Справа № 640/18095/20
Суддя: Амельохін В.В.
Дата ухвалення: 2022-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2022 року м. Київ № 640/18095/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Амельохіна В.В. розглянувши в спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в м. Києві
провизнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернулась з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі по тексту - відповідач) про визнання протиправними дії відповідача щодо відмови у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 25.07.2019 та зобов`язання відповідача призначити пенсію за віком відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» ОСОБА_1 починаючи з 25.07.2019; стягнення з відповідача на користь позивача матеріальних збитків.

Ухвалою суду від 07.08.2020 відкрито спрощене провадження в адміністративній справі без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) та запропоновано відповідачу надати відзив протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач відповідно до посвідчення від 05.11.2001 Серія НОМЕР_1 є громадянином, який потерпів від Чорнобильської катастрофи (категорія 3).

У період з 28.04.1986 по 31.07.1986 позивач проживав у зоні гарантованого добровільного відселення, що на думку позивача дає підстави для встановлення початкової величини зниження пенсійного віку на 3 роки; 28.04.1986 позивач народила дитину в м. Коростень, разом з тим, на 1 рік зниження пенсійного віку, із розрахунку 1 рік за два роки проживання у зоні гарантованого добровільного відселення, що на думку позивача дає право на зниження пенсійного віку на 4 роки; у період з 07.10.1991 по 26.01.2004 позивач проживав у зоні посиленого радіологічного контролю, що на думку позивача дає підстави для зниження пенсійного віку на 4 роки, що складає 12 років 3 місяці 20 днів, з розрахунку один рік за три роки проживання.

Позивач звернувся до Головного управління із заявою від 25.07.2019 щодо призначення пенсії за віком на підставі Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Листом від 10.02.2020 №2600-0303-8/12452 Головне управління відмовило позивачу у призначенні пенсії за віком на підставі Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки Управлінням було надіслано запит до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо перевірки достовірності видачі довідки про періоди проживання на забрудненій території.

Відповідно до наданих документів та акту перевірки позивач проживав в зоні гарантованого добровільного відселення 3 роки 4 місяці, що дає право позивачу на зниження пенсійного віку на 1 рік, тобто після досягнення віку 59 років. Період проживання чи роботи в зоні посиленого радіологічного контролю станом на 1 січня 1993 року менше 4 років.

Таким чином, відповідач повідомив, що позивач права на призначення пенсії по заяві від 25.07.2019 не має.

18 грудня 2020 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого проти задоволення позовних вимог заперечив повністю з тих підстав, що пенсійний вік може бути знижено тільки за однією підставою, передбаченою ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до дублікату посвідчення від 05.11.2001 Серія НОМЕР_1 є громадянином, який потерпів від Чорнобильської катастрофи (категорія 3).

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу, позивачем укладено шлюб 04.05.1985, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис №17. Місце реєстрації - смт. Іршанськ Житомирської області.

Відповідно до свідоцтва про народження НОМЕР_2 , позивач народила дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Коростень Житомирської області, про що в книзі реєстрації актів про народження 13.05.1986 зроблено запис за №463.

Відповідно до довідки №1075 від 19.07.2019, виданої Виконавчим комітетом Коростенської міської ради Житомирської області, позивач проживав в АДРЕСА_1 з 01.06.1988 по 02.10.1991. Згідно постанови Кабінету Міністрів України №106 від 23.07.1991, м. Коростень віднесено до зони гарантованого добровільного відселення (3 зона). Підстава видачі - будинкова книга громадян, які проживають в АДРЕСА_1.

Відповідно до довідки №1000/08-10 від 19.07.2019, виданої Іршанською селищною радою, позивач, дійсно був зареєстрований в АДРЕСА_2 , який постановою Кабінету Міністрів України №106 від 23.07.1991 був віднесений до четвертої зони посиленого радіологічного контролю. Згідно облікових даних паспортного столу форма А, дійсно постійно проживала в смт. Іршанськ з: 07.10.1991 по 26.01.2004.

Відповідно до записів трудової книжки №6-9, позивач працював з 02.01.1992 (нак. №3-к від 10.01.1992) по 12.01.2004 (нак. №4 від 12.01.2004) в Іршанському гірничо-збагачувальному комбінаті.

Як зазначає позивач, станом на 01.01.1993 відповідно до довідки №1075 в зоні гарантованого добровільного відселення позивач постійно проживав 3 роки 4 місяців 2 днів, а у зоні посиленого радіологічного контролю відповідно до довідки №1000/08-10 - з 07.10.1991 по 26.01.2004, що у свою чергу складає 12 років 3 місяців 20 днів.

На думку позивача, проживання у зоні гарантованого добровільного відселення у період з 28.04.1986 до 31.07.1986 дає підстави для встановлення початкової величини зниження пенсійного віку на 3 роки. Позивач народила дитину 28.04.1986 в м. Коростень. Разом з тим, на 1 рік зниження пенсійного віку, із розрахунку 1 рік за два роки проживання у зоні гарантованого добровільного відселення, тобто, як зазначає позивач він має право на зниження пенсійного віку на 4 роки.

Крім того, як зазначає позивач він має право на зниження пенсійного віку за проживання у зоні посиленого радіологічного контролю у період з 07.10.1991 до 26.01.2004, зокрема на 4 роки, що складає 12 років 3 місяців 20 днів, з розрахунку один рік за три роки проживання.

Позивач звернувся до Головного управління із заявою від 25.07.2019 щодо призначення пенсії за віком на підставі Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Листом від 10.02.2020 №2600-0303-8/12452 Головне управління відмовило позивачу у призначенні пенсії за віком на підставі Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки Управлінням було надіслано запит до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо перевірки достовірності видачі довідки про періоди проживання на забрудненій території.

Відповідно до наданих документів та акту перевірки позивач проживав в зоні гарантованого добровільного відселення 3 роки 4 місяці, що дає право позивачу на зниження пенсійного віку на 1 рік, тобто після досягнення віку 59 років. Період проживання чи роботи в зоні посиленого радіологічного контролю станом на 1 січня 1993 року менше 4 років.

Таким чином, відповідач повідомив, що позивач права на призначення пенсії по заяві від 25.07.2019 не має.

Разом з тим, відповідач у відзиві на позов зазначає, що відповідно до наданих позивачем документів, а саме: трудова книжка, диплом про навчання, посвідчення постраждалого від ЧАЕС (3 категорія), довідки про надання статусу учасника ліквідації/потерпілого наслідків аварії на ЧАЕС, свідоцтво про народження дитини, довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру, страховий стаж складає 36 років 4 місяці 17 днів.

Відповідно до наданих документів позивач проживав в зоні гарантованого добровільного відселення (м. Коростень Житомирської області) з 01.06.1988 по 02.10.1991, що складає 3 роки 4 місяці 2 дні, що дає позивачу право на зниження пенсійного віку на 1 рік, тобто після досягнення 59 років.

Період проживання чи роботи в зоні посиленого радіологічного контролю (смт. Іршанськ Хорошівського району Житомирської області) згідно наданих документів з 07.10.1991 по 26.01.2004 станом на 01.01.1993 становить менше 4 років.

Оскільки, зниження пенсійного віку за період проживання становить 1 рік, а період проживання чи роботи в зоні посиленого радіологічного контролю менше 4 років, то у призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» згідно заяв від 25.07.2019 та від 24.04.2020 №4986 (Веб-портал) ОСОБА_2 відмовлено.

Відповідач зазначає, що у позивача недостатньо років для зниження пенсійного віку за кожною підставою, передбаченою ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та не можуть додаватися ці між собою. Тому у позивача відсутні підстави для зниження пенсійного віку при досягненні 54 річного віку.

Вважаючи протиправними дії відповідача та у зв`язку із цим про зобов`язання вчинити певні дії, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Відповідно до положень частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 9 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, є потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 55 зазначеного Закону встановлено, зокрема, що особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, мають право на зниження пенсійного віку - 3 роки та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років; особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років, мають право на зниження пенсійного віку на 2 роки та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років.

Призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" і цього Закону.

Відповідно до п. 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року N 22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р. за N 1566/11846, визначено, що до заяви про призначення пенсії за віком, серед іншого, також додаються: документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року N 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку (далі - відділ персоніфікованого обліку), надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року N 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за N 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року N 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення.; посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року N 122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи (за наявності)) та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи").

Основною підставою для прийняття альтернативних документів є інформація у них про період роботи чи проживання, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або відомості проживання на територіях радіоактивного забруднення.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, що позивач звернувся до відповідача із заявою від 25.07.2019 про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", згідно з якої, зокрема, додано: посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (категорія 3) та довідки органу місцевого самоврядування про період проживання.

Згідно з поданими документами слідує, що позивач має посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорія 3, відповідно до якого позивач має право на пільги та компенсації, встановлені Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" для осіб, які постійно проживають та постійно працюють у зонах безумовного (обов`язкового) відселення та гарантованого добровільного відселення.

Крім цього, відповідно до довідки №1075 від 19.07.2019, виданої Виконавчим комітетом Коростенської міської ради Житомирської області, позивач проживав в АДРЕСА_1 з 01.06.1988 по 02.10.1991.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України №106 від 23.07.1991, м. Коростень віднесено до зони гарантованого добровільного відселення (3 зона). Підстава видачі - будинкова книга громадян, які проживають в АДРЕСА_1.

Відповідно до довідки №1000/08-10 від 19.07.2019, виданої Іршанською селищною радою, позивач, дійсно був зареєстрований в АДРЕСА_2, який постановою Кабінету Міністрів України №106 від 23.07.1991 був віднесений до четвертої зони посиленого радіологічного контролю. Згідно облікових даних паспортного столу форма А, дійсно постійно проживала в смт. Іршанськ з: 07.10.1991 по 26.01.2004.

Таким чином, суд погоджується з позивачем, що останній проживав у різних зонах забруднення не менше трьох років.

Також суд звертає увагу на наявності у позивача посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорія 3 (серія НОМЕР_3 від 05.11.2001).

Відповідно до ч. 3 ст. 65 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Згідно з п. 5 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України N 501 від 25.08.92, чинного на час видачі позивачу посвідчення, потерпілим від Чорнобильської катастрофи (не віднесеним до категорії 2), які постійно проживали на територіях зон безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення на день аварії або які за станом на 1 січня 1993 року прожили у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а на території зони гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років та відселені або самостійно переселилися з цих територій, чи таким, що постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, і віднесеним до категорії 3, видаються посвідчення зеленого кольору, серія Б.

Пунктом 10 цього Порядку передбачено, що особам, які постійно проживають або працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, - на підставі довідки встановленого зразка (додаток N 6).

Враховуючи наведені вище положення законодавства, суд приходить до висновку, що основним документом, який підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи та надає право користування пільгами, передбаченими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", у тому числі призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи".

Судом враховується, що на підставі аналізу ст. 65 Закону та приписів Порядку N 501 Верховний Суд у постановах від 02.11.2018 у справі N 398/3389/16-а (2-а/398/186/16), від 11.12.2018 у справі N 750/4895/17, від 18.03.2020 у справі N 381/5143/16-а, від 23.03.2020 у справі N 287/79/17-а, від 30.09.2020 у справі N 572/1921/17, від 15.01.2021 у справі N 520/7846/17, зробив висновок, що єдиним документом, що підтверджує статус особи, потерпілої внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС та надає право користування пільгами, встановленими Законом, зокрема, призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" або "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи". Різного роду довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

Згідно абз. 9 п. п. 5 п. 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 N 22-1 (далі - Порядок N 22-1), до заяви про призначення пенсії за віком додаються, зокрема, такі документи: посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи (за наявності)) та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи").

Отже, у розумінні наведених приписів Порядку N 22-1 посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування є достатніми документи для призначення пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Вказаний висновок в цілому узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 13.09.2021 у справі N 357/1917/17.

З урахуванням викладеного, позивачем надано достатні документи для підтвердження права на зменшення пенсійного віку.

Відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається з дня звернення за пенсією.

Оскільки лист ГУ ПФУ в м. Києві від 10.02.2020 не містить жодних інших передумов для відмови у призначенні пенсії, належним способом поновлення порушеного права позивача є зобов`язання ГУ ПФУ в м. Києві призначити позивачу пенсію зі зниженням пенсійного віку з дати звернення - 25.07.2019.

В частині позовних вимог щодо стягнення матеріальних збитків, суд зазначає наступне.

Як вбачається з позовної заяви, вказана вимога обґрунтована тим, що в результаті неправомірної відмови у призначені пенсії, позивач був позбавлений законного права на пільговий проїзд у громадському транспорті. Внаслідок чого позивач поніс матеріальні збитки при оплаті проїзду в громадському транспорті (автобус і метро) до місця роботи та з роботи у розмірі 9600грн. (300 днів х (8+8+8+8)грн.).

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно із частинами першою, другою статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

З огляду на наведені норми законодавства та встановлені обставини справи, суд зазначає, що позивачем не надано суду жодних доказів, які підтверджують завдання йому матеріальної шкоди діями та бездіяльністю відповідача та відповідно не доведено причинно-наслідкового зв`язку отримання матеріальних збитків і протиправним діянням заподіювача належними, достатніми та допустимими доказами, а тому вказані вимоги є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Зважаючи на встановлені у справі обставини та, з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про часткове задоволення адміністративного позову.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України суд присуджує на користь позивача здійснені ним документально підтверджені витрати по сплаті судового збору у розмірі 800,00грн. з бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 77, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , рнокпп НОМЕР_4 ) задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (м. Київ, 04053, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, ) щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , рнокпп НОМЕР_4 ) пенсії за віком відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 25.07.2019.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (м. Київ, 04053, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, ) призначити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , рнокпп НОМЕР_4 ) пенсію за віком відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» починаючи з 25.07.2019.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Присудити з бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , рнокпп НОМЕР_4 ) понесені нею витрати по сплаті судового збору у розмірі 800,00грн.

Рішення суду, відповідно до ч. 1 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Амельохін