Справа № 160/7827/22
Суддя: Рищенко Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2022-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 серпня 2022 року Справа № 160/7827/22
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Рищенка А.Ю., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції про визнання протиправним та скасування рішення, -
02.06.2022 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції (далі відповідач), в якій просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Міжрегіональної комісії з питань визначення засудженим до позбавлення волі виду установи виконання покарань, місця відбування покарання особам, засудженим до позбавлення волі на певний строк, довічного позбавлення волі, арешту та обмеження волі, їх направлення і переведення для відбування покарання Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції від 10.03.2022 стосовно переведення для подальшого відбування покарання засудженого до довічного позбавлення волі ОСОБА_1 з Державної установи «Вільнянська установа виконання покарань (№11)» до Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№4)»;
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він відповідно до вироку Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08.11.2012 засуджений до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна. Рішенням відповідача від 10.03.2022 ОСОБА_1 вирішено перевести для подальшого відбування покарання з сектору максимального рівня безпеки при ДУ «Вільнянська установа виконання покарань (№11)» до сектору максимального рівня безпеки при ДУ «Дніпровська установа виконання покарань (№4)». Позивач вважає вказане рішення Міжрегіональної комісії протиправним та таким, що підлягає скасуванню, зазначаючи, що за положеннями Кримінально-виконавчого кодексу України засуджений до позбавлення волі відбуває весь строк покарання в одній виправній чи виховній колонії, як правило, у межах адміністративно-територіальної одиниці відповідно до його місця проживання до засудження або місця постійного проживання родичів засудженого.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.06.2022 відкрито провадження у справі №160/7827/22 та призначено розгляд останньої за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
07.07.2022 представником відповідача надано до суду письмовий відзив на позов, в якому останній проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на те, що висновком службової перевірки за інформацією щодо намірів ряду засуджених ДУ «Вільнянська установа виконання покарань (№11)» здійснення фізичних розправ над засудженим ОСОБА_1 були встановлені обставини, які перешкоджають подальшому перебуванню ОСОБА_1 в ДУ «Вільнянська установа виконання покарань (№11)». З урахуванням чого, було прийнято рішення від 10.03.2022 про переведення ОСОБА_1 до сектору максимального рівня безпеки при ДУ «Дніпровська установа виконання покарань (№4)», оскільки станом на 10.03.2022 в секторах максимального рівня безпеки при інших державних установах виконання покарань вільних місць не було.
Згідно положень ст. 262 КАС України, суд розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 відповідно до вироку Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08.11.2012 засуджений до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна за ч.1 ст.129, ч.1 ст.263, ст.348, п.1, 5, 6, 8, 11, 12 ч.2 ст.115, ст.70 КК України.
Рішенням комісії з питань розподілу і направлення та переведення для відбування покарання осіб, засуджених до позбавлення волі в м. Київ та Київській області для позивача визначено вид установи виконання покарань: ВК максимального рівня безпеки (у приміщеннях камерного типу).

Відповідно до довідки №5091 засуджений до довічного позбавлення волі ОСОБА_1 відбував покарання в ДУ «Криворізька установа виконання покарань (№3)» з 19.06.2013 по 27.11.2021.

27.11.2021 позивача було направлено для подальшого відбування покарання з сектору максимального рівня безпеки при ДУ «Криворізька установа виконання покарань (№3)» до сектору максимального рівня безпеки при ДУ «Вільнянська установа виконання покарань (№11)», на підставі рішення Міжрегіональної комісії з питань визначення засудженим до позбавлення волі виду установи виконання покарань, місця відбування покарання особам, засудженим до позбавлення волі на певний строк, довічного позбавлення волі, арешту та обмеження волі, їх направлення і переведення для відбування покарання Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції від 12.10.2021.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.01.2022 у справі №160/21842/21 Позовну заяву ОСОБА_1 до Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції про визнання протиправним та скасування рішення задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Міжрегіональної комісії з питань визначення засудженим до позбавлення волі виду установи виконання покарань, місця відбування покарання особам, засудженим до позбавлення волі на певний строк, довічного позбавлення волі, арешту та обмеження волі, їх направлення і переведення для відбування покарання Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції від 12 жовтня 2021 року, стосовно переведення для подальшого відбування покарання засудженого до довічного позбавлення волі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з Державної установи «Криворізька установа виконання покарання № 3» до Державної установи «Вільнянська установа виконання покарань № 11».

09.03.2022 начальником ДУ «Вільнянська установа виконання покарань № 11» проведено службову перевірку інформації щодо намірів ряду засуджених Вільнянської установи виконання покарань (№11) щодо організації фізичних розправ над засудженим ОСОБА_1 , за результатом якої складено висновок службової перевірки за інформацією щодо намірів ряду засуджених ДУ «Вільнянська установа виконання покарань (№11)» здійснення фізичних розправ над засудженим ОСОБА_1 , який 09.03.2022 затверджений начальником Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції полковником внутрішньої служби Вадимом Кірієнком.

Вказаним висновком було запропоновано керівництву Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції перевести ОСОБА_1 до іншої установи з аналогічним рівнем безпеки.

Протоколом №10 засідання Міжрегіональної комісії з питань визначення засудженим до позбавлення волі виду установи виконання покарань, місця відбування покарання особам, засудженим до позбавлення волі на певний строк, довічного позбавлення волі, арешту та обмеження волі, їх направлення і переведення для відбування покарання Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції від 10.03.2022 було вирішено перевести ОСОБА_1 для подальшого відбування покарання з сектору максимального рівня безпеки при ДУ «Вільнянська установа виконання покарань (№11)» до сектору максимального рівня безпеки при ДУ «Дніпровська установа виконання покарань (№4)», на підставі п. 7 розділу ІV Порядку визначення засудженим виду установи виконання покарань, направлення для відбування покарання засуджених до позбавлення волі на певний строк, довічного позбавлення волі, арешту, обмеження волі та їх переведення, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27.02.2017 №680/5 зі змінами, ч.2 ст.93 КВК України.

Не погоджуючись з таким рішенням, вважаючи його протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з цією позовною заявою.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частини 1 статті 1 Кримінально-виконавчого кодексу України №1129-VI від 11 липня 2003 року (далі - КВК України) кримінально-виконавче законодавство України регламентує порядок і умови виконання та відбування кримінальних покарань з метою захисту інтересів особи, суспільства і держави шляхом створення умов для виправлення і ресоціалізації засуджених, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, а також запобігання тортурам та нелюдському або такому, що принижує гідність, поводженню із засудженими.

Відповідно до частини 2 статті 7 КВК України, засуджені користуються всіма правами людини та громадянина, передбаченими Конституцією України, за винятком обмежень, визначених цим Кодексом, законами України і встановлених вироком суду.

Правовий статус засуджених визначається законами України, а також цим Кодексом, виходячи із порядку і умов виконання та відбування конкретного виду покарання (ч. 4 ст. 7 КВК України).

Статтею 10 КВК України визначено, що засуджені мають право на особисту безпеку.

У разі виникнення небезпеки життю і здоров`ю засуджених, які відбувають покарання у виді арешту, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, вони мають право звернутися із заявою до будь-якої посадової особи органу чи установи виконання покарань з проханням про забезпечення особистої безпеки. У цьому разі посадова особа зобов`язана вжити невідкладних заходів щодо забезпечення особистої безпеки засудженого.

Адміністрація установи виконання покарань вживає заходів до переведення засудженого в безпечне місце, а також інших заходів до усунення небезпеки, вирішує питання про місце подальшого відбування ним покарання.

У разі наявності небезпеки для життя і здоров`я засуджених, до яких згідно із законом у зв`язку з їх участю у кримінальному судочинстві прийнято рішення про застосування заходів безпеки, адміністрація установи виконання покарань вживає заходів щодо забезпечення безпеки цих осіб. Крім того, до зазначених осіб можуть бути застосовані такі заходи: ізольоване тримання; переведення в іншу установу виконання покарань.

Згідно з частини 6 статті 57 КВК України допускається переведення засудженого для подальшого відбування покарання з одного виправного центру до іншого для розміщення засудженого за місцем проживання його близьких родичів за наявності поважних причин, що перешкоджають подальшому перебуванню засудженого в цьому виправному центрі. Переведення засудженого для подальшого відбування покарання з одного виправного центру до іншого здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань та пробації, за поданням адміністрації виправного центру, погодженим з начальником відповідного територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань та пробації, та спостережною комісією.

Відповідно до положень ст. 93 КВК України засуджений до позбавлення волі відбуває весь строк покарання в одній виправній чи виховній колонії, як правило, у межах адміністративно-територіальної одиниці відповідно до його місця проживання до засудження або місця постійного проживання родичів засудженого. Переведення засудженого для дальшого відбування покарання з однієї виправної чи виховної колонії до іншої допускається за виняткових обставин, які перешкоджають дальшому перебуванню засудженого в цій виправній чи виховній колонії. Порядок переведення засуджених визначається нормативно-правовими актами Міністерства юстиції України.

Наказом Міністерства юстиції України від 27.02.2017 року № 680/5 затверджено Положення про центральну, міжрегіональну комісії та комісію слідчого ізолятора з питань визначення особам, засудженим до довічного позбавлення волі та позбавлення волі на певний строк, виду колонії, порядок направлення для відбування покарання осіб, засуджених до довічного позбавлення волі, позбавлення волі на певний строк, арешту й обмеження волі, ті їх переведення, зареєстроване в Міністерстві юстиції України 28.02.2017 року за № 266/30134 (далі - Положення № 266/30134 в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до п. 4 розділу I Положення № 266/30134 міжрегіональна комісія - колегіальний орган, що утворюється в міжрегіональному управлінні, який в межах компетенції визначає засудженим до позбавлення волі вид установи виконання покарань, місце відбування покарання особам, засудженим до позбавлення волі на певний строк, довічного позбавлення волі, арешту та обмеження волі, здійснює направлення і переведення для відбування покарання засуджених до позбавлення волі на певний строк, довічного позбавлення волі та арешту в межах зони діяльності міжрегіонального управління.

Пунктом 7 розділу IV Положення № 266/30134 встановлено, що в окремих випадках, передбачених статтею 10 та частиною другою статті 93 Кримінально-виконавчого кодексу України, за заявою засудженого наряд на переведення засудженого з однієї установи виконання покарань до іншої установи виконання покарань (додаток 7) готується після надання до міжрегіональної чи центральної комісії вмотивованого висновку, затвердженого начальником міжрегіонального управління, або керівником Департаменту щодо установ центрального та південного регіонів (особами, які виконують їх обов`язки), та матеріалів, зібраних під час перевірки обставин, що перешкоджають перебуванню засудженого в установі виконання покарань.

Підрозділ з контролю за виконанням судових рішень міжрегіонального управління або Департаменту на підставі витягу з протоколу засідання міжрегіональної чи центральної комісії протягом п`яти робочих днів з дати прийняття рішення комісією готує наряд на переведення засудженого з однієї установи виконання покарань до іншої установи виконання покарань.

Відповідно до пункту 17.1 Європейських пенітенціарних правил по можливості, ув`язнені повинні направлятися для відбуття покарання в пенітенціарні установи, розташовані поблизу від міста проживання або місць соціальної реабілітації. При розподілі варто враховувати вимоги, пов`язані із продовженням кримінального розслідування та забезпеченням безпеки, а також потребу створення відповідного режиму для всіх ув`язнених. По можливості, варто узгоджувати з ув`язненим первісно призначене для нього місце відбуття покарання та будь-які наступні переведення з однієї пенітенціарної установи до іншої.

Таким чином, переведення засудженого для подальшого відбування покарання з однієї виправної чи виховної колонії до іншої допускається за виняткових обставин, які перешкоджають подальшому перебуванню засудженого в цій виправній чи виховній колонії.

Судом встановлено, що підставами для прийняття спірного рішення стали обставини встановлені в ході службової перевірки, зокрема, щодо намірів ряду засуджених ДУ «Вільнянська установа виконання покарань (№11)» здійснення фізичних розправ над засудженим ОСОБА_1 .

Означене, на переконання відповідача є винятковими обставинами, які перешкоджають подальшому перебуванню ОСОБА_1 в ДУ «Вільнянська установа виконання покарань (№11)», тож з метою забезпечення особистої безпеки позивача та попередження вчинення злочинів було вирішено перевести ОСОБА_1 до ДУ «Дніпровська установа виконання покарань (№4)».

При цьому, відповідачем до відзиву долучено копію довідки відділу контролю за виконанням судових рішень міжрегіонального управління від 10.03.2022 згідно якої станом на 10.03.2022 в секторах максимального рівня безпеки при державних установах «Вільнянська установа виконання покарань (№11)», «Софіївська виправна колонія (№55)», «Криворізька установа виконання покарань (№3)», «Дніпровська виправна колонія (№89)», «Бахмутська установа виконання кримінальних покарань (№6)» вільних місць немає.

В секторі максимального рівня безпеки при державній установі «Дніпровська установа виконання покарань (№4)» в наявності 1 (одне) вільне місце.

Таким чином, враховуючи наведене, приписи ст. 93 КВК України та розділу IV Порядку № 680/5, а також враховуючи відсутність вільних місць для тримання такої категорії осіб, які засуджені до довічного позбавлення волі у Державній установі «Криворізька установа виконання покарань (№3)», суд приходить до висновку про обґрунтованість та правомірність оскаржуваного рішення відповідача.

При цьому, судом не приймається до уваги твердження позивача стосовно того, що 04.02.2021 ним та громадянкою Вірменії ОСОБА_2 було подано до Тернівського районного у м. Кривому Розі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) заяву про державну реєстрацію між ними шлюбу, оскільки доказів укладення шлюбу між позивачем та ОСОБА_2 до суду не надано.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи наведене та встановлені обставини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції про визнання протиправним та скасування рішення відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 255 КАС України та може бути оскаржене в строки, передбачені ст. 295 КАС України.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя А. Ю. Рищенко

Я.І. Троянова