Справа № 640/7896/22
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2022-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

30 травня 2022 року м. Київ № 640/7896/22

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Аблова Є.В., розглянувши заяву представника позивача про вжиття заходів забезпечення позову в адміністративній справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ПВ СОЛАР СТЕЙШН"

до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах

енергетики та комунальних послуг

про визнання протиправними та скасування постанов, -

У С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "ПВ Солар Стейшн" (далі по тексту - позивач) з адміністративним позовом до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі по тексту - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправною з моменту (дати) прийняття та скасувати Постанову Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №392 від 20 квітня 2022 р. ''Про анулювання ліцензії з виробництва електричної енергії, виданої ТОВ «ПВ СОЛАР СТЕЙШН» та визнання такою, що втратила чинність, постанови ІІКРЕКП від 24 жовтня 2019 року №2185";

- визнати протиправною з моменту (дати) прийняття та скасувати Постанову Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №409 від 26 квітня 2022р. "Про припинення дії «зеленого» тарифу ТОВ «ПВ СОЛАР СТЕЙШН»".

Ухвалою суду від 30 травня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі. Ухвалено, що справа буде розглядатись одноособово суддею Абловим Є.В. в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Разом з позовною заявою представником позивача подано до суду заяву про вжиття заходів забезпечення позову, в якій останній просить суд:

- зупинити дію індивідуального акта оскаржуваної Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №392 від 20 квітня 2022 р. "Про анулювання ліцензії з виробництва електричної енергії, виданої ТОВ «ПВ СОЛАР СТЕЙШН» та визнання такою, що втратила чинність, постанови НКРЕКП від 24 жовтня 2019 року №2185".

- зупинити дію індивідуального акта оскаржуваної Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №409 від 26 квітня 2022р. "Про припинення дії «зеленого» тарифу TOB « ПВ СОЛАР СТЕЙШН»".

В обґрунтування поданої заяви позивач зазначає про очевидність протиправності оскаржуваних Постанов. Вказує, що Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 24 квітня 2022 року Постановою № 392 анульовано ліцензію з виробництва електричної енергії, виданої Товариству з обмеженою відповідальністю "ПВ СОЛАР СТЕЙШН".

Підставою анулювання ліцензії зазначено наступне: "у зв язку з документальним підтвердженням встановлення контролю за діяльністю ліцензіата у значенні, наведеному у статті 1 Закону України «Про захист економічної конкуренції», резидентами держав, що здійснюють збройну агресію проти України, у значенні, наведеному у статті 1 Закону України «Про оборону України». "

Як наслідок, Постановою 409 було припинено дію "зеленого тарифу" на електричну енергію для суб`єктів господарської діяльності, споживачів електричної енергії, у тому числі енергетичних кооперативів, та приватних домогосподарств, генеруючі установки яких виробляють електричну енергію з альтернативних джерел енергії TOB "ПВ СОЛАР СТЕЙШН".

Отже, TOB "ПВ СОЛАР СТЕЙШН" не може надалі здійснювати свою господарську діяльність, та через протиправні рішення зазначає значних фінансових збитків, протиправно позбавлене можливості виконувати свої грошові зобов`язання перед контрагентами, перед працівниками, перед Державою Україна, на час винесення остаточного судового рішення щодо скасування рішення регулятора зупинене виробництво вже неможливо відновити або ж таке відновлення може потребувати значних та невиправданих витрат.

Ознайомившись із заявою про забезпечення доказів, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 154 КАС України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 1 ст. 151 КАС України, може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених Кодексом адміністративного судочинства України, заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

Таким чином, суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

У відповідності до частини другої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Виходячи з наведеного, у випадку звернення сторони із вимогою про забезпечення позову, заявник повинен обґрунтувати причини звернення із такою вимогою. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Дослідивши заяву про вжиття заходів забезпечення позову, суд зазначає, що позивачем належних та допустимих доказів, які б свідчили про необхідність докладання значних зусиль та витрат для відновлення прав позивача без вжиття заходів забезпечення позову, про які він просить, надано не було, так само як і не надано доказів, які б свідчили, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Крім того, суд дійшов висновку, що до розгляду даної справи по суті та з наданих наразі позивачем документальних доказів неможливо зробити висновок про очевидну протиправність оскаржуваних дій суб`єкта владних повноважень (відповідача).

Разом з тим, суд звертає увагу, що наявність очевидних ознак протиправності рішень та дій відповідача може бути встановлена судом тільки на підставі з`ясування фактичних обставин справи, оцінки належності, допустимості та достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за наслідком розгляду справи по суті.

Одночасно, суд зазначає, що за вказаних обставин та відсутності правових підстав вжиття заходів забезпечення позову на даній стадії буде фактичним вирішенням справи по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Враховуючи вищезазначене та виходячи із змісту заяви про вжиття заходів забезпечення позову, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для її задоволення.

Керуючись ст. ст. 150, 151, 154 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволені заяви представника позивача про вжиття заходів забезпечення позову.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та у строки, визначені ст. ст. 294-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Є.В. Аблов