Справа № 640/11658/21
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2022-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без розгляду в частині

27 травня 2022 року м. Київ № 640/11658/21

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Шулежко В.П., розглянувши клопотання про залишення позовної заяви без розгляду,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат (далі - відповідач), в якому просить:

визнати протиправною бездіяльність Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 та 2021 роки у розмірі передбаченому частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»;

стягнути з Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат на користь ОСОБА_1 заборгованість по виплаті щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, як учаснику бойових дій, за 2020 та 2021 роки, відповідно до ч. 5 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (в редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 25 грудня 1998 року №367-XIV із урахуванням рішення Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10рп/2008), у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», із урахуванням раніше виплачених сум у розмірі 6800 (шість тисяч вісімсот) гривень за 2020 рік та у розмірі 7358 (сім тисяч триста п`ятдесят вісім) гривень за 2021 рік, загальна сума до стягнення - 14154 (чотирнадцять тисяч сто п`ятдесят чотири) гривні.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.04.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Представником відповідача подано до суду клопотання, в якому просить залишити без розгляду позовну заяву в частині визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії щодо перерахунку та виплати позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік. Клопотання обґрунтоване тим, що нарахування щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік в розмірі 1390,00 грн. позивачу здійснено на підставі списків, наданих Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві. Виплата зазначеної допомоги здійснена 09.04.2020 шляхом перерахування коштів на його особовий рахунок в установі банку. Отже, на думку відповідача, саме з моменту отримання коштів позивач дізнався про можливе порушення свого права.

З приводу заявленого клопотання позивач подав заяву про поновлення строку на звернення до суду, в обґрунтування якої зазначив, що лише 06.04.2021 позивач дізнався про рішення Конституційного Суду України від 27.02.2020 №3-р/2020у справі № 1-247/2018 (3393/18), згідно із яким щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком. Цього ж числа позивач направив відповідачу лист (заяву) із проханням щодо нарахування та здійснення доплати до щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, як учаснику бойових дій, за 2020 рік та просив надати роз`яснення з даного питання по виплаті в 2021 році. Станом на день подання позову відповідач не надав відповіді позивачу щодо недоплати зазначеної грошової допомоги, це слугувало причиною, через яку позивач пропустив строк звернення до суду.

Розглянувши клопотання, дослідивши матеріали справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з частиною другої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З аналізу вказаних норм вбачається, що початком обчислення строку звернення до суду із адміністративним позовом вважається день, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Поняття «особа повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21 лютого 2020 року у справі №340/1019/19).

Суд зазначає, що виплата грошової допомоги до 05 травня є щорічним одноразовим платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує. Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було здійснено призначення пенсії чи був здійснений її перерахунок, з яких складових вона складається, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок чи розрахунок її складових.

Відповідно до частин першої та четвертої статті 17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачено, що щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12 - 16 цього Закону, здійснюють органи праці та соціального захисту населення через відділення зв`язку або через установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання.

Особи, які не отримали разової грошової допомоги до 5 травня, мають право звернутися за нею та отримати її до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги.

Отже, 30 вересня поточного року - це встановлений законом кінцевий строк, до якого могла бути здійснена виплата оспорюваної допомоги і до якого позивач міг очікувати на отримання більшої суми, ніж була йому нарахована, а тому перебіг строку звернення позивача до суду з даним позовом в частині нарахування та виплати у повному обсязі щорічної разової грошової допомоги до 05 травня за 2020 рік слід обраховувати з 30 вересня 2020 року.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 22.07.2021 у справі № 420/718/21.

Строк звернення до суду щодо позовних вимог в частині нарахування та виплати позивачу у повному обсязі щорічної разової грошової допомоги до 05 травня за 2020 рік сплинув 31.03.2021.

В той же час, до суду позивач звернувся 20.05.2021, тобто з пропуском строку, визначеного частиною другою статті 122 КАС України.

Суд зауважує, що процесуальним строком є проміжок часу, встановлений законом або судом, у який суд та особи, які беруть участь у справі, та інші учасники процесу вчиняють певні процесуальні дії, передбачені КАС України, в результаті вчинення яких настають певні правові наслідки. Встановлення процесуальних строків законом та судом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними процесуальних дій, передбачених КАС України.

У випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для його поновлення є лише наявність поважних причин, якими визнаються такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Отже, законодавець обмежує строк, протягом якого особа може звернутися до суду. Це обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 №17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних спорів Касаційного адміністративного суду у постанові від 31.03.2021 по справі №240/12017/19, зазначив, що для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

У заяві про поновлення строку звернення з позовом до суду позивачем не наведено жодних обставин, як і не надано жодних належних і достатніх доказів, які надавали б підстави вважати причини пропуску строку звернення до суду з даним позовом поважними.

Згідно з частиною третьою статті 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Відповідно до пункту 8 частини першою статті 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

З урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду в частині позовних вимог, відтак клопотання представника відповідача є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 240, 241, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

У Х В А Л И В:

1. Визнати підстави, вказані позивачем у заяві про поновлення строку звернення з позовом до суду, неповажними.

2. Клопотання Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про залишення позову без розгляду задовольнити.

3. Позовну заяву ОСОБА_1 залишити без розгляду в частині:

визнання протиправною бездіяльності Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік у розмірі передбаченому частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»;

стягнення з Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат на користь ОСОБА_1 заборгованості по виплаті щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, як учаснику бойових дій, за 2020 рік відповідно до ч. 5 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (в редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гаранти їх соціального захисту» від 25 грудня 1998 року №367-XIV із урахуванням рішення Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10рп/2008), у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», із урахуванням раніше виплачених сум у розмірі 6800 (шість тисяч вісімсот) гривень за 2020 рік.

4. Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.П. Шулежко