Справа № 320/10245/21
Суддя: Каракашьян С.К.
Дата ухвалення: 2022-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2022 року м. Київ № 320/10245/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Каракашьяна С.К., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в м. Києві
провизнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 (позивач) звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (відповідач), в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02.03.2015 №213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» з урахуванням Рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020, з дня набуття права на призначення пенсії, тобто з 13.03.2021.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 31.08.2021 адміністративну справу передано за підсудністю до Окружного адміністративного суду м. Києва.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.10.2021, адміністративний позов №320/10245/21 передано судді Каракашьяну С.К.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 11.11.2021 відкрито спрощене провадження у справі.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про протиправність відмови відповідача щодо призначення пенсії позивачу на пільгових умовах, оскільки позивач має достатній пільговий стаж.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, вказавши, що позивачу правомірно відмовлено в призначенні пенсії на пільгових умовах, з огляду на відсутність правових підстав для зарахування до пільгового стажу періоду роботи на посадах, віднесених до Списку №2.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

В листі від 26.03.2021 №2600-0303-8/52393 Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повідомило ОСОБА_1 про прийняття рішення про відмову в призначенні пенсії, вказавши, що до пільгового стажу за Списком № 2 не враховано період роботи з 01.11.2017 по 13.02.2019 згідно пільгової довідки від 05.02.2021 № 117, оскільки чинні посилання на Список № 1 і № 2 затверджені Постановою КМУ від 24.06.2016 № 461, а в довідці міститься посилання на Постанову КМУ від 16.01.2003 № 36, відсутні накази про результати атестації робочого місця.

Листом від 30.04.2021 №2600-0304-8/72647 Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві проінформувало, рішенням Комісії № 30 від 27.04.2021 року підтверджене право на зарахування періодів роботи з 16 по 31 липня 1997 року, з 15 по 31 серпня 1997 року, з 16 по 30 вересня 1997 року, з 16 по 31 жовтня 1997 року, з 17 листопада по 03 грудня 1997 року, з 15 січня по 02 лютого 1998 року, з 17 по 31 березня 1998 року, з 15 по 30 квітня 1998 року, з 16 по 30 червня 1998 року, з 17 по 31 серпня 1998 року, з 16 по 30 листопада 1998 року, з 14 по 30 грудня 1998 року, з 18 січня по 01 лютого 1999 року, з 15 по 30 червня 1999 року, з 16 по 31 липня 1999 року, з 16 по 31 серпня 1999 року, з 18 жовтня по 04 листопада 1999 року, з 17 по 30 листопада 1999 року, з 13 по 28 грудня 1999 року, з 17 по 31 січня 2000 року, з 14 по 29 лютого 2000 року, з 16 по 31 березня 2000 року, з 14 по 29 квітня 2000 року, з 16 по 31 травня 2000 року, з 15 по 30 червня 2000 року, з 15 по 31 липня 2000 року, з 15 по 31 серпня 2000 року, з 15 по ЗО вересня 2000 року, з 16 по 31 жовтня 2000 року, з 16 по 30 листопада 2000 року, з 14 по 12 грудня 2000 року у Дочірньому підприємстві «Чорнобильське монтажне управління» ВАТ «Південтеплоенергомонтаж», що припинене на підставі судового рішення у зв`язку з банкрутством, до стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 за нормами пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням норм статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зазначеним рішенням відмовлено у підтвердженні права на зарахування до стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 нормами пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням норм статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали наслідок Чорнобильської катастрофи», наступних періодів роботи: з 16 по 31 січня 2001 року, з 14 по 28 лютого 2001 року, з 16 по 31 березня 2001 року, з 16 по 30 квітня 2001 року, з 17 по 31 травня 2001 року, з 30 червня по 16 липня 2001 року, з 31 липня по 15 серпня 2001 року, з 31 серпня по 15 вересня 2001 року, з 30 вересня по 15 жовтня 2001 року, з 31 жовтня по 15 листопада 2001 року, з ЗО листопада по 14 грудня 2001 року, з 7 по 20 травня 2002 року, з 03 по 17 червня 2002 року, з 01 по 16 липня 2002 року, з 30 липня по 16 серпня 2002 року, з 01 по 16 вересня 2002 року, з 30 вересня по 16 жовтня 2002 року, з 31 жовтня по 14 листопада 2002 року, з 28 листопада по 12 грудня 2002 року, з 02 по 17 січня 2003 року, з 31 січня по 14 лютого 2003 року, з 28 лютого по 17 березня 2003 року, з 31 березня по 15 квітня 2003 року, з 04 по 17 травня 2003 року, з 31 травня по 16 червня 2003 року, з 30 червня по 15 липня 2003 року, з 31 липня по 15 серпня 2003 року, з 31 серпня по 15 вересня 2003 року, з 30 вересня по 16 жовтня 2003 року, з 31 жовтня по 14 листопада 2003 року, з 30 листопада по 15 грудня 2003 року, з 02 січня по 16 січня 2004 року, з 31 січня по 16 лютого 2004 року, з 31 березня по 15 квітня 2004 року, з 30 квітня по 14 травня 2004 року, з 31 травня по 15 червня 2004 року, з 30 червня по 15 липня 2004 року, з 31 липня по 16 серпня 2004 року, з 31 серпня по 15 вересня 2004 року, з 31 жовтня по 15 листопада 2004 року, з 30 листопада по 15 грудня 2004 року, з 14 по 22 лютого 2005 року, з 05 по 17 травня 2006 року, з 31 травня по 15 червня 2006 року, з 30 червня по 15 липня 2006 року, з 31 липня по 16 серпня 2006 року, з 30 листопада по 15 грудня 2006 року, з 14 по 28 лютого 2007 року, з 28 лютого по 15 березня 2007 року, з 10 по 21 травня 2007 року, з 31 травня по 15 червня 2007 року, з 30 червня по 16 липня 2007 року, з 31 липня по 15 серпня 2007 року, з 31 серпня по 14 вересня 2007 року, з 01 по 16 жовтня 2007 року, з 31 жовтня по 15 листопада 2007 року, з 02 по 17 січня 2008 року, з 18 по 22 січня 2008 року, з 31 січня по 15 лютого 2008 року, з 29 лютого по 15 березня 2008 року, з 31 березня по 15 квітня 2008 року, з 30 червня по 16 липня 2008 року, в зв`язку із відсутністю відомостей про нарахування заробітної плати.

Листом від 20.05.2021 №2600-0204-8/81412 Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві зазначило, що страховий стаж становить 32 роки 6 місяців 8 днів, пільговий стаж за Списком 31 становить 1 рік 3 місяці 12 днів.

Поряд з цим, вказано, документами підтверджено право на зниження пенсійного віку на 10 років. Дата з якої позивач матимете право на пенсійну виплату 13.03.2022.

За доданими документами до пільгового стажу роботи не зараховані періоди:

- з 01.11.2017 по 25.07.2018 з 08.08.2018 по 13.02.2019, згідно довідки від 05.02.2021 №117, оскільки чинні посилання на пільговий характер роботи за Списком №2 затверджені Постановою КМУ від 24.06.2016 №461, а в довідці вказано посилання на Постанову КМУ від 16.01.2003 №36 та відсутній перелік атестації робочих місць.

- для зарахування періоду роботи за Списком №2 з 01.11.2017 по 25.07.2018 та з 08.08.2018 по 13.02.2019 заявникові необхідно надати довідку про пільговий стаж роботи з вірним посиланням на Постанову КМУ від 24.06.2016 № 461 та відсутній перелік атестації робочих місць.

Листом від 09.11.2021 №2600-0204-8/178223 Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві проінформувало, за наданими документами не зараховано до пільгового стажу періоди роботи з 01.11.2017 по 25.07.2018, з 08.08.2018 по 13.02.2019, оскільки в період роботи чинні Списки, затверджені Постановою КМУ від 24.06.2016 №461, а в довідці посилання на Постанову КМУ від 16.01.2003 №36 та відсутній перелік посад до атестації робочих місць за умовами праці.

Вважаючи таку відмову необґрунтованою, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з позовом до суду.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Спірні правовідносини врегульовано законодавством (чинним та у редакції станом на момент виникнення відповідних правовідносин): законами України: «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV); «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII); Порядком застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим наказом Міністерства праці та соціальної політики України 18.11.2005 року № 383, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 1 грудня 2005 року за № 1451/11731 (далі - Порядок № 383); Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 № 13-1), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі - Порядок № 22-1); Положенням про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 року № 28-2, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 15 січня 2015 року за № 41/26486 (далі - Положення № 28-2); Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637); Постановою Кабінету Міністрів України «Про трудові книжки працівників» від 27 квітня 1993 року № 301 (далі - Постанова № 301).

Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

За відсутності страхового стажу, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу: з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років у чоловіків і не менше 22 років у жінок.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

Відповідно п.б ст.13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», з урахуванням висновків КС у рішенні від 23 січня 2020 року № 1-р/2020 у справі № 1-5/2018(746/15), працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам.

Згідно з п. 3 Порядку № 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92 (приклади у додатках 1, 2).

В силу п.10 Порядку №383 для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 N 637.

Згідно з ст. 62 Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Також, відповідно до п. 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Згідно з абз.2 п.1, п.2 Порядку лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного Фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до п.3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 20 Порядку встановлено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Згідно із п. 3 Порядку застосування Списків №1 і №2 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови затвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року.

Крім того, підпунктом «з» «і» «к» ч. 1, ч.3 п. 109 Положення про порядок призначення та виплати державних пенсій, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР № 590 від 03.08.1972 року (далі - Положення №590) встановлено, що крім роботи в якості робочого або службовця, в загальний стаж роботи зараховується період навчання (підпункт «з») та служба в складі Збройних сил СРСР.

При призначенні на пільгових умовах або в пільгових розмірах пенсій за віком та по інвалідності робочим та службовцям, які працювали на підземних роботах, на роботах зі шкідливими умовами праці та в гарячих цехах та на інших роботах зі шкідливими умовами праці (п.п. «а» та «б» п. 16), та пенсії у зв`язку з втратою годувальника їх сім`ям, а також пенсії за віком робітницям підприємств текстильної промисловості (п.п. «в» п. 16) періоди, зазначені в підпунктах «к» та «л» прирівнюються за вибором особи, яка звернулась за призначенням пенсії до роботи, що передувала даному періоду, або до роботи, яка слідувала по закінченню цього періоду. Період, вказаний в п.п. «з» (тобто період навчання), прирівнюється до роботи, яка слідувала за закінченням цього періоду.

Суд звертає увагу, що спірним є наявність у позивача стажу на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Так, відмовляючи у призначенні пенсії позивачу відповідач зазначив, що відповідно до наданих документів страховий стаж позивача становить 30 років 10 місяців 23 дні, пільговий стаж становить 1 рік 3 місяці 27 днів.

Згідно записів трудової книжки ОСОБА_1 та Довідок, копії яких надавались до пенсійного органу та долучені до матеріалів справи, позивач пропрацював за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, що надають право на пільгову пенсію, а саме:

- в період з 01.12.2008 року по 30.11.2010 року на посаді електрозварника у ТОВ «Дебора Енергобуд»;

- з 01.09.2011 року по 27.12.2011 року на посаді електрозварювальника у ПП «МІКОМ»;

- з 01.10.2012 року по 29.12.2012 року на посаді електрозварника у ТОВ «ІБК «Термаль»;

- з 03.01.2013 року по 15.10.2014 року у ТОВ «К-Терм» на посаді зварника»;

- з 16.10.2014 року по 27.02.2015 року на посаді зварника у ТОВ «БК «Альтерм»;

- з 02.03.2015 року по 31.10.2017 року на посаді зварювальника на ФОП ОСОБА_2 ;

- з 01.11.2017 року по 13.02.2019 року в AT «Завод залізобетонних конструкцій ім. Світлани Ковальської» на посаді електрозварника ручного зварювання 5 розряду;

- з 14.02.2021 року та по день звернення до суду з даним позовом у ТОВ «ЮНІБІЛД» на посаді електрозварника ручного зварювання 5 розряду.

Поряд з цим, з матеріалів справи вбачається, що в період з 16.07.1997 року по 16.07.2008 року згідно Архівних довідок № 02-315, № 02-3016, № 02-317, № 02-318 від 11.11.2020 року та доданих до Архівних довідок Наказів відкритого акціонерного товариства «ПІВДЕНТЕПЛОЕНЕРГОМОНТАЖ» дочірнього підприємства «Чорнобильське монтажне управління», ОСОБА_1 пропрацював на посаді електрозварника ручної зварки та був направлений у відрядження у місто Чорнобиль, Чорнобильську АЕС.

У відповідності до частини першої статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» час роботи, служби (в тому числі державної) з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у зоні відчуження зараховується до стажу роботи, стажу державної служби, вислуги років, яка надає право на пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб": до 1 січня 1988 року - у потрійному, а з 1 січня 1988 року до 1 січня 1993 року - у полуторному розмірі (у тому числі за списком № 1). З 1 січня 1993 року та в наступні роки пільги з обчислення стажу роботи у зоні відчуження визначаються Кабінетом Міністрів України.

Працівникам, які постійно виконують роботи з експлуатації Чорнобильської АЕС і у зоні відчуження, період роботи з 01.01.1996 року до 01.01.2000 року, відповідно до Постанови КМУ від 29.02.1996 року № 250, зараховується у полуторному розмірі до загального трудового стажу та стажу, що дає право на пільгову пенсію за Списком № 1, затвердженим Постановою КМУ від 11.03.1994 № 162.

Працівникам, які постійно виконують роботи або службові обов`язки у зоні відчуження, період роботи (служби) з 01.07.1998 року до 01.01.2000 року, відповідно до постанови КМУ від 30.06.1998 року № 982, зараховується до трудового стажу, до вислуги років - у полуторному розмірі (у тому числі за Списком № 1, затвердженим постановою КМУ від 11.03.1994 року № 162.

Крім того, згідно з постановами КМУ від 07.02.2000 року № 223, у період з 01.01.2000 року до 01.01.2003 року та від 29.01.2003 року № 137, у період з 01.01.2003 року особам, які постійно виконують роботи (службові обов`язки) у зоні відчуження час роботи (служби) зараховується до трудового стажу - у полуторному розмірі (в тому числі за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, який затверджується Кабінетом Міністрів України).

Таким чином, суд погоджується з позицією позивача, згідно зі статтею 56 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ час роботи, служби з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у зоні відчуження зараховується до стажу роботи, з 16.07.1997 року по 16.07.2008 - у полуторному розмірі.

Натомість, в своєму рішенні від 27.04.2021 №30 про результати розгляду заяви про підтвердження стажу роботи Комісія при Головному управлінні Пенсійного фонду України в м Києві відмовила у підтвердженні права на зарахування до стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 нормами пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням норм статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали наслідок Чорнобильської катастрофи», наступних періодів роботи: з 16 по 31 січня 2001 року, з 14 по 28 лютого 2001 року, з 16 по 31 березня 2001 року, з 16 по 30 квітня 2001 року, з 17 по 31 травня 2001 року, з 30 червня по 16 липня 2001 року, з 31 липня по 15 серпня 2001 року, з 31 серпня по 15 вересня 2001 року, з 30 вересня по 15 жовтня 2001 року, з 31 жовтня по 15 листопада 2001 року, з ЗО листопада по 14 грудня 2001 року, з 7 по 20 травня 2002 року, з 03 по 17 червня 2002 року, з 01 по 16 липня 2002 року, з 30 липня по 16 серпня 2002 року, з 01 по 16 вересня 2002 року, з 30 вересня по 16 жовтня 2002 року, з 31 жовтня по 14 листопада 2002 року, з 28 листопада по 12 грудня 2002 року, з 02 по 17 січня 2003 року, з 31 січня по 14 лютого 2003 року, з 28 лютого по 17 березня 2003 року, з 31 березня по 15 квітня 2003 року, з 04 по 17 травня 2003 року, з 31 травня по 16 червня 2003 року, з 30 червня по 15 липня 2003 року, з 31 липня по 15 серпня 2003 року, з 31 серпня по 15 вересня 2003 року, з 30 вересня по 16 жовтня 2003 року, з 31 жовтня по 14 листопада 2003 року, з 30 листопада по 15 грудня 2003 року, з 02 січня по 16 січня 2004 року, з 31 січня по 16 лютого 2004 року, з 31 березня по 15 квітня 2004 року, з 30 квітня по 14 травня 2004 року, з 31 травня по 15 червня 2004 року, з 30 червня по 15 липня 2004 року, з 31 липня по 16 серпня 2004 року, з 31 серпня по 15 вересня 2004 року, з 31 жовтня по 15 листопада 2004 року, з 30 листопада по 15 грудня 2004 року, з 14 по 22 лютого 2005 року, з 05 по 17 травня 2006 року, з 31 травня по 15 червня 2006 року, з 30 червня по 15 липня 2006 року, з 31 липня по 16 серпня 2006 року, з 30 листопада по 15 грудня 2006 року, з 14 по 28 лютого 2007 року, з 28 лютого по 15 березня 2007 року, з 10 по 21 травня 2007 року, з 31 травня по 15 червня 2007 року, з 30 червня по 16 липня 2007 року, з 31 липня по 15 серпня 2007 року, з 31 серпня по 14 вересня 2007 року, з 01 по 16 жовтня 2007 року, з 31 жовтня по 15 листопада 2007 року, з 02 по 17 січня 2008 року, з 18 по 22 січня 2008 року, з 31 січня по 15 лютого 2008 року, з 29 лютого по 15 березня 2008 року, з 31 березня по 15 квітня 2008 року, з 30 червня по 16 липня 2008 року, в зв`язку із відсутністю відомостей про нарахування заробітної плати.

Стосовно ж доводів відповідача з приводу відсутності відомостей про суму заробітку для зарахування вказаного періоду роботи з до страхового стажу та до стажу, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Постановою Правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р. за № 1566/11846 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Пунктом 3.3 Порядку №22-1 встановлено, що орган, який призначає пенсію, надає:

роз`яснення підприємствам, установам, організаціям та особам з питань призначення та виплати пенсій;

допомогу особам, зазначеним у пунктах 1.1 і 1.2 розділу I цього Порядку, щодо одержання відсутніх документів для призначення пенсії.

Відповідно до п.4.1,4.2 Порядку №22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 2).

Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.

При прийманні документів орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб до оформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Крім того, відповідно до частини третьої статті 44 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування № 1058, органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Отож, з наведених положень законодавства слідує, що орган, який призначає пенсію надає особам, які звернулися за її призначенням, допомогу щодо одержання відсутніх документів для призначення пенсії, в тому рахунку і шляхом: доведення до відому заявника переліку відсутніх документів які йому слід подати; або шляхом витребування від підприємств, установ та організацій в тому рахунку і від (архівних установ, контролюючих органів) подання додаткових документів, яких не вистачає; або шляхом проведення відповідних перевірок.

Натомість, відповідач у даному випадку у відповідності до частини третьої статті 44 Закону № 1058 та пункту 4.2 Порядку № 22-1 не вжив заходів щодо отримання додаткових документів/надання позивачу допомоги в їх отриманні, які були б достатніми для зарахування спірних періодів роботи, як до пільгового так і страхового стажу.

Окрім того, 05 липня 2006 року Кабінетом Міністрів України за N 919 прийнято постанову, якою затверджено Порядок визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії у разі втрати документів про її нарахування та виплату.

Вказаним вище Порядком запроваджено механізм визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії у разі втрати первинних документів про нарахування та виплату підприємствами, установами, організаціями заробітної плати (доходу) за основним місцем роботи застрахованої особи за період страхового стажу до 1 липня 2000 року у зв`язку із стихійним лихом, аваріями, катастрофами або з інших незалежних від застрахованої особи обставин.

Так, починаючи з 1 січня 1998 року заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії за період страхового стажу застрахованої особи за кожний місяць страхового стажу визначається за даними Державного реєстру фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів.

Разом з цим, слід зазначити, що за період до 1 січня 1998 року та у разі відсутності даних у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів заробітна плата (дохід) застрахованої особи за кожний місяць страхового стажу, який враховується при обчисленні пенсії, визначається у наступному порядку.

За наявності підприємства, установи, організації, де працювала особа, або їх правонаступника - виходячи з розміру середньої заробітної плати за відповідною професією (посадою) на такому підприємстві, в установі, організації, що склалася у кожному місяці роботи, за який втрачено документи про нарахування та виплату заробітної плати (доходу).

У разі відсутності на підприємстві, в установі, організації або в їх правонаступника відповідної професії (посади) заробітна плата визначається виходячи з розміру середньої заробітної плати за аналогічною професією (посадою) на такому підприємстві, в установі, організації або в їх правонаступника.

За відповідною або аналогічною їй професією (посадою) довідка про середню заробітну плату надається підприємством, установою, організацією, де працює (працювала) особа, або їх правонаступником.

Одночасно, слід зазначити, що Постановою Правління ПФУ №6-1 від 28.03.2016 року, зареєстрованою 20 квітня 2016 в Міністерстві юстиції України за № 607/28737 затверджено Порядок отримання з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків даних про заробітну плату (дохід) для призначення пенсії у разі втрати документів про її нарахування та виплату.

Пунктом 1 розділу ІІ та п. 1 розділу ІV якого передбачено, що Пенсійний фонд України протягом п`яти робочих днів з дати одержання повідомлення або звернення про отримання даних про заробітну плату (дохід) фізичних осіб для призначення пенсії у разі втрати документів про її нарахування та виплату формує запит і подає його до ДФС. Запит формується у разі виникнення потреби, але не частіше ніж один раз на день, та може містити інформацію щодо однієї або декількох фізичних осіб. ДФС надає відповідь на запит Пенсійного фонду України не пізніше ніж через п`ять робочих днів з дати отримання такого запиту.

Однак, всупереч вищевказаним нормам чинного законодавства, відповідач при прийнятті рішення про відмову у призначенні позивачу пенсії у зв`язку з неврахування зазначеного періоду роботи не дотримався положень названих нормативних актів.

Отож, відмова відповідача, у зарахуванні вказаних періодів роботи до страхового стажу та до стажу роботи за списком через відсутність відомостей про суму заробітку позивача є протиправною та такою, що не може бути правовою підставою для відмови позивачу у призначенні пенсії в цілому.

На чергове звернення ОСОБА_1 до пенсійного органу про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві прийнято рішення від 09.06.2021 №71 про відмову у призначенні пенсії.

У вказаному рішенні відповідач зазначає, що за даними документами до пільгового стажу не зараховано: періоди з 01.11.2017 по 25.07.2018, з 08.08.2018 ро 13.02.2019, оскільки в період роботи чині списки, затвердженні постановою КМУ від 24.06.2016 №461, а в довідці посилання на постанову КМУ від 16.01.2003 №36 та відсутній перелік посад до атестації робочих місць за умовами праці.

Суд зазначає, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.

При цьому особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку № 2, а також на посаді, віднесеній до Списку №1, робоче місце на яких підлягає атестації, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 29 Кодексу законів про працю України до початку роботи за укладеним трудовим договором власник або уповноважений ним орган зобов`язаний роз`яснити працівникові його права і обов`язки та проінформувати під розписку про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Приписи ч. 1 ст. 7 Закону України «Про охорону праці» визначають, що працівники, зайняті на роботах з важкими та шкідливими умовами праці, безоплатно забезпечуються лікувально-профілактичним харчуванням, молоком або рівноцінними харчовими продуктами, газованою солоною водою, мають право на оплачувані перерви санітарно-оздоровчого призначення, скорочення тривалості робочого часу, додаткову оплачувану відпустку, пільгову пенсію, оплату праці у підвищеному розмірі та інші пільги і компенсації, що надаються в порядку, визначеному законодавством.

Зі змісту наведених норм випливає, що роботодавець, який використовує найману оплачувану працю, зобов`язаний створювати безпечні та здорові умови праці, а за неможливості цього - поінформувати працівника під розписку про такі умови праці, а саме про наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я. Окрім того, роботодавець зобов`язаний поінформувати працівника про пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору, в тому числі право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років.

Здійснюючи аналіз наведених норм у своєму взаємозв`язку, Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 19.02.2020 року у справі №520/15025/16-а прийшла до висновку, що атестація робочого місця є важливим запобіжником порушень у забезпеченні належних умов праці на підприємствах, в організаціях та установах. Проте, розуміючи положення пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», які є аналогічними за змістом приписам п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» - «за результатами атестації робочих місць» як обмежувальний захід при призначенні пільгової пенсії, держава покладає відповідальність за непроведення атестації, та відповідно, надмірний тягар, на пенсіонера (у даному випадку Позивача у цій справі).

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Елементом верховенства права є принцип правової визначеності.

Європейський суд з прав людини у пунктах 52, 56 рішення від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Однак суд зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у практиці Європейського суду з прав людини. На думку Європейського суду з прав людини, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватного захисту від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника.

Отже, у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 та за Списком №1, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списками №1 та №2, відповідно до пункту «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

При цьому, як зазначила Велика Палата Верховного Суду у вже згаданій вище постанові у справі №520/15025/16-а, на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.

Таким чином, непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства, на яку посилається відповідач, не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відмова відповідача в призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах є необґрунтованою.

Водночас, суд вважає, що вимоги позивача про зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2, починаючи з 13.03.2021 року не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Таким чином, спосіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)). "Ефективний засіб правого захисту" в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Як вбачається з положень Рекомендації Комітету Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується та приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених суду повноважень законодавцем.

Згідно з пунктом 1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 23.06.2010 р. № 1380/5, дискреційні повноваження - сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності, вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати лише з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта, він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але й не має права виходити за її межі. Тобто дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають у застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень. У більш звуженому розумінні дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчиняти конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними) (аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 21.05.2013 року № 21-87а13).

Тобто, призначення та виплата пенсії є дискреційним повноваженням пенсійного органу.

В той же час, вимоги позивача щодо зобов`язання відповідача саме призначити пенсію за віком на пільгових умовах не підлягають задоволенню, оскільки на даній стадії вони є передчасними і призведуть до втручання в дискреційні повноваження відповідача щодо обчислення сумарного стажу роботи, зокрема пільгового, для призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №1 та Списком №2.

Суд звертає увагу, що судом не обчислюється дійсний загальний та спеціальний стаж позивача, оскільки суд, виходячи з положень ч. 1 ст. 124 Конституції України, виконує виключно функцію правосуддя і є органом судової гілки влади, не має право перебирати на себе повноваження, виконання яких покладено на органи виконавчої влади, до якої відноситься відповідач, який і повинен вирішити питання щодо призначення чи відмови у призначенні пенсії позивачу, у зв`язку з чим відсутні підстави для зобов`язання відповідача призначити пенсію позивачу за віком на пільгових умовах.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 06 березня 2018 року у справі №754/14898/15-а.

Відповідно до частини 2 статті 245 КАСУ, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Пунктом 4 частини 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що адміністративний позов може містити вимоги про зобов`язання відповідача - суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії.

Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про зобов`язання відповідача вчинити певні дії.

Отже, суд наділений повноваженнями щодо зобов`язання відповідача прийняти (вчинити) певні дії, і це прямо вбачається з пункту 4 частини 1 статті 5 та пункту 4 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України.

Таким чином, суд дійшов висновку що ефективним засобом правого захисту у даній справі буде зобов`язання відповідача потворно розглянути заяву позивача про призначення пенсії із зарахуванням до стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, з урахуванням норм статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали наслідок Чорнобильської катастрофи», наступних періодів роботи: з 16 по 31 січня 2001 року, з 14 по 28 лютого 2001 року, з 16 по 31 березня 2001 року, з 16 по 30 квітня 2001 року, з 17 по 31 травня 2001 року, з 30 червня по 16 липня 2001 року, з 31 липня по 15 серпня 2001 року, з 31 серпня по 15 вересня 2001 року, з 30 вересня по 15 жовтня 2001 року, з 31 жовтня по 15 листопада 2001 року, з 30 листопада по 14 грудня 2001 року, з 7 по 20 травня 2002 року, з 03 по 17 червня 2002 року, з 01 по 16 липня 2002 року, з 30 липня по 16 серпня 2002 року, з 01 по 16 вересня 2002 року, з 30 вересня по 16 жовтня 2002 року, з 31 жовтня по 14 листопада 2002 року, з 28 листопада по 12 грудня 2002 року, з 02 по 17 січня 2003 року, з 31 січня по 14 лютого 2003 року, з 28 лютого по 17 березня 2003 року, з 31 березня по 15 квітня 2003 року, з 04 по 17 травня 2003 року, з 31 травня по 16 червня 2003 року, з 30 червня по 15 липня 2003 року, з 31 липня по 15 серпня 2003 року, з 31 серпня по 15 вересня 2003 року, з 30 вересня по 16 жовтня 2003 року, з 31 жовтня по 14 листопада 2003 року, з ЗО листопада по 15 грудня 2003 року, з 02 січня по 16 січня 2004 року, з 31 січня по 16 лютого 2004 року, з 31 березня по 15 квітня 2004 року, з 30 квітня по 14 травня 2004 року, з 31 травня по 15 червня 2004 року, з 30 червня по 15 липня 2004 року, з 31 липня по 16 серпня 2004 року, з 31 серпня по 15 вересня 2004 року, з 31 жовтня по 15 листопада 2004 року, з 30 листопада по 15 грудня 2004 року, з 14 по 22 лютого 2005 року, з 05 по 17 травня 2006 року, з 31 травня по 15 червня 2006 року, з 30 червня по 15 липня 2006 року, з 31 липня по 16 серпня 2006 року, з 30 листопада по 15 грудня 2006 року, з 14 по 28 лютого 2007 року, з 28 лютого по 15 березня 2007 року, з 10 по 21 травня 2007 року, з 31 травня по 15 червня 2007 року, з 30 червня по 16 липня 2007 року, з 31 липня по 15 серпня 2007 року, з 31 серпня по 14 вересня 2007 року, з 01 по 16 жовтня 2007 року, з 31 жовтня по 15 листопада 2007 року, з 02 по 17 січня 2008 року, з 18 по 22 січня 2008 року, з 31 січня по 15 лютого 2008 року, з 29 лютого по 15 березня 2008 року, з 31 березня по 15 квітня 2008 року, з 30 червня по 16 липня 2008 року, а також зарахувати до пільгового стажу періоди з 01.11.2017 по 25.07.2018, з 08.08.2018 ро 13.02.2019.

Тобто, приймаючи рішення про призначення позивачу пенсії, відповідач має враховувати висновки рішення в даній адміністративній справі щодо наявності підтвердження пільгового стажу позивача.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Розглянувши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 підлягають задоволенню частково.

Керуючись ст. ст. 2, 77, 159, 243-245, 263, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах, із зарахуванням до стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, з урахуванням норм статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали наслідок Чорнобильської катастрофи», наступних періодів роботи: з 16 по 31 січня 2001 року, з 14 по 28 лютого 2001 року, з 16 по 31 березня 2001 року, з 16 по 30 квітня 2001 року, з 17 по 31 травня 2001 року, з 30 червня по 16 липня 2001 року, з 31 липня по 15 серпня 2001 року, з 31 серпня по 15 вересня 2001 року, з 30 вересня по 15 жовтня 2001 року, з 31 жовтня по 15 листопада 2001 року, з 30 листопада по 14 грудня 2001 року, з 7 по 20 травня 2002 року, з 03 по 17 червня 2002 року, з 01 по 16 липня 2002 року, з 30 липня по 16 серпня 2002 року, з 01 по 16 вересня 2002 року, з 30 вересня по 16 жовтня 2002 року, з 31 жовтня по 14 листопада 2002 року, з 28 листопада по 12 грудня 2002 року, з 02 по 17 січня 2003 року, з 31 січня по 14 лютого 2003 року, з 28 лютого по 17 березня 2003 року, з 31 березня по 15 квітня 2003 року, з 04 по 17 травня 2003 року, з 31 травня по 16 червня 2003 року, з 30 червня по 15 липня 2003 року, з 31 липня по 15 серпня 2003 року, з 31 серпня по 15 вересня 2003 року, з 30 вересня по 16 жовтня 2003 року, з 31 жовтня по 14 листопада 2003 року, з 30 листопада по 15 грудня 2003 року, з 02 січня по 16 січня 2004 року, з 31 січня по 16 лютого 2004 року, з 31 березня по 15 квітня 2004 року, з 30 квітня по 14 травня 2004 року, з 31 травня по 15 червня 2004 року, з 30 червня по 15 липня 2004 року, з 31 липня по 16 серпня 2004 року, з 31 серпня по 15 вересня 2004 року, з 31 жовтня по 15 листопада 2004 року, з 30 листопада по 15 грудня 2004 року, з 14 по 22 лютого 2005 року, з 05 по 17 травня 2006 року, з 31 травня по 15 червня 2006 року, з 30 червня по 15 липня 2006 року, з 31 липня по 16 серпня 2006 року, з 30 листопада по 15 грудня 2006 року, з 14 по 28 лютого 2007 року, з 28 лютого по 15 березня 2007 року, з 10 по 21 травня 2007 року, з 31 травня по 15 червня 2007 року, з 30 червня по 16 липня 2007 року, з 31 липня по 15 серпня 2007 року, з 31 серпня по 14 вересня 2007 року, з 01 по 16 жовтня 2007 року, з 31 жовтня по 15 листопада 2007 року, з 02 по 17 січня 2008 року, з 18 по 22 січня 2008 року, з 31 січня по 15 лютого 2008 року, з 29 лютого по 15 березня 2008 року, з 31 березня по 15 квітня 2008 року, з 30 червня по 16 липня 2008 року, а також зарахувати до пільгового стажу періоди з 01.11.2017 по 25.07.2018, з 08.08.2018 ро 13.02.2019.

4. В решті позову відмовити

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.К. Каракашьян