобу вимірювальної техніки №386/М від 10.06.2021, №385/М від 10.06.2021 не можуть бути визначені судом як достовірні докази, що підтверджують безпосередньо факт здійснення даними засобами габаритно-вагового контролю транспортного засобу позивача.

Варто також наголосити, що ані в акті №298246, ані в спірному рішенні посадовою особою відповідача не зазначено, що саме перевозив позивач, які габарити мав даний вантаж та яким чином здійснено розрахунки та виявлено перевищення габаритних норм.

Між тим, при вирішенні спору по суті суд відхиляє посилання позивача на не надання відповідачем довідки про габаритно-ваговий контроль, адже як свідчать матеріали справи така довідка містить підпис водія.

У той же час, суд враховує, що в акті перевірки №298245 зазначено у графі «пояснення водія про причини порушень» наступне: «Перевозив комбайн шириною 3,80 м. Криве Озеро - Жашків», однак у взаємозв`язку із наведеним стверджувати, що вказане є належним та допустимим доказом наявності порушення не вбачається за можливе.

Також при вирішенні спору по суті суд враховує, що в матеріалах справи наявний Дозвіл №2021-34 НГ на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданий Департаментом Національної поліції Відділу безпеки дорожнього руху управління безпеки дорожнього руху із строком дії з 14.07.2021 по 28.07.2021 на транспортний засіб DAF AI4470ВЕ, причіп: GOLDHOFER НОМЕР_2 , вантаж: техніка та обладнання, у відповідності до якого ширина становить 3,50 м. (далі - Дозвіл).

Ідентифікаційні дані, які наведені у Дозволі відповідають даним, які зафіксовані у складених відповідачем документах, за наслідком здійснення рейдової перевірки транспортного засобу та вантажу, який належить ОСОБА_4 на праві приватної власності.

Водночас, суд враховує надані позивачем матеріали фотофіксації на підтвердження ширини вантажу та дані конфігурації комбайну, що перевозився, у відповідності до яких ширина становить 3.50 м, що відповідає наданому Дозволу.

При цьому, в цій частині суд залишає поза увагою посилання відповідача на те, що позивач не був позбавлений можливості надати пояснення під час розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, адже вказане не може нівелювати наявні в матеріалах справи докази.

За таких обставин, враховуючи відсутність належних та достатніх доказів на підтвердження того, що ширина вантажу, перевезення якого здійснювалось становить 3,80 м, приймаючи до уваги наведену вище оцінку фактичним обставинами справи, суд вважає, що відповідачем не доведено наявність порушення ОСОБА_1 абзацу 16 частини 1 статті 60 Закону № 2344-III.

Вказане, у свою чергу, свідчить про відсутність складу порушення і як наслідок відсутність правових підстав для прийняття відповідачем спірного рішення.

Згідно із частиною 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані докази, суд дійшов до висновку про невідповідність спірного рішення критеріям, які встановлені частиною 2 статті 2 КАС України, що у свою чергу має своїм наслідком наявність підстав для задоволення адміністративного позову.

Інші доводи та заперечення сторін не спростовують вище встановленого судом.

Відповідно до частини 1 статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Згідно із частиною 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки адміністративний позов підлягає до задоволення, то сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 5-11, 19, 72-77, 90, 241-246, 250, 255 КАС України суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ; адреса для листування: АДРЕСА_2 ) до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Північного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (03135, м. Київ, проспект Перемоги, б. 14, ) про визнання протиправною та скасування постанови задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №298307 від 30.08.2021, винесену Північним міжрегіональним управлінням Уктрансббезпеки.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Північного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (03135, м. Київ, проспект Перемоги, б. 14, ) сплачений ним судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295-297 КАС України.

Суддя М.А. Бояринцева