Справа № 400/2859/21
Суддя: Мельник О.М.
Дата ухвалення: 2022-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2022 р. № 400/2859/21
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Мельника О.М., за участю секретаря судового засідання Шакіної А.В., позивача ОСОБА_1 , представника відповідача 1 Єрмакова А.В., представника відповідача 2 Рум`янцева О.В., розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідача:1. Міністерство оборони України, Повітрофлотський проспект, 6, м.Київ,03168, 2. ІНФОРМАЦІЯ_3, АДРЕСА_2,

про:визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі: Позивач) звернувся з позовом до Міністерства оборони України (далі: Відповідач 1) та ІНФОРМАЦІЯ_6 (далі: Відповідач 2) про визнання протиправною бездіяльності посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_6 та Міністерства оборони України щодо невидачі військово-облікового документу за зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_6 видати Позивачу належним чином оформлений військово-обліковий документ ( військовий квиток або тимчасове посвідчення військовозобов`язаного) з зазначенням у ньому дати звільнення ОСОБА_1 в запас.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в ІНФОРМАЦІЯ_5 на обліку перебуває Позивач, однак на неодноразові звернення не видано ані військовий квиток ані будь-який інший військово-обліковий документ з відповідними записами про звільнення в запас Позивача. Відмова у видачі військового квитка з відповідними записами вмотивована тим, що в ІНФОРМАЦІЯ_5 (колишній ІНФОРМАЦІЯ_4) відсутні архівні відомості щодо проходження Позивачем служби в розпорядженні МО України, направлення його до військової частини, документу згідно якого було направлено до ІНФОРМАЦІЯ_13 Миколаївської області, а також документів про проходження служби у військовій частині МО України, згідно наказу командира якої Позивача було звільнено. Неодноразові звернення щодо сприяння у вирішенні ситуації, яка склалася, фактично залишилися без будь-якої адекватної реакції збоку МО України.

Міністерство оброни України надало відзив згідно якого, вважає позовні вимоги не законними та не обґрунтованим та просить відмовити в задоволенні позову, оскільки в розділі 12 «Проходження дійсної військової служби» послужного списку особової справи ОСОБА_1 відсутні відомості щодо проходження військової служби в розпорядженні Міністерства оборони України з 31.12.1992 року та підстави звільнення з військової служби у лютому 1993 року. З 26.02.1993 року витяг з наказу про звільнення з військової служби ОСОБА_1 з військової частини на адресу ІНФОРМАЦІЯ_10 не надходив. Після звернення позивача ІНФОРМАЦІЯ_8 21.01.2021 року направлено запити до Галузевого державного архіву Міністерства оборони України та до Одеського територіального архівного відділу Галузевого державного архіву Міністерства оборони України, щодо підтвердження факту звільнення зі збройних сил та надання копії наказу про звільнення. Згідно відповіді Одеського територіального архівного відділу Галузевого державного архіву Міністерства оборони України зазначається, що накази Командуючого Одеського військового округу знаходяться на зберіганні в Галузевому державному архіві МОУ. У відповіді Галузевого державного архіву Міністерства оборони України зазначило, що для надання копії наказу про звільнення необхідно вказати ким звільнений, номер наказу та дату. Без точних пошукових даних наведення довідки неможливе. Враховуючи вищевикладене, видати позивачу військовий квиток або тимчасове посвідчення зобов`язаного з зазначенням дати звільнення з військової служби без підтверджуючих на це документів не входить до компетенції ІНФОРМАЦІЯ_6 та Міністерства оборони України. Військовий квиток серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 , який прибув з особовою справою до ІНФОРМАЦІЯ_9 20.04.1993 року, може бути виданий громадянину за особистим зверненням до ІНФОРМАЦІЯ_10 про що повідомлено позивачу, тому права позивача не порушенні діями або бездіяльністю Міністерством оборони України.

Відповідач 2 ІНФОРМАЦІЯ_3 також надав відзив, згідно якого питання щодо запису про звільнення з військової частини до військового квитка ОСОБА_1 без підтверджуючих на це документів не входить до компетенції ІНФОРМАЦІЯ_6. Оскільки Відповідач 2 є органом державної влади, має діяти лише в межах наданих повноважень, тому видача військового квитка ОСОБА_1 , який прибув з особовою справою до ІНФОРМАЦІЯ_9 20.04.1993 року, може бути виданий громадянину за особистим зверненням до ІНФОРМАЦІЯ_10, але зазначити дату звільнення не є можливим, оскільки не має підтверджуючих документів в особовій справі.

Судове засідання, призначене на 08.12.21 09:30 було проведене в режимі відеоконференцзв`язку.

Суд заслухав правові позиції сторін по справ, дослідив наявні в справі докази, надав оцінку та встановив таке.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 проходив військову службу в збройних силах СРСР в званні прапорщика на різних посадах в складі 20 гвардійської мотострілкової дивізії (умовна назва військова частина польова пошта НОМЕР_2 ) яка входила до Західної групи військ та розташовувалася в Федеративній Республіці Німеччина.

Наказом командира ІНФОРМАЦІЯ_11 № 371 від 31.12.1992 року (м. Глахау, ФРН) ОСОБА_1 старшого техніка протитанкової батареї було відряджено в розпорядження Міністерства Оборони України м. Київ для подальшого проходження служби, виключено зі списків особового складу частини, всіх видів забезпечення.

26.02.1993 року Миколаївським обласним військовим комісаріатом видано припис прапорщику ОСОБА_1 , вибути в Первомайський військкомат для очікування наказу про звільнення.

09.03.1993 року ІНФОРМАЦІЯ_16 Позивача було прийнято на тимчасовий облік запасу та видано тимчасове посвідчення (замість військового квитка) м№ НОМЕР_3 з терміном дії до 09.04.1993 року. В подальшому термін дії посвідчення було продовжено до 11.06.1993 року. При цьому у вказаному тимчасовому посвідченні зазначено, що воно видано до отримання особової справи.

В подальшому жодних документально підтверджених, юридично значущих дій не відбувалось. За поясненням Позивача він жив звичайним життям цивільної особи.

Протягом 2018-2019 року Позивач звертається з письмовими запитами щодо вирішення ситуації з військовим обліком, в тому числі до Міністерства оборони України.

27.11.2018 за №14/7344 Миколаївський обласний військовий комісаріат розглянув, заяву Позивача, що надійшла з Міністерства оборони України, та повідомив, що згідно доповіді військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_12, з 26.02.1993 року витяг з наказу про звільнення з військової частини не надходив на адресу ІНФОРМАЦІЯ_12. В розділі 12 послужного списку особової справи факт звільнення Позивача з військової служби не зазначений. З врахуванням чого роз`яснено Позивачу, що записи про звільнення без підтверджуючих документів не входить до компетенції військового комісаріату.

26.02.2019 року за №14/1247 Миколаївський обласний військовий комісаріат знову відповів на заяву Позивача, що надійшла з Міністерства оборони України відносно правового врегулювання та запису до військово-облікових документів факту звільнення, відповідь була ідентична листу від 27.11.2018 за №14/7344.

30.11.2018 року Управлінням персоналу штабу Командування Сухопутних військ ЗСУ за дорученням було розглянуто звернення до МОУ та повідомлено ОСОБА_1 , що немає направлення МО України до військової частини та документу згідно якого Позивача направили до ІНФОРМАЦІЯ_12. Також відсутні документи про проходження служби у військовій частині МО України згідно наказу командира якої ОСОБА_1 , було звільнено. З врахуванням чого Позивачу запропоновано зробити запит до Галузевого державного архіву МО України про надання витягу із наказу командира військової частини МО України з наданням копій військового квитка та роз`яснено право оскарження дій органів державної влади.

08.01.2019 року Управлінням персоналу штабу Командування Сухопутних військ ЗСУ за дорученням було розглянуто звернення до МОУ щодо сприяння у прийнятті на військову службу за контрактом та повідомлено ОСОБА_1 , що він має звернутись з цим питанням до військового комісаріату за місцем реєстрації.

28.02.2019 року Управлінням персоналу штабу Командування Сухопутних військ ЗСУ за дорученням було розглянуто звернення до МОУ щодо сприяння у поновленні документів Позивача на звільнення та можливості призову на військову службу за контрактом. Згідно якої Позивачеві повідомлено, що згідно доповіді військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_12, відсутні архівні відомості щодо проходження Позивачем військової служби в розпорядженні МОУ з 31.12.1992 року та підстави звільнення у лютому 1993 року. Архівна довідка Галузевого державного архіву МОУ №3/92215 від 01.10.2018 також не відображає підстав та обставин звільнення ОСОБА_1 , з військової служби. З цих підстав у військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_13 немає правових підстав щодо призову Позивача на військову службу за контрактом.

Позивач не звертався до суду щодо оскарження вищеозначених дій.

16.12.2020 року Позивач звернувся у військовий комісаріат та просив видати належним чином складений та заповнений військово-обліковий документ.

21.01.2021 року №219 Позивачеві надано відповідь на його звернення, згідно якої Первомайським ОМТЦК направлено запити до Галузевого державного архіву МОУ та Одеського територіального архівного відділу Галузевого державного архіву МОУ щодо отримання копії наказу про звільнення (витягу з наказу) зі збройних сил.

В матеріалах справи містяться анкети запити ІНФОРМАЦІЯ_14 до Галузевого державного архіву МОУ та Одеського територіального архівного відділу Галузевого державного архіву МОУ.

12.02.2021 року Одеським територіальним архівним відділом Галузевого державного архіву МОУ надано відповідь на запит ІНФОРМАЦІЯ_14, згідно якої накази командуючого Одеського військового округу знаходяться в Галузевому державному архіві МОУ та рекомендовано звернутися адресно.

15.02.2021 Галузевим державним архівом МОУ надано відповідь, згідно якої для надання копії наказу про звільнення необхідно вказати ким звільнений, номер та дату наказу. Без точних пошукових даних надання довідки неможливе. Рекомендовано звернутись до кадрового центру ЗСУ.

11.12.2020 року Позивач вкотре звернувся до Міністерства оборони України описав фактичні обставини, послався на те, що внаслідок неврегульованої проблемної ситуації не має військового квитка з відповідними записами про звільнення, оскільки жодними документами не підтверджено його звільнення, факт направлення до військової частини, направлення до ІНФОРМАЦІЯ_13, та інше. Попросив надати чітке роз`яснення свого статусу та підстави визначення статусу (військовослужбовець, військовозобов`язаний, невійськовозобов`язаний).

02.09.2021 року суд дійшов висновку про необхідність витребування від Міністерства оборони України доказів та виніс ухвалу якою зобов`язав Відповідача 1: надати відомості щодо факту проходження військової служби в розпорядженні Міністерства оборони України ОСОБА_1 з 31.12.1992 року з наданням належним чином завірених копій відповідних документів, що підтверджують даний факт: відомості щодо факту звільнення ОСОБА_1 , в період з 31.12.1992 року по 26.02.1993 року, з військової служби Міністерством оборони України або підпорядкованими Міністерству оборони України підрозділами, з наданням належним чином завірених копій відповідних документів, що підтверджують даний факт.

На виконання ухвали Відповідачем 1 надано копії: послужного списку ОСОБА_1 , архівної довідки Галузевого державного архіву МОУ; архівної довідки Центрального архіву МОРФ №3/92215 від 01.10.2018 року, копію листа Одеського територіального архіву відділу ГДА МОУ №227 від 21.02.21, копію запиту ІНФОРМАЦІЯ_15 №9/1/1963 від 29.09.21. Також Відповідач 1 просив відстрочити виконання ухвали суду в зв`язку з направлення запиту.

03.12.2021 року Відповідачем надано лист начальника кадрового центру ЗСУ від 22.11..2021року, відповідь на запит.

Як вбачається з вказаного листа №321/ку/6477 за результатами опрацювання запиту інформація щодо проходження військової служби громадянином ОСОБА_1 , у Кадровому центрі ЗСУ відсутня. Рекомендовано звернення до Галузевого державного архіву Міністерства оборони України.

Таким чином, як вбачається з письмових доказів, що були надані сторонами в Міністерстві оборони України фактично відсутня інформація та документальне підтвердження відповідно, яка дозволяє зробити чіткий висновок про дату звільнення Позивача, перебування його на службі у військовій частині, оскільки після вибуття з 20 гвардійської мотострілкової дивізії (умовна назва військова частина польова пошта НОМЕР_2 ) яка входила до Західної групи військ та розташовувалася в Федеративній Республіці Німеччина Наказом командира ІНФОРМАЦІЯ_11 № 371 від 31.12.1992 року (м. Глахау, ФРН) ОСОБА_1 старшого техніка протитанкової батареї було відряджено в розпорядження Міністерства Оборони України м. Київ для подальшого проходження служби, виключено зі списків особового складу частини, всіх видів забезпечення.

26.02.1993 року ІНФОРМАЦІЯ_1 приписано прапорщику ОСОБА_1 , вибути в Первомайський військкомат для очікування наказу про звільнення.

А 09.03.1993 року ІНФОРМАЦІЯ_16 Позивача було прийнято на тимчасовий облік запасу та видано тимчасове посвідчення (замість військового квитка) № НОМЕР_3 з терміном дії до 09.04.1993 року. В подальшому термін дії посвідчення було продовжено до 11.06.1993 року.

Тобто, Позивачеві не було визначено подальше проходження військової служби у військовій частині, а за такого зробити запит до галузевого архіву Галузевого державного архіву МОУ є безрезультатним.

Таким чином, підтверджено той факт, що Позивача не було звільнено в запас, та взагалі не вирішено його подальшу долю, як військовозобов`язаного, має місце правова невизначеність, яку має усунути суд.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби здійснює Закон України від 25.03.1992 №2232-ХІІ "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон №2232-ХІІ).

Відповідно до частин 1 - 2 статті 1 Закону №2232-ХІІ захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Згідно ч.3 ст.2 Закону №2232-ХІІ військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Механізм організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних (далі - військовий облік) центральними і місцевими органами виконавчої влади, іншими державними органами, виконавчими органами сільських, селищних, міських рад та виконавчими апаратами районних, обласних рад (далі - державні органи), територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, військовими частинами, підприємствами, установами, організаціями та закладами освіти незалежно від їх підпорядкування та форми власності (далі - підприємства, установи та організації). передбачено Порядком організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 07.12.2016 №921 (далі - Порядок №921).

За правилами пункту 16 Порядку № 921 військовий облік ведеться на підставі паспорта громадянина України та таких військово-облікових документів, а саме для військовозобов`язаних - військового квитка або тимчасового посвідчення військовозобов`язаного.

Пунктом 56 Порядку №921 передбачено, що взяття на військовий облік, зняття та виключення з військового обліку призовників і військовозобов`язаних у районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки здійснюється за їх особистої присутності. При цьому взяття на військовий облік, зняття або виключення з нього здійснюється за умови наявності паспорта громадянина України та військово-облікових документів, визначених у пункті 16 цього Порядку.

У разі відсутності у призовників і військовозобов`язаних військово-облікових документів районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки беруть їх на військовий облік, знімають або виключають з нього лише після відновлення зазначених документів.

Відповідно до п. 2.5.2 Мобілізаційної директиви Генерального штабу Збройних Сил України від 18.06.2018 № 321/1168 "Про особливості ведення військового обліку військовозобов`язаних в органах військового управління, військових частинах та військових комісаріатах" підставою для взяття військовозобов`язаних на військовий облік у Р(М)ТЦК та СП для прапорщиків і мічманів, сержантів і старшин, солдатів і матросів, звільнених у запас, які проходили військову службу за контрактом та строкову військову службу, є паспорти громадян України, військові квитки, обліково-послужні картки, приписи військових частин.

Відповідно до п. 66 Порядку №921 командири військових частин інших військових формувань, а також керівники підприємств, установ та організацій, які перебувають у підпорядкуванні інших військових формувань, надсилають у семиденний строк до районних (міських) військових комісаріатів витяги з наказів про прийняття на військову службу призовників і військовозобов`язаних для виключення їх з військового обліку, вилучені військово-облікові документи, а також список таких осіб (додаток 25).

Відповідно до пункту 70-72 Порядку №921 керівники органів, зазначених у пункті 67 цього Порядку, командири військових частин інших військових формувань повідомляють у семиденний строк відповідним районним (міським) військовим комісаріатам про звільнення військовозобов`язаних із служби, яким повертають під розписку особисті військово-облікові документи та видають довідки (додаток 26).

Наявність військово-облікових документів, зданих призовниками і військовозобов`язаними на зберігання до відповідних державних органів, підприємств, установ та організацій перевіряється щороку комісіями, що утворюються згідно з наказами відповідних керівників, із складенням актів.

У разі виявлення втрати військово-облікових документів посадовими особами, на зберігання яким їх здано призовниками і військовозобов`язаними, наказами керівників таких посадових осіб призначається службове розслідування. Винні посадові особи притягуються до відповідальності згідно із законодавством. Витяги з наказів про результати такого розслідування вручаються призовникам або військовозобов`язаним для подання до районних (міських) військових комісаріатів за місцем їх перебування на військовому обліку для відновлення військово-облікових документів.

Таким чином з викладеного вбачається, що відповідачем 2 Первомайським об`єднаним міським територіальним центром комплектування та соціальної підтримки допущено бездіяльність щодо не видачі позивачеві військового квитка.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Наказом командира ІНФОРМАЦІЯ_11 № 371 від 31.12.1992 року (м. Глахау, ФРН) ОСОБА_1 старшого техніка протитанкової батареї було відряджено в розпорядження Міністерства Оборони України м. Київ для подальшого проходження служби, виключено зі списків особового складу частини, всіх видів забезпечення.

З огляду на те, що ОСОБА_1 , був Наказом командира ІНФОРМАЦІЯ_11 № 371 від 31.12.1992 року (м. Глахау, ФРН) ОСОБА_1 старшого техніка протитанкової батареї було відряджено в розпорядження Міністерства Оборони України м. Київ для подальшого проходження служби, виключено зі списків особового складу частини, всіх видів забезпечення.

Пункт 242 Положення №1153/2008 встановлює, що після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за вибраним місцем проживання. Особи, звільнені з військової служби, зобов`язані у п`ятиденний строк прибути до районних (міських) військових комісаріатів для взяття на військовий облік.

Водночас системний аналіз викладених законодавчих норм свідчить, що закінченням проходження військової служби є день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини, про що приймається наказ по стройовій частині.

Таким чином, оскільки Позивач був виключений зі списків особового складу військової частини, він вважається таким, що закінчив проходження військової служби, та направляється до військкомату для постановки на облік .

09.03.1993 року ІНФОРМАЦІЯ_16 Позивача було прийнято на тимчасовий облік запасу та видано тимчасове посвідчення (замість військового квитка) № НОМЕР_3 з терміном дії до 09.04.1993 року. до отримання особової справи.

Як вбачається, з відзиву ІНФОРМАЦІЯ_14 та соціальної підтримки військовий квиток серії НОМЕР_1 прибув з особовою справою 20.04.1993 року та може бути виданий.

З огляду на те, що правовідносини, що склалися між військкоматом та Позивачем фактично залежали тільки від надходження особової справи та наказу про звільнення Позивача, суд зазначає, що необхідно вважати днем фактичного звільнення Позивача, дату видання Наказу командира ІНФОРМАЦІЯ_11 № 371 від 31.12.1992 року, однак даний наказ містив неточність, замість направлення до військкомату, Позивач наказом був направлений у розпорядження Міністерства оборони України.

В свою чергу Відповідач 1, правомірно направив Позивача до ІНФОРМАЦІЯ_2 , а потім відповідно він був направлений направлений до Первомайського ОГВК.

Суд звертає увагу Позивача, що Відповідачем 2 допущено протиправні дії, оскільки були здійснені запити до належних державних установ з метою надання Позивачеві відповідей, однак не враховано норми діючого законодавства, щодо підстав звільнення з військової служби.

Таким чином, судом встановлено, що дата звільнення Позивача 31.12.1992 року, тому суд вважає за необхідне частково задовольнити позовні вимоги визнати протиправними дії посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_6 та Міністерства оборони України щодо невидачі військово-облікового документу за зобов`язати видати Позивачу належним чином оформлений військово-обліковий документ ( військовий квиток або тимчасове посвідчення військовозобов`язаного) з зазначенням у ньому дати звільнення ОСОБА_1 в запас 31.12.1992 року, підстава Наказ командира ІНФОРМАЦІЯ_11 № 371 від 31.12.1992 року.

Щодо позовних вимог до Міністерства оборони України, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до затвердженого постановою Кабінету Міністрів Українивід 26 листопада 2014 р. №671(у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 19 жовтня 2016 р. № 730) ПОЛОЖЕННЯ Міністерство оборони України (Міноборони) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.

Міноборони є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику з питань національної безпеки у воєнній сфері, сферах оборони і військового будівництва у мирний час та особливий період.

Міноборони є центральним органом виконавчої влади та військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили та Держспецтрансслужба.

Згідно п.3 Положення основними завданнями Міноборони є відповідно до підпунктів:

1) забезпечення формування та реалізація державної політики з питань національної безпеки у воєнній сфері, сферах оборони і військового будівництва у мирний час та особливий період …

18) забезпечує в установленому порядку функціонування системи військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів;

49) забезпечує в установленому законом порядку через Генеральний штаб Збройних Сил разом з іншими військовими формуваннями, центральними і місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування функціонування системи військового обліку громадян, організовує військовий облік призовників і військовозобов`язаних, що працюють у Міноборони, на підприємствах, в установах та організаціях, які належать до сфери управління Міноборони;

57) визначає форму і порядок видачі документів, що посвідчують статус та особу військовослужбовця;

58) визначає порядок ведення і форму особової справи, в якій відображається проходження військової служби військовослужбовцем;

59) визначає перелік та форму документів, на підставі яких оформляються накази по особовому складу;

86) здійснює розгляд звернень громадян з питань, пов`язаних з діяльністю Міноборони, Збройних Сил, підприємств, установ і організацій, які належать до сфери управління Міноборони, а також стосовно актів, які ними видаються, забезпечує в установленому порядку доступ до публічної інформації, розпорядником якої є Міноборони;

112-1) забезпечує здійснення внутрішнього контролю в Міноборони, на підприємствах, в установах та організаціях, що належать до сфери його управління..тощо

Як вбачається з матеріалів справи, на витребувану судом інформацію було надано відповідь про відсутність запитуваних документів в МОУ, з наданих непрямих доказів Відповідачем 1 вбачається, що Кадровий центр ЗСУ надав відповідь про відсутність інформації про проходження служби громадянином ОСОБА_1 , та запропонував для вирішення даного питання звернутися до Галузевого державного архіву Міністерства оборони України (лист від 22.11.2021 року).

Натомість згідно довідки 15.02.2021 Галузевим державним архівом МОУ було зазначено, що для надання копії наказу про звільнення необхідно вказати ким звільнений, номер та дату наказу. Без точних пошукових даних надання довідки неможливе. Рекомендовано звернутись до кадрового центру ЗСУ.

З огляду на досліджені докази Відповідач 1 не допустив протиправної бездіяльності, оскільки надав повні відповіді на всі запити Позивача.

Відповідно до положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За наведеного вище суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню щодо про визнання протиправними дій ІНФОРМАЦІЯ_6 щодо невидачі військово-облікового документу за зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_6 видати Позивачу належним чином оформлений військово-обліковий документ ( військовий квиток або тимчасове посвідчення військовозобов`язаного) з зазначенням у ньому дати звільнення ОСОБА_1 в запас 31.12.1992 року, підстава Наказ командира ІНФОРМАЦІЯ_11 № 371 від 31.12.1992 року. В задоволенні решти позовних вимог належить відмовити.

Судові витрати підлягають стягненню на користь Позивача за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_6, згідно норм ст.139 КАС України.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 і.п.н. НОМЕР_4 ) до Міністерства оборони України (Повітрофлотський проспект, 6, м.Київ,03168 ) задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_6 щодо невидачі військово-облікового документу ОСОБА_1 .

3. Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 видати ОСОБА_1 належним чином оформлений військово-обліковий документ (військовий квиток з зазначенням у ньому дати звільнення ОСОБА_1 в запас 31.12.1992 року, підстава Наказ командира ІНФОРМАЦІЯ_11 № 371 від 31.12.1992 року.

4. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_6 (АДРЕСА_3 ЄДРПОУ НОМЕР_5) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) судові витрати в розмірі 908,00 грн.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.М.Мельник