Справа № 387/685/21
Суддя: Майстер І. П.
Дата ухвалення: 2022-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 387/685/21
Номер провадження по справі 2-а/387/2/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2022 року смт Добровеличківка

Добровеличківський районний суд, Кіровоградської області, в складі:

головуючого судді Майстера І. П.

за участю секретаря судового засідання Косюг І.В.

представника позивача Бєлоущенка А.Ж.

представника відповідача Шамшур Л.О.

розглянувши в залі судових засідань Добровеличківського районного суду Кіровоградської області адміністративну справу за позовом представника позивача Бєлоущенка Андрія Жоржовича в інтересах ОСОБА_1 до виконуючого обов`язки начальника - начальника управління протидії митним правопорушенням та контрабанді Дніпровської митниці Держмитслужби Дениса Кононова, Кропивницької митниці про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача Бєлоущенко А.Ж. звернувся до суду з позовом в інтересах ОСОБА_1 до відповідача про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, в якій зазначив, що в.о. начальника - начальник управління протидії митним правопорушенням та контрабанді Дніпровської митниці Держмитслужби Кононовим Д. винесено постанову у справі про порушення митних правил №0158/11000/21 від 09.06.2021. Зі змісту постанови ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 485 Митного Кодексу України і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300% несплаченої суми митних платежів, що складає 593287,77 гривень. Зі змісту постанови ОСОБА_1 12.02.2016 на підставі паспорта громадянина Республіки Білорусь № НОМЕР_1 , виданого 03.08.2008 як нерезиденту в зоні діяльності Чернігівської митниці ДФС через "зелений коридор", ввіз на митну територію України автомобіль "VW Passat" реєстраційний номер НОМЕР_2 в митному режимі тимчасове ввезення до 1 року без сплати митних платежів. Позивач вважає, що вказана постанова про адміністративне правопорушення є такою, що не відповідає закону, порушує його права, притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення вимог ст. 485 Митного кодексу України не може бути здійснене на підставі пропуску строків притягнення особи до відповідальності передбачених ст. 38 КпАП України та на підставі неналежних доказів вини позивача, що і підлягає скасуванню. Крім того, позивач зазначив, що оскаржувану постанову в справі про порушення митних правил №0158/11000/21 винесену 09.06.2021, він отримав 26.08.2021, а саме листом від 26.08.2021 Добровеличківського ВДВС у Новоукраїнському районі Кіровоградської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Дніпро). Крім того позивач вважає, що термін притягнення його до відповідальності сплив, а також про розгляд протоколу справи про адміністративне правопорушення належним чином повідомленим не був.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги просив задовольнити та свої доводи обґрунтував обставинами, які зазначені в позовній заяві.

Відповідач Кропивницька митниця надала до суду 18.10.2021 відзив. Згідно з яким просить залишити оскаржувану постанову без змін, а позовну заяву без задоволення. Зміст заперечень відповідача зводиться до того, що ОСОБА_1 при ввезені на митну територію України в митному режимі тимчасового ввезення автомобіля "VW Passat" реєстраційний номер НОМЕР_2 , вчинив порушення митних правил, передбачених ст. 485 Митного кодексу України шляхом надання паспорту громадянина Республіки Білорусь НОМЕР_1 виданого 03.08.2008 і як нерезидент протиправно скористався пільгою, передбаченою ч.2 ст.380 Митного кодексу України, що призвело до несплати митних платежів у сумі 197762,59 гривень. Згідно листа Управління Служби безпеки України в Кіровоградській області від 02.03.2021 встановлено, що ОСОБА_1 має посвідку на постійне проживання серії НОМЕР_3 видану 29.11.2004, а також згідно з базою "Аркан" у 2016 році перебував в Україні більше 183 днів, тобто відповідно до п.п. 14.1.213 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України мав статус резидента.

Представник відповідача підтримала відзив на позовну заяву та зазначила, що порушення вчинене ОСОБА_1 є триваючим, а тому термін притягнення його до відповідальності не сплив. Крім того ОСОБА_1 належним чином повідомлявся про час та дату розгляду справи про порушення митних правил, що підтверджено відповідною поштовою квитанцією від 25.03.2021, водночас підтвердження вручення протоколу та виклику відсутнє. Також те що ОСОБА_1 є резидентом підтверджується фактом його перебування на території України у 2016 році більше 183 днів. ОСОБА_1 рішенням ВГІРФО УМВС України в Кіровоградській області від 04.06.2004 був наданий дозвіл на імміграцію на підставі п.1 ч.3 ст. 4 Закону України " Про імміграцію" ( шлюб з громадянкою України понад 2 роки) та 29.11.2004 документально посвідкою на постійне проживання серії НОМЕР_3 . Зареєстроване місце проживання вказаного громадянина значиться за адресою: АДРЕСА_1 . Крім того, згідно даних бази " Аркан" у 2016 році ОСОБА_1 тричі перетинав державний кордон України через кордон України та перебував в Україні більше 183 днів ( з 12.02.2016 по 14.04.2016, з 10.04.2016 по 09.06.2016 та з 10.06.2016 по 11.01.2017), в зв`язку з чим, згідно до п.п. 14.1.213 п.14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, має статус резидента та правомірно притягнутий до відповідальності за ст.485 МК України.

Ухвалою судді Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 14.09.2021 відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд якої постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвалою судді Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 22.10.2021 розгляд справи за адміністративним позовом проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою судді Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 22.10.2021 залучено у справі в якості другого відповідача Кропивницьку митницю.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі здійснення розгляду справи за відсутності учасників, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Частиною 1 ст.122 КАС України встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з ч.2 ст.286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Відповідно до положень ст.289 КпАП України скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення (ч.1 ст.121 КАС України).

Судом на підставі досліджених доказів встановлено, що постанова в справі про порушення митних правил №0158/11000/21 стосовно позивача ОСОБА_1 винесена 09.06.2021, при цьому позивач не був присутнім під час розгляду вказаної справи про адміністративне правопорушення. Доказів отримання ОСОБА_1 протоколу про порушення митних правил та виклику на розгляд справи матеріали справи не містять.

Згідно з відомостями, що зазначені у вищевказаній постанові від 09.06.2021, копію оскаржуваної постанови ОСОБА_1 направлено поштовим зв`язком.

Відповідачем надано до суду ксерокопію квитанції про направлення рекомендованого листа ОСОБА_1 та роздруківку статусу перевірки відстеження №437.

Однак на при перевірці відстеження на вебсайті Укрпошта - дані про відправлення за номером 437 та 971 на даний час відсутні, тому що не зареєстровані в системі.

Позивач зазначає, що про існування оскаржуваної постанови від 09.06.2021 він дізнався лише 26.08.2021, коли отримав відповідь від Добровеличківського ВДВС у Новоукраїнському районі Кіровоградської області, тому строк звернення з позовом до суду пропущений з поважних причин.

Вказана обставина відповідачами належними та допустимими доказами спростована не була, на підставі чого суд доходить висновку, що відповідачами не дотримано вимоги ч.1 ст.285 КпАП України щодо направлення копії постанови від 09.06.2021.

За таких обставин суд вважає, що позивачем ОСОБА_1 строк звернення до суду пропущено з поважних причин, а тому вказаний строк підлягає поновленню.

Щодо позовних вимог позивача ОСОБА_1 суд на підставі досліджених доказів, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 24.03.2021 головним державним інспектором відділу оперативного реагування №4 (у м. Кропивницький) управління забезпечення протидії митним правопорушенням Дніпровської митниці Держмитслужби Льовін К. С. складено відносно громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_1 протокол про порушення митних правил №0158/11000/21.

Зокрема, зі змісту протоколу з`ясовано, що 12.02.2016 ОСОБА_1 на підставі паспорту громадянина Республіки Білорусь № НОМЕР_1 виданий 03.08.2008, як нерезидент, в зоні діяльності Чернігівіської митниці ДФС через "Зелений коридор" ввіз на митну територію України автомобіль " VW PASSAT" , VIN - НОМЕР_4 , реєстраційний номер НОМЕР_5 в митному режимі тимчасове ввезення до 1 року без сплати митних платежів ( а.с. 69-71).

Згідно ст. 485 МК України заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

З точки зору митного законодавства безпосереднім об`єктом порушення митних правил є встановлений порядок переміщення товарів через митний кордон України.

Суб`єктивна сторона правопорушення передбачає наявність прямого умислу, тобто винний чітко розуміє та усвідомлює обставини та характер незаконного переміщення товарів через митний кордон України і прагне їх ввезти чи вивезти з території України з порушенням встановленого порядку митного контролю з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру.

Відповідно до п. 14.1.213 ст. 14 Податкового кодексу України фізична особа-резидент - фізична особа, яка має місце проживання в Україні.

У разі якщо фізична особа має місце проживання також в іноземній державі, вона вважається резидентом, якщо така особа має місце постійного проживання в Україні; якщо особа має місце постійного проживання також в іноземній державі, вона вважається резидентом, якщо має більш тісні особисті чи економічні зв`язки (центр життєвих інтересів) в Україні. У разі якщо державу, в якій фізична особа має центр життєвих інтересів, не можна визначити, або якщо фізична особа не має місця постійного проживання у жодній з держав, вона вважається резидентом, якщо перебуває в Україні не менше 183 днів (включаючи день приїзду та від`їзду) протягом періоду або періодів податкового року.

Достатньою (але не виключною) умовою визначення місця знаходження центру життєвих інтересів фізичної особи є місце постійного проживання членів її сім`ї або її реєстрації як суб`єкта підприємницької діяльності.

Достатньою підставою для визначення особи резидентом є самостійне визначення нею основного місця проживання на території України у порядку, встановленому цим Кодексом, або її реєстрація як самозайнятої особи.

У свою чергу, відповідно до п. 14.1.122 ст. 14 Податкового кодексу України нерезидентами є фізичні особи, які не є резидентами України.

Відповідно до підпункту «в» пункту 50 статті 4 МК України резидентами є, зокрема, фізичні особи: громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які мають постійне місце проживання в Україні, у тому числі ті, які тимчасово перебувають за кордоном. В свою чергу, нерезидентами - фізичні особи: іноземці та особи без громадянства, громадяни України, які мають постійне місце проживання за межами України, у тому числі ті, які тимчасово перебувають на території України (підпункт «в» пункту 33 статті 4 Митного кодексу України). Тобто, основоположним критерієм визначення особи як резидента чи нерезидента в розумінні Митного кодексу України є її постійне місце проживання, а не її громадянство, оскільки нерезидентом може бути, зокрема, як громадянин України, так і громадянин іншої держави.

Згідно з ч. 2 ст. 380 МК України транспортні засоби особистого користування, що тимчасово ввозяться на митну територію України громадянами-нерезидентами, не підлягають письмовому декларуванню та звільняються від проведення заходів офіційного контролю, а також від подання документів та/або відомостей, що підтверджують дотримання встановлених заборон та/або обмежень щодо переміщення транспортних засобів особистого користування через митний кордон України. Пропуск таких транспортних засобів через митний кордон України здійснюється без застосування до них заходів гарантування, передбачених розділом Х цього Кодексу. Пальне, що міститься у звичайних (встановлених заводом-виробником) баках зазначених транспортних засобів, не підлягає письмовому декларуванню та не є об`єктом оподаткування митними платежами.

Відповідно до ч. 4 ст. 380 МК України тимчасове ввезення громадянами-резидентами транспортних засобів особистого користування, що класифікуються за товарними позиціями 8702, 8703, 8704 (загальною масою до 3,5 тонни), 8711 згідно з УКТ ЗЕД та причепів до них товарної позиції 8716 згідно з УКТ ЗЕД дозволяється на строк до одного року під письмове зобов`язання про їх зворотне вивезення за умови письмового декларування в порядку, передбаченому законодавством України для громадян, після сплати всіх митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів.

Тимчасове ввезення громадянами-резидентами на митну територію України інших транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року під письмове зобов`язання про їх зворотне вивезення за умови письмового декларування в порядку, передбаченому законодавством України для громадян, та із застосуванням до них заходів гарантування, передбачених розділом Х цього Кодексу.

Слід зазначити, що проживання ОСОБА_1 на території України більшість днів відповідного річного періоду вважається проживанням особи в Україні. Тобто, фактичною умовою для визнання особи такою, що проживає в Україні, є необхідність знаходження такої особи на території України більше 183 днів протягом кожного річного періоду, в даному випадку як в 2015 році, так і 2016 році.

При цьому, згідно з ч. 1 ст. 31 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» посвідка на постійне проживання є документом, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує лише право на постійне проживання в Україні, а не сам факт постійного проживання.

Відповідно до пп. "в" п. 33 ч.1 ст. 4 МК України визначено, що нерезидентами є фізичні особи: іноземці та особи без громадянства, громадяни України, які мають постійне місце проживання за межами України, у тому числі ті, які тимчасово перебувають на території України.

Таким чином, для того щоб особа вважалася нерезидентом, вона повинна відповідати певним критеріям характерним для нерезидентів України, а саме мати статус (бути) іноземцем чи особою без громадянства, або бути громадянином України, який має постійне місце проживання за межами України, у тому числі таким, який тимчасово перебуває на території України.

Згідно з п. 45 ч.1 ст. 4 МК України, постійне місце проживання - місце проживання на території будь-якої держави не менше одного року громадянина, який не має постійного місця проживання на території інших держав і має намір проживати на території цієї держави протягом будь-якого строку, не обмежуючи таке проживання певною метою, і за умови, що таке проживання не є наслідком виконання цим громадянином службових обов`язків або зобов`язань за договором (контрактом).

Тобто, сам по собі факт видачі ОСОБА_1 посвідки на постійне проживання в Україні не є достатнім доказом того, що ОСОБА_1 має постійне місце проживання на території України та являється резидентом України.

Крім того суд зазначає, що матеріали справи не містять доказів, що ОСОБА_1 у 2016 році перебував в Україні більше 183 днів, оскільки відповідно до наявної інформації з "Диспечера ЗМК та Пасажирського пункту пропуск" там інформація наявна з дати в`їзду по дату виїзду: з 12.02.2016 по 10.04.2016; з 10.04.2016 по 04.06.2016; з 04.06.2016 по 05.06.2016; з 05.06.2016 по 09.06.2016. Тобто сумарна кількість днів перебування ОСОБА_1 з автомобілем в митному режимі тимчасове ввезення до 1 року на митній території України становить 120 календарні дні. Суд не може прийняти як належний доказ порушення ОСОБА_1 , лист Управління Служби безпеки України в Кіровоградській області від 02.03.2021 № 6/Т/1830/нт, встановлено, в якому зазначено, що ОСОБА_1 рішенням ВГІРФО УМВС України в Кіровоградській області від 04.06.2004 був наданий дозвіл на імміграцію на підставі п.1 ч.3 ст. 4 Закону України " Про імміграцію" ( шлюб з громадянкою України понад 2 роки) та 29.11.2004 документально посвідкою на постійне проживання серії НОМЕР_3 . Зареєстроване місце проживання вказаного громадянина значиться за адресою: АДРЕСА_1 . Крім того, згідно даних бази " Аркан" у 2016 році ОСОБА_1 тричі перетинав державний кордон України через ПП " Сеньківка" і " Нові Яриловичі" та перебував в Україні більше 183 днів ( з 12.02.2016 по 14.04.2016, з 10.04.2016 по 09.06.2016 та з 10.06.2016 по 11.01.2017), в зв`язку з чим, згідно до п.п. 14.1.213 п.14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, має статус резидента ( а.с. 76). Зазначений лист не є первинним джерелом доказів з приводу перетину ОСОБА_1 державного кордону так як зазначений суб`єкт не є органом контролю за перетином кордону України, а є правоохоронним органом, який діє в межах своїх повноважень. Водночас з метою перевірки зазначеного листа судом направлено до Державної прикордонної служби України ухвалу суду про надання інформації щодо перетину державного кордону України (із зазначенням дат та відомостей в`їзду на територію України та за межі території України) громадянином Республіки Білорусь ОСОБА_1 . На виконання ухвали суду надійшла відповідь від Державної прикордонної служби України, що відносно ОСОБА_1 є інформація про перетин кордону з 07.07.2017 року (а.с.161). Тобто достовірні відомості щодо перевищення ОСОБА_1 183 дні перебування транспортного засобу на митній території України в митному режимі тимчасове ввезення до 1 року не доведено.

Суд зазначає, що лист Управління Служби безпеки України в Кіровоградській області від 02.03.2021 № 6/Т/1830/нт є підставою для порушення справи про адміністративне правопорушення, однак подальше збирання доказів та їх перевірка покладається саме на орган який вирішує питання про притягнення особи до відповідальності.

Отже матеріали справи не містять доказів, що ОСОБА_1 перебував на території України у 2016 році із ввезеним автомобілем в митному режимі тимчасове ввезення більше 183 днів, а також в матеріалах справи відсутні відомості про наявність чи відсутність визначених п. 14.1.213 ст. 14 Податкового кодексу України та п. 50 ст. 40 МК України ознак резидента України в ОСОБА_1 за 2016 рік (податковий рік, в якому згідно оскаржуваної постанови було вчинено відповідне порушення).

Щодо розміру встановлених митних платежів, які підлягали сплаті ОСОБА_2 , суд зазначає, що згідно зі ст.485 МК України розмір штрафу обчислюється від несплаченої суми митних платежів.

Таким чином, визначення розміру митних платежів безпосередньо впливає на правильність обчислення розміру санкції за правопорушення, передбачене ст.485 МК України.

Відповідно до п. 27 ст. 4 МК України митні платежі складаються з мита, акцизного податку із ввезених на митну територію України підакцизних товарів (продукції) та податку на додану вартість із ввезених на митну територію України товарів (продукції).

Пунктом 1 ч. 1 ст. 50 МК України визначено, що відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Згідно зі ст. 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Ставки акцизного податку визначені статтею 215 ПК України залежно від об`єму двигуна та року випуску автомобіля.

Базою оподаткування податком на додану вартість згідно з статтею 188 ПК України буде договірна вартість товару з урахуванням загальнодержавних податків та зборів.

Відповідно до пункту 189.3 статті 198 ПК України ціна продажу вживаного транспортного засобу визначається: для осіб, не зареєстрованих як платники податку, виходячи з ціни, зазначеної у договорі купівлі-продажу, але не нижче оціночної вартості такого засобу, розрахованої суб`єктом оціночної діяльності, уповноваженим здійснювати оцінку відповідно до закону; для платників податку виходячи з договірної (контрактної) вартості, але не нижче звичайних цін.

Згідно з Правилами митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, які затверджені наказом Державної митної служби України від 17 листопада 2005 року №1118 (у редакції наказу Державної митної служби України від 17 березня 2008 року № 229), вартість транспортного засобу визначається згідно з документами про право власності на цей транспортний засіб, а у разі відсутності такої інформації - згідно з висновком відділу митного органу, у зоні діяльності якої розташовано пункт пропуску через державний кордон України, через який переміщується транспортний засіб.

Такий порядок визначення вартості транспортного засобу застосовується при його ввезенні на територію України у режимі імпорту, тобто при добровільному декларуванні цього транспортного засобу.

В даному випадку добровільне декларування позивачем автомобіля в режимі імпорту відсутнє, а визначення вартості здійснювалось в процедурі розгляду справи про порушення митних правил, проведення якої регламентовано розділом ХІХ МК України.

Відповідно до статті 508 МК України однією із процесуальних дій у справі про порушення митних правил є експертиза, яка в свою чергу відповідно до вимог статей 515, 516 МК України призначається на підставі постанови посадової особи митного органу, у провадження якої знаходиться справа про порушення митних правил, якщо для з`ясування питань, що виникають у справі про порушення митних правил, виникла потреба у спеціальних знаннях з окремих галузей науки, техніки, мистецтва, релігії тощо.

Суд наголошує, що згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідно до ст.ст.75,76 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

У відповідності до ч. 1 ст.486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Згідно зі ст. 489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Крім того в силу статті 489 Митного кодексу України (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 526 Митного кодексу України передбачено, що справа про порушення митних правил розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, та/або її представника.

Про час та місце розгляду справи про порушення митних правил органом доходів і зборів цей орган інформує особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, поштовим відправленням з повідомленням про вручення, якщо це не було зроблено під час вручення зазначеній особі копії протоколу про порушення митних правил.

Справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.

Отже, законодавцем визначено послідовний алгоритм дій посадової особи органу доходів і зборів у разі виявлення порушення митних правил шляхом складання протоколу за формою, установленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, з зазначенням у ньому місця, дати і часу розгляду справи про порушення митних правил. Такий протокол підписується посадовою особою, яка його склала. Якщо при складенні протоколу була присутня особа, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, протокол підписується і цією особою, а за наявності свідків - і свідками, а у разі відсутності особи, яка притягається до відповідальності, або її відмови від підпису протоколу, такий протягом трьох робочих днів надсилається поштою за наявною в митниці адресою (місце проживання або фактичного перебування). Справа про порушення митних правил розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, та/або її представника. Справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.

В судовому засіданні позивач заперечує факт його належного повідомлення про розгляд справи про адміністративне правопорушення. Водночас розгляд справи, за наслідками якої прийнято оспорювану постанову, здійснювався за відсутності особи, яка притягається до відповідальності, а докази належного повідомлення ОСОБА_1 матеріали справи не містять.

Відповідно до частин першої - третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У Рішенні від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

У зв`язку із вищенаведеними обставинами справи та враховуючи норми чинного законодавства, суд вважає за необхідне скасувати постанову митного органу від 09.06.2021 про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за порушення митних правил, а провадження у справі закрити.

Відповідно до частини першої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Враховуючи вказані вимоги закону, а також те, що суд дійшов до висновку про задоволення позову, за рахунок бюджетних асигнувань Кропивницької митниці на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 227,00 гривень.

На підставі ст.ст.3,69,257,485,495,498,527,529-533 МК України, керуючись ст.ст. 8, 9, 12, 72-77, 132, 134, 139, 241-246, 250, 286 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 пропущений процесуальний строк звернення до адміністративного суду.

Позов представника позивача Бєлоущенка Андрія Жоржовича в інтересах ОСОБА_1 до виконуючого обов`язки начальника - начальника управління протидії митним правопорушенням та контрабанді Дніпровської митниці Держмитслужби Дениса Кононова, Кропивницької митниці про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення- задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову в.о. заступника начальника-начальника управління протидії митним правопорушенням та контрабанді Дніпровської митниці Держмитслубжи Кононова Д. від 09.06.2021 у справі про порушення митних правил №0158/11000/21 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.485 МК України, а провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Кропивницької митниці на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_6 судовий збір у розмірі 227 (двісті двадцять сім) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження та може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення .

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Повний текст судового рішення складений 17 серпня 2022 року.

Суддя

Добровеличківського районного суду

Кіровоградської області Майстер І. П.