Справа № 640/25721/21
Суддя: Скочок Т.О.
Дата ухвалення: 2022-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2022 року м. Київ № 640/25721/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Скочок Т.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в м.Києві
провизнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м. Києві звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просить:

- визнати протиправними рішення Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві від 28.12.2020 №2600-0308-8/184152 та від 22.03.2021 №2600-0308-8/48542 щодо відмови у здійсненні ОСОБА_1 перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання, виходячи з розміру суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, визначених у його заявах від 17.12.2020 №8418 та №1878 від 05.03.2021 і доданих до них довідок;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві здійснити ОСОБА_1 , як судді Верховного Суду України у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання, виходячи із розрахунку 90% від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді згідно з довідкою Верховного Суду України про розмір суддівської винагороди від 15.12.2020 №212/0/21-20 (аналогічну від 03.03.2021 №25-97/0/8-21), починаючи з 12.03.2020, з урахуванням раніше проведених виплат.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено про те, що відповідачем безпідставно не враховано довідку, видану Верховним Судом України, для здійснення перерахунку належного позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) та встановлено відповідачу строк для надання відзиву.

Від представника відповідача через канцелярію суду надійшов відзив, в якому останній заперечував проти задоволення позовних вимог, вказавши про те, що ОСОБА_1 для перерахунку належного йому грошового утримання надано довідку за підписом виконуючого обов`язки голови Верховного Суду України Гуменюка В.І., тобто неуповноваженою на це особою, оскільки Верховний Суд України перебуває у стані припинення, а повноваження щодо підписання фінансових документів покладено на голову ліквідаційної комісії - Соловйову Л.В .

На підставі викладеного, суд дійшов до висновку про можливість розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), згідно з п. 2 ч. 1 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України, виходячи зі змісту позову, відзиву та пояснень позивача.

Як вбачається з наявних у матеріалах справи доказів, Верховним Судом України за підписом в.о. голови Верховного Суду України Гуменюка В.І. видано ОСОБА_1 довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 15.12.2020 №212/0/21-20 від 03.03.2021 №25-97/0/8-21.

З огляду на викладене, ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявами про здійснення перерахунку належного йому грошового утримання від 17.12.202 та від 05.03.2021.

Разом з тим, листами від 28.12.2020 №2600-0308-8/184152 та від 22.03.2021 №2600-0308-8/48542 Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повідомило ОСОБА_1 про те, що вказана довідка виготовлена за підписом виконуючого обов`язки голови Верховного Суду України Гуменюка В.І., тобто неуповноваженою на це особою, оскільки Верховний Суд України перебуває у стані припинення, а повноваження щодо підписання фінансових документів покладено на голову ліквідаційної комісії - Соловйову Л.В .

Вважаючи таку відмову необґрунтованою, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Нормативно-правовим актом, який визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд, є Закон України «Про судоустрій і статус суддів» (надалі - Закон).

Згідно з п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону, визнано таким, що втратив чинність з дня набрання чинності цим Законом, Закон України від 07.07.2010 №2453-VI «Про судоустрій і статус суддів», крім положень, зазначених у пунктах 7, 23, 25, 36 цього розділу.

Приписи ч. 1 ст. 142 Закону визначають, що судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.

Відповідно до ч. 3 ст. 142 Закону, щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

За правилами ч.ч. 4-5 ст. 142 Закону, у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до ч. 3 ст. 135 Закону, базовий розмір посадового окладу судді становить: 1) судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 3) судді Верховного Суду - 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Разом з цим, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону були передбачені певні особливості визначення розміру суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Так, п. 22 Прикінцевих та перехідних положень Закону було визначено, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом.

Судді, які на день набрання чинності цим Законом пройшли кваліфікаційне оцінювання та підтвердили свою здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді, до 01.01.2017 отримують суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України від 07.07.2010 №2453-VI «Про судоустрій і статус суддів».

До проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України від 07.07.2010 №2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» (п. 23 Прикінцевих та перехідних положень Закону).

Законом України від 16.10.2019 №193-IX «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та деяких законів України щодо діяльності органів суддівського врядування», який набрав чинності 07.11.2019, виключено зазначені вище п.п. 22, 23 Прикінцевих та перехідних положень Закону, якими було передбачено, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом; що до проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України від 07.07.2010 №2453-VI «Про судоустрій і статус суддів».

Розмір посадового окладу судді, крім зазначеного у пункті 23 цього розділу, становить з 1 січня 2020 року: а) для судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; б) для судді апеляційного суду та вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року (п. 24 Прикінцевих та перехідних положень Закону).

При цьому, п. 25 Прикінцевих та перехідних положень Закону встановлено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України від 07.07.2010 № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів». За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Разом з тим, рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 №2-р/2020 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення п. 25 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону зі змінами.

У вказаному рішенні підкреслено, що судді, які вже перебувають у відставці та досягли шістдесятип`ятирічного віку, з об`єктивних причин не мають можливості пройти кваліфікаційне оцінювання на відповідність займаній посаді і пропрацювати після цього три роки, що є обов`язковою умовою для отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному Законом.

Конституційний Суд України зазначив, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує діючий суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності. Запровадження згідно із положеннями п. 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які виходять у відставку, суперечить положенням ч. 1 ст. 126 Основного Закону України щодо гарантування незалежності суддів Конституцією і законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 91 Закону України «Про Конституційний Суд України», закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Отже, з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 №2-р/2020 Закон не містить норм, які б по-різному визначали порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Верховний Суд неодноразово, зокрема у постановах від 06.03.2019 у справі №638/12586/16-а та від 11.02.2020 у справі №200/3958/19-а висловлював правовий висновок, відповідно до якого правовою підставою для перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є факт зміни грошового утримання/складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

При цьому, зміна розміру окладу судді, який є складовою суддівської винагороди, є підставою для перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці.

Дані правові висновки відповідають позиції Верховного Суду, викладеній у рішенні від 16.06.2020 у зразковій справі №620/1116/20.

При цьому, слід зазначити, що довідки від 15.12.2020 №212/0/21-20 від 03.03.2021 №25-97/0/8-21, на підставі яких позивач просив Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок отримуваного ним довічного грошового утримання, підписана в.о. голови Верховного Суду України Гуменюком В.І., тобто особою, яка згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру, є керівником Верховного Суду України. Іншого з наявних у матеріалах справи доказів не вбачається.

Разом з тим, згідно зі ст. ст. 1, 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - Єдиний державний реєстр) - єдина державна інформаційна система, що забезпечує збирання, накопичення, обробку, захист, облік та надання інформації про юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадські формування, що не мають статусу юридичної особи.

Державна реєстрація базується на таких основних принципах, як зокрема об`єктивності, достовірності та повноти відомостей у Єдиному державному реєстрі.

Крім того, рішенням Конституційним Судом України від 18.02.2020 у справі №2-р/2020 встановлено, що норми щодо ліквідації Верховного Суду України визнані неконституційними.

Отже, доводи представника відповідача про відсутність підстав для перерахунку довічного грошового утримання позивача за вказаними вище довідками у зв`язку з їхнім підписанням в.о. голови Верхового Суду України, а не головою ліквідаційної комісії, суд відхиляє як необґрунтовані.

Як наслідок, суд виходить з того, що відповідачем безпідставно відхилено довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 15.12.2020 №212/0/21-20 від 03.03.2021 №25-97/0/8-21, видані ОСОБА_1 за підписом виконуючого обов`язки голови Верховного Суду України Гуменюка В.І. Відтак, дані довідки є законодавчо мотивованою підставою для здійснення перерахунку належного позивачу грошового утримання.

Разом з тим, з огляду на встановлені вище обставини даної справи, Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві фактично не було взято до уваги довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 15.12.2020 №212/0/21-20 від 03.03.2021 №25-97/0/8-21 та не здійснено відповідного перерахунку позивачу, зокрема шляхом встановлення відсоткового розміру грошового утримання, а тому позовні вимоги у цій частині є передчасними.

Отже, суд звертає увагу, що у межах спірних правовідносин належним способом захисту прав та охоронюваних законом інтересів позивача є визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови у здійсненні перерахунку ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з підстав, що зазначені у листах від 28.12.2020 №2600-0308-8/184152 та від 22.03.2021 №2600-0308-8/48542, та, як наслідок необхідним є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві повторно розглянути заяви ОСОБА_1 про перерахунок належного йому щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці 17.12.202 та від 05.03.2021, з урахування висновків, викладених у цьому судовому рішенні.

У силу ч.ч. 1 та 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 77, 139, 246, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (, адреса: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16) щодо відмови у здійсненні перерахунку ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з підстав, що зазначені у листах від 28.12.2020 №2600-0308-8/184152 та від 22.03.2021 №2600-0308-8/48542.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повторно розглянути заяви ОСОБА_1 про перерахунок належного йому щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці 17.12.202 та від 05.03.2021, з урахування висновків, викладених у цьому судовому рішенні.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.О. Скочок