Справа № 140/5488/22
Суддя: Каленюк Жанна Василівна
Дата ухвалення: 2022-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження у справі

22 серпня 2022 року ЛуцькСправа № 140/5488/22

Суддя Волинського окружного адміністративного суду Каленюк Ж.В., вивчивши позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправними дій щодо зменшення та невиплати у повному обсязі щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці; зобов`язання здійснити виплату призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи із розрахунку 52% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, починаючи з 19 лютого 2020 року; стягнення заборгованості з виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за період з 19 лютого 2020 року по 31 березня 2022 року в сумі 545204,80 грн.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи немає підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом. Частиною другою цієї ж статті передбачено, що суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

У відкритті провадження у справі належить відмовити з таких мотивів та підстав.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2021 року у справі №140/9572/21, яке набрало законної сили 05 січня 2022 року, задоволено частково позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, зокрема, визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області 12 січня 2021 року №30 про перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 ; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно з довідкою Північно-Західного апеляційного господарського суду від 10 березня 2020 року №03-43/1554/20 в розмірі 52% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з 19 лютого 2020 року (з урахуванням раніше виплачених сум), в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У свою чергу, позивач із заявою про видачу виконавчого листа у справі у справі №140/9572/21 не зверталась.

За змістом позовної заяви на виконання рішення суду Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області провело з 19 лютого 2020 року ОСОБА_1 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, однак виплату перерахованого щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці не здійснило, заборгована сума за період з 19 лютого 2020 року по 31 березня 2022 року за розрахунком позивача становить 545204,80 грн.

Аналіз позову у цій справі свідчить, що фактичною підставою для звернення позивача до суду стала незгода із діями відповідача під час виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2021 року у справі №140/9572/21 в частині виплати перерахованого щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

З наведеного слідує, що звернення до суду із цим позовом обумовлене невиконанням або неналежним (неповним) виконанням рішення Волинського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2021 року у справі №140/9572/21, що набрало законної сили.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України від 02 червня 2016 року №1404-VIII «Про виконавче провадження». За приписами частини першої статті 1 вказаного Закону виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень. Механізм примусового виконання рішень судів визначений Законом України «Про виконавче провадження».

Позивач вправі отримати виконавчий лист у справі та звернутися до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання виконавчого документа у справі, а не звертатися до суду із новим позовом з позовними вимогами, що мають на меті забезпечення виконання цього рішення суду.

Крім того, вирішення судом спору між сторонами шляхом застосування такого способу захисту порушених прав як «зобов`язання перерахувати та виплатити щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці» надалі не може бути замінений на інший, альтернативний «стягнення» або «зобов`язання виплатити заборгованість з перерахованого щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці» через пред`явлення нового позову.

Обраний позивачем у цій справі спосіб захисту спрямований на стягнення заборгованості з виплати нарахованого на виконання рішення суду у справі №140/9572/21, але ще невиплаченого щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, є одним із способів виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 03 03 грудня 2021 року у зазначеній справі.

Спосіб захисту, який стосується порядку виконання судового рішення, не усуває юридичний конфлікт та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у постановах Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі №816/2016/17, від 16 січня 2019 року у справі №686/23317/13-а та у постановах Верховного Суду від 08 грудня 2020 року у справі №540/326/20, від 27 серпня 2021 року у справі №420/6968/20, від 28 вересня 2021 року у справі №440/2130/21, від 02 грудня 2021 року у справі №808/1156/18, від 27 липня 2022 року у справі №540/606/2054 та ін.

Таким чином, вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності пенсійного органу, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення у справі №140/9572/21, в окремому судовому провадженні не повинні розглядатися, а обраний позивачкою спосіб захисту не відповідає об`єкту порушеного права.

Також варто зауважити, що процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень в адміністративній справі, урегульовані розділом ІV КАС України, яким не передбачено можливості вирішення в порядку позовного провадження вимог особи - позивача, що випливають з обставин невиконання або неналежного виконання судового рішення відповідачем.

Згідно з приписами частини першої та другої статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини першої статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Верховний Суд у постановах від 20 лютого 2019 року у справі №806/2143/15 звертав увагу, що зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 21 серпня 2019 року у справі №295/13613/16-а зазначив, що наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України (статті 382, 383 КАС України), який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

У постанові від 28 вересня 2021 року у справі №440/2130/21 Верховний Суд зробив висновок, що за фактичної тотожності позовних вимог зміна підстави позову через незгоду з рішенням, дією чи бездіяльністю, вчиненою суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду у попередній справі, процесуальні механізми реалізації якої описані судом вище (стаття 383 КАС України, Закон України «Про виконавче провадження»), не можна вважати іншими позовними вимогами.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав якщо є такі, що набрали законної сили, рішення або постанова суду, ухвала про закриття провадження в адміністративній справі.

Таким чином, оскільки законодавче регулювання спірних правовідносин не змінилось, у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є рішення, що набрало законної сили, то відповідно до приписів пункту 2 частини першої статті 170 КАС України наявні підстави для відмови у відкритті провадження у справі.

Як встановлено частиною п`ятою статті 170 КАС України, повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Керуючись пунктом 2 частини першої статті 170, статтями 171, 248, 256, 294 КАС України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, стягнення заборгованості.

Копію ухвали надіслати особі, яка її подала, разом із позовною заявою та доданими до неї документами.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Ж.В. Каленюк