Справа № 380/983/22
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2022-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2022 року Справа № 380/983/22 пров. № А/857/8868/22
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача Качмара В.Я.,

суддів Большокової О.О., Затолочного В.С.,

при секретарі судового засідання Юрченко М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові справу за позовом Комунального підприємства «Дрогобичводоканал» Дрогобицької міської ради Львівської області до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою Комунального підприємства «Дрогобичводоканал» Дрогобицької міської ради Львівської області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 6 травня 2022 року (суддя Клименко О.М., м.Львів, повний текст складено 6 травня 2022 року),

ВСТАНОВИВ:

У січні 2022 року Комунальне підприємство «Дрогобичводоканал» Дрогобицької міської ради Львівської області (далі КП, Міська рада відповідно) звернулося до суду із позовом до Головного управління ДПС у Львівській області (далі Головне управління) в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення (далі ППР) від:

15.02.2019 №;

13.03.2019 №;

16.04.2019 №;

08.07.2019 №;

09.09.2019 №;

12.12.2019 № (далі ППР №№0009, 0085, 0103, 0129, 0072, 0114 відповідно).

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 6 травня 2022 року у задоволені позову відмовлено.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, його оскаржив позивач, який із покликанням на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду та прийняти нове, яким позов задовольнити.

В доводах апеляційної скарги вказує, що податковий борг у позивача виник внаслідок невідповідності фактичної вартості послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися Національною комісією, яка здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Чинним законодавством України, зокрема, постановою Кабінету Міністрів України (далі КМУ) від 18.05.2017№332 «Про затвердження Порядку та умов надання у 2017 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення різниці між фактичною вартістю теплової енергії, послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, централізованого водопостачання та водовідведення, постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам теплопостачання, централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню такі послуги, та тарифами, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування» (далі - Постанова №332) та статтею 31 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» (далі Закон №1801-VIII) передбачено умови й порядок погашення податкового боргу з податку на додану вартість надавача послуг з централізованого водопостачання та водовідведення за рахунок субвенцій з державного бюджету. Зазначає, що КП, уклавши договори про організацію взаєморозрахунків, та, очікуючи на субвенцію з державного бюджету, було зобов`язане відповідно до підпункту 2 пункту 10 цих договорів не вчиняти дій з погашення заборгованості згідно умов зазначених договорів.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу заперечує вимоги такої, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що відсутність у платника податків коштів не звільняє його від обов`язку сплачувати узгоджені грошові зобов`язання, а також нести встановлену податковим законодавством відповідальність за їх несвоєчасну сплату з огляду на принцип невідворотності настання визначеної законом відповідальності у разі порушення податкового законодавства, що передбачений підпунктом 4.1.3 пункту 4.1 статті 4 Податкового кодексу України (далі ПК).

Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з додержанням норм матеріального і процесуального права, з таких міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що КП з 18.04.1994 перебуває на обліку в Головного управління, як платник податків, основним видом його діяльності є 36.00 забір, очищення та постачання води.

Станом на 15.02.2019, 13.03.2019, 16.04.2019, 08.07.2019, 09.09.2019, 12.12.2019 Головним управлінням ДФС у Львівській області (далі ГУДФС) проведено камеральні перевірки своєчасності сплати самостійно визначеного податкового зобов`язання до бюджету КП з питання своєчасності сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з податку на додану вартість (далі ПДВ) за квітень 2017 року, квітень-червень, 2017 року, травень 2017 року, червень 2017 року, за результатами яких складено акти від 15.02.2019, 13.03.2019, 16.04.2019, 08.07.2019, 09.09.2019, 12.12.2019 №№251/57.12/03348910, 378/57.12/03348910, 552/57.12/03348910, 934/57.12.03348910, 11/5304/03348910, 412/5304/03348910 відповідно (далі Акти).

Проведеними перевірками встановлено порушення позивачем зокрема вимог пункту 57.1 статті 57 (пункту 57.3 статті 57) глави 2 розділу ІІ ПК в частині несвоєчасної сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з ПДВ та зроблено висновок про те, що дані камеральної перевірки свідчать про несвоєчасну сплату КП узгодженої суми податкового зобов`язання в зв`язку з несвоєчасним поданням платіжного доручення до установи банку, відповідальність за що передбачена пунктом 126.1 статті 126 глави І розділу ІІ ПК.

15.02.2019, 13.03.2019, 16.04.2019, 08.07.2019, 09.09.2019, 12.12.2019 ГУДФС на підставі Актів прийнято ППР№№0009, 0085, 0103, 0129, 0072, 0114 відповідно, яким за затримку на 610, 609, 632, 666, 658, 646, 728, 801, 894, 882, 881 календарних днів сплати грошового зобов`язання в сумі 53000 грн, 70121,30 грн, 56172,40 грн, 103,65 грн, 52000 грн, 174636,90 грн зобов`язано КП сплатити штраф у розмірі 20% у сумі 10600 грн, 14024,26 грн, 11234,48 грн, 20,73 грн, 10400 грн, 34927,38 грн за платежем ПДВ із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг).

Статтею 19 Конституції України визначено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає ПК (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Одним з принципів податкового законодавства відповідно до підпункту 4.1.3 пункту 4.1 статті 4 ПК є невідворотність настання визначеної законом відповідальності у разі порушення податкового законодавства.

Відповідно до статті 15 ПК платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Кожний з платників податків може бути платником податку за одним або кількома податками та зборами.

Підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК визначено обов`язок платника податків сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно із абзацом першим пункту 57.1 статті 57 ПК платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому відповідно до пункту 56.11 статті 56 Податкового кодексу України не підлягає оскарженню грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків.

За змістом підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом визнається податковим боргом.

Відповідальність за порушення правил сплати (перерахування) податків встановлена статтею 126 ПК.

Згідно з пунктом 126.1 статті 126 ПК у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Аналіз наведених норм дає підстави дійти наступних висновків.

На платника податків покладено обов`язок здійснити у встановлені ПК строки сплату узгодженого грошового зобов`язання.

Несплачене у встановлений ПК строк узгоджене грошове зобов`язання визнається сумою податкового боргу платника податків.

За несплату або несвоєчасну сплату платником податків узгодженої суми грошового зобов`язання, такий притягується до відповідальності у вигляді штрафу на умовах визначених податковим законодавством.

Передумовою нарахування штрафних санкцій з підстав, визначених пунктом 126.1 статті 126 Податкового кодексу України, є несплата платником податків суми узгодженого податкового зобов`язання у встановлені законодавством строки.

Зі змісту наявних у матеріалах справи Актів та долучених позивачем доказів суд встановив наступні фактичні обставини сплати КП узгоджених сум грошових зобов`язань з ПДВ за квітень-червень 2017 року:

узгоджене грошове зобов`язання згідно податкової декларації № від 19.05.2017: період квітень 2017 року; граничний термін сплати 30.05.2017; фактична дата сплати 31.01.2019; кількість днів затримки 610; сплачена сума податкового боргу 40188,50 грн;

узгоджене грошове зобов`язання згідно ухвали Львівського окружного адміністративного суду про розстрочення виконання судового рішення від 04 квітня 2017 року у справі № 813/3646/16 (далі Ухвала суду): період квітень 2017 року; граничний термін сплати 04.04.2017; фактична дата сплати 31.01.2019; кількість днів затримки 609; сплачена сума податкового боргу 12811,50 грн;

узгоджене грошове зобов`язання згідно Ухвали суду: період квітень 2017 року; граничний термін сплати 04.04.2017; фактична дата сплати 22.02.2019; кількість днів затримки 609; сплачена сума податкового боргу 70121,30 грн;

узгоджене грошове зобов`язання згідно Ухвали: період квітень 2017 року; граничний термін сплати 04.04.2017; фактична дата сплати 28.03.2019; кількість днів затримки 666; сплачена сума податкового боргу 10929,25 грн;

узгоджене грошове зобов`язання згідно уточнюючого розрахунку № від 20.06.2017: період червень 2017 року; граничний термін сплати 20.06.2017; фактична дата сплати 28.03.2019; кількість днів затримки 646; сплачена сума податкового боргу 44436,35 грн;

узгоджене грошове зобов`язання згідно уточнюючого розрахунку № від 20.06.2017: період червень 2017 року; граничний термін сплати 20.06.2017; фактична дата сплати 29.03.2019; кількість днів затримки 647; сплачена сума податкового боргу 614 грн;

узгоджене грошове зобов`язання згідно уточнюючого розрахунку № від 20.06.2017: період червень 2017 року; граничний термін сплати 20.06.2017; фактична дата сплати 09.04.2019; кількість днів затримки 658; сплачена сума податкового боргу 153 грн;

узгоджене грошове зобов`язання згідно уточнюючого розрахунку № від 20.06.2017: період червень 2017 року; граничний термін сплати 20.06.2017; фактична дата сплати 18.06.2019; кількість днів затримки 728; сплачена сума податкового боргу 103,65 грн;

узгоджене грошове зобов`язання згідно уточнюючого розрахунку № від 20.06.2017: період червень 2017 року; граничний термін сплати 20.06.2017; фактична дата сплати 30.08.2019; кількість днів затримки 801; сплачена сума податкового боргу 52000 грн;

узгоджене грошове зобов`язання згідно податкової декларації № від 20.06.2017: період травень 2017 року; граничний термін сплати 30 червня 2017 року; фактична дата сплати 28 листопада 2019 року; кількість днів затримки 881; сплачена сума податкового боргу 101674,10 грн;

узгоджене грошове зобов`язання згідно податкової декларації № від 20.06.2017: період травень 2017 року; граничний термін сплати 30.06.2017; фактична дата сплати 29.11.2019; кількість днів затримки 882; сплачена сума податкового боргу 52123,05 грн;

узгоджене грошове зобов`язання згідно податкової декларації № від 20.06.2017: період травень 2017 року; граничний термін сплати 30.06.2017; фактична дата сплати 11.12.2019; кількість днів затримки 894; сплачена сума податкового боргу 20839,75 грн.

З наведеного вище слідує, що у встановлені законодавством строки грошові зобов`язання з ПДВ, самостійно визначені у податкових деклараціях та уточнюючих розрахунках, а також згідно Ухвали суду, позивачем не сплачені.

Період затримки по кожній із несвоєчасно сплачених сум узгодженого грошового зобов`язання становить більше 30 календарних днів.

За таких обставин апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що застосування контролюючим органом оскаржуваними ППР штрафних санкцій до відповідача на підставі пункту 126.1 статті 126 ПК є правомірним.

Як в позовній заяві, так і в апеляційній скарзі позивач не заперечує факту несвоєчасної сплати узгоджених сум грошового зобов`язання з ПДВ, проте, стверджуючи про протиправність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, покликається на те, що така несвоєчасна їх сплата відбулася не з його вини, а через невиконання державою обов`язку щодо перерахування субвенції з державного бюджету згідно укладених договорів про організацію взаєморозрахунків від 14.08.2017 № 13/20, 13.11.2017 №№13/36, 13/37.

Суд обґрунтовано відхилив такі аргументи позивача, оскільки вказане не є підставою для звільнення платника податків від обов`язку вчасної сплати встановлених чинним законодавством податків та не виключає відповідальності за неналежне виконання цих обов`язків.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 12 березня 2019 року у справі № 804/20015/14.

Відсутність у платника податків коштів не звільняє його від обов`язку сплачувати узгоджені грошові зобов`язання, а також нести встановлену податковим законодавством відповідальність за їх несвоєчасну сплату з огляду на принцип невідворотності настання визначеної законом відповідальності у разі порушення податкового законодавства, що передбачений підпунктом 4.1.3 пункту 4.1 статті 4 ПК

Відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС) суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи вищевказане, суд апеляційної інстанції вважає, що висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення даного позову ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального та дотриманні норм процесуального права, а тому оскаржуване рішення суду є законними та обґрунтованими і скасуванню не підлягає.

Наведені ж в апеляційній скарзі доводи не спростовують і не містять вагомих та обґрунтованих аргументів, які б давали підстави стверджувати про інше, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Дрогобичводоканал» Дрогобицької міської ради Львівської області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 6 травня 2022 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС.

Суддя-доповідач В. Я. Качмар
судді О. О. Большакова
В. С. Затолочний
Повне судове рішення складено 22 серпня 2022 року.