Справа № 809/589/17
Суддя: Тимощук О.Л.
Дата ухвалення: 2022-08-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"23" серпня 2022 р. справа № 809/589/17
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Тимощука О.Л., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу
за позовною заявою ОСОБА_1
до головного інспектора будівельного нагляду інспекційного відділу управління державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області Мандрика Ігоря Івановича,
Ліквідаційної комісії Державної архітектурно-будівельної інспекції України
про визнання протиправною та скасування постанови,
ОСОБА_1 (надалі, також - позивачка, ОСОБА_1 ) 21.04.2017 звернулася в суд з позовною заявою до головного інспектора будівельного нагляду інспекційного відділу управління державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області Мандрика Ігоря Івановича (надалі, також відповідач 1) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу за порушення у сфері містобудівної діяльності.
Позовні вимоги мотивовані тим, що оскаржуване рішення підлягає до скасування як протиправне, оскільки відповідачем було порушено порядок його прийняття та при накладенні штрафу не враховано усі обставини справи.
За результатом розгляду вказаного позову Івано-Франківським окружним адміністративним судом ухвалено постанову від 12.06.2017, якою позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову головного інспектора будівельного нагляду управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Івано-Франківській області Мандрика Ігоря Івановича за №2-1009-02-43/2017 від 07 квітня 2017 року.
Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 05 жовтня 2017 року апеляційні скарги ОСОБА_1 та головного інспектора будівельного нагляду інспекційного відділу управління державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області Мандрика Ігоря Івановича задоволено частково. Постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12 червня 2017 року у справі №809/589/17 змінено в частині викладення мотивів задоволення позовних вимог.
Постановою Верховного Суду від 11.11.2021 постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12 червня 2017 року та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 05 жовтня 2017 року скасовано. Справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.
Ухвалою суду від 06.12.2021 адміністративну справу №809/589/17 призначено до розгляду та постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), згідно із правилами, встановленими статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Судом постановлено ухвалу від 15.03.2022, якою залучено до участі у справі співвідповідача - Державну інспекцію архітектури та містобудування України.
Державна інспекція архітектури та містобудування України скористалася правом на подання відзиву на позовну заяву, який сформований 08.06.2022 в системі Електронний суд. У зазначеному відзиві представниця вказала, що Державна інспекція архітектури та містобудування України створена шляхом утворення як нового органу влади та згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань не є правонаступником юридичних осіб публічного або приватного права, у зв`язку з чим вказує на відсутність правових підстав для надання будь-яких висновків, пояснень відносно дій та управлінських рішень, що нею не приймалися.
Ухвалою суду від 19.07.2022 замінено неналежного відповідача Державну інспекцію архітектури та містобудування України належним відповідачем - Ліквідаційною комісією Державної архітектурно-будівельної інспекції України (надалі, також - відповідач 2).
Ухвала про заміну неналежного відповідача від 19.07.2022 надсилалася Ліквідаційній комісії Державної архітектурно-будівельної інспекції України на адресу місцезнаходження: бульв. Лесі Українки, буд. 26, м. Київ, 01133, однак не отримана останньою з незалежних від суду причин, що підтверджується довідкою Укрпошти із відмітками: «повертається», «адресат відсутній за вказаною адресою».

Згідно з частиною 11 статті 126 КАС України, розписку про одержання повістки (повістку у разі неможливості вручити її адресату чи відмови адресата її одержати) належить негайно повернути до адміністративного суду. У разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

Від відповідача 2 у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву чи інших заяв по суті справи до суду не надходило.

Частиною 6 статті 162 КАС України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Таким чином, суд дійшов висновку про можливість розгляду цієї справи на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 262 КАС України справу за правилами спрощеного позовного провадження, дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, встановив такі обставини.

ОСОБА_1 03.07.2015 як власником нежитлового приміщення загальною площею 156,8 кв.м. та тераси площею 46,4 кв.м., укладено з ОСОБА_2 нотаріально посвідчений договір оренди вказаного нежитлового приміщення та тераси.

Зазначене нерухоме майно було передано в строкове, платне користування ОСОБА_2 відповідно до акту приймання-передачі об`єкта оренди від 03 липня 2015 року.

Позивачкою на адресу ОСОБА_2 надіслано претензію-пропозицію про розірвання договору оренди в добровільному порядку та звільнення займаних приміщень, оскільки при огляді об`єкта оренди виявлено, що орендарем без згоди орендодавця проведено реконструкцію об`єкта нерухомості, зокрема змінено зовнішні конструкції фасаду тераси.

Орендарем 10.03.2017 надано відповідь на претензію-пропозицію ОСОБА_1 , згідно з якою він повідомив, що така не підлягає до задоволення, оскільки реконструкція ним не проводилась, а здійснені тільки внутрішні перепланування та покращення майна, які проведені відповідно до пункту 4.1 укладеного договору оренди. Крім того, ОСОБА_2 звернувся до начальника управління державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області із заявою про проведення перевірки законності реконструкції приміщення.

Вказане звернення стало підставою для видачі направлення №239 від 23.03.2017 для здійснення позапланової перевірки щодо реконструкції приміщення другого поверху по АДРЕСА_1 .

За результатами проведеної перевірки головним інспектором будівельного нагляду інспекційного відділу управління державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області Мандриком Ігорем Івановичем складено акт від 27.03.2017, згідно з яким встановлено порушення пункту 2 частини 1 статті 34 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності.

Водночас інспектором було складено протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності та припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 27.03.2017.

За наслідками розгляду вищевказаних матеріалів відповідачем 1, як посадовою особою органу державного архітектурно-будівельного контролю, 07.04.2017 прийнято постанову за №2/1009/02-43/2017 про накладення на ОСОБА_1 штрафу в розмірі 57 600 грн за порушення у сфері містобудівної діяльності.

Вважаючи таку постанову неправомірною, позивачка звернулася до суду за захистом своїх прав.

При первинному розгляді цієї справи суд першої інстанції дійшов висновку щодо протиправності постанови головного інспектора будівельного нагляду управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Івано-Франківській області Мандрика Ігоря Івановича за №2-1009-02-43/2017 від 07.04.2017 та наявності підстав для її скасування, з чим погодився суд апеляційної інстанції, однак з інших мотивів, у зв`язку з чим постановою від 05.10.2017 змінив постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12.06.2017 в частині викладення мотивів задоволення позовних вимог.

Представниця відповідача подала касаційну скаргу на рішення судів першої та апеляційної інстанцій, яку згідно із постановою Верховного Суду від 11.11.2021 задоволено частково, постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12.06.2017 та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 05.10.2017 скасовано. Справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Так, у вказаній постанові Верховний Суд, звернув увагу, що головні інспектори будівельного нагляду не можуть виступати самостійним відповідачем у судових справах, оскільки належним відповідачем є саме орган державного архітектурно-будівельного контролю, як суб`єкт владних повноважень, на який положеннями Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" від 17.02.2011 №3038-VI та Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного нагляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.08.2015 №698 покладається компетенція здійснення державного архітектурно-будівельного контролю. Поряд з цим Верховний Суд зауважив, що Державну архітектурно-будівельну інспекцію України до участі у справі в якості належного відповідача залучено не було.

Таким чином, при новому розгляді судом першої інстанції цієї адміністративної справи ухвалою від 15.03.2022 залучено до участі у справі співвідповідача Державну інспекцію архітектури та містобудування України як орган, на який положеннями Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" від 17.02.2011 №3038-VI та Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного нагляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.08.2015 №698 покладається компетенція здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, якого в подальшому, ухвалою суду від 19.07.2022 замінено на Ліквідаційну комісію Державної архітектурно-будівельної інспекції України (том 2, а.с.44-46).

Надаючи оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд виходить з таких підстав та мотивів.

У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 Кодексу адміністративного судочинства України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин суд, при вирішенні даної справи, керується нормами законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних правовідносин.

Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності визначаються Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності" від 17.02.2011 №3038-VI (далі - Закон №3038), який спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

Частиною 1 статті 6 Закону №3038 передбачено, що управління у сфері містобудівної діяльності здійснюється Верховною Радою України, Кабінетом Міністрів України, Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, органами державного архітектурно-будівельного контролю, іншими уповноваженими органами містобудування та архітектури, місцевими державними адміністраціями, органами місцевого самоврядування.

Згідно з частиною 3 статті 6 Закону №3038 до органів державного архітектурно-будівельного контролю належать:

1) структурні підрозділи з питань державного архітектурно-будівельного контролю Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій;

2) виконавчі органи з питань державного архітектурно-будівельного контролю сільських, селищних, міських рад.

Органом державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду.

Положенням статті 7 вказаного Закону встановлено, що зміст управління у сфері містобудівної діяльності, державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду включає, зокрема, контроль за дотриманням законодавства у сфері містобудівної діяльності, вимог будівельних норм, державних стандартів і правил, положень містобудівної документації всіх рівнів, вихідних даних для проектування об`єктів містобудування, проектної документації.

Статтею 41-1 Закону №3038 передбачено, що державний архітектурно-будівельний нагляд - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання уповноваженими органами містобудування та архітектури, структурними підрозділами Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій та виконавчими органами сільських, селищних, міських рад з питань державного архітектурно-будівельного контролю, іншими органами, що здійснюють контроль у сфері містобудівної діяльності (далі - об`єкти нагляду), вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час провадження ними містобудівної діяльності.

Частиною другою статті 41-1 Закону №3038 визначено, що державний архітектурно-будівельний нагляд здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, через головних інспекторів будівельного нагляду у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з положеннями частини 3 статті 41-1 Закону №3038, з метою здійснення державного архітектурно-будівельного нагляду головні інспектори будівельного нагляду: 1) перевіряють законність рішень у сфері містобудівної діяльності, прийнятих об`єктами нагляду; 2) витребовують від органів державної влади, фізичних та юридичних осіб документи і матеріали щодо предмета нагляду, одержують інформацію з автоматизованих інформаційних і довідкових систем, реєстрів та баз даних, створених органами державної влади; 3) мають право безперешкодного доступу до місць будівництва об`єктів, приміщень, документів та матеріалів, необхідних для здійснення нагляду; 4) вимагають від органів державного архітектурно-будівельного контролю проведення перевірок у разі наявності ознак порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил; 5) залучають у разі потреби до здійснення нагляду фахівців підприємств, установ, організацій, контрольних і фінансових органів.

Відповідно до частини 4 статті 41-1 Закону №3038 у разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, вчинених об`єктами нагляду, головні інспектори будівельного нагляду мають право: 1) видавати обов`язкові до виконання об`єктами нагляду приписи про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності; 2) притягати посадових осіб об`єктів нагляду до відповідальності за вчинені правопорушення відповідно до закону; 3) ініціювати притягнення посадових осіб об`єктів нагляду до дисциплінарної відповідальності; 4) вносити подання про звільнення посадової особи об`єкта нагляду до органу, який здійснив його призначення; 5) вносити подання про позбавлення права виконувати певні види робіт посадової особи об`єкта нагляду до органу, яким таке право надавалося; 6) скасовувати чи зупиняти дію рішень, прийнятих об`єктами нагляду відповідно до визначених цим Законом повноважень, які порушують вимоги містобудівного законодавства, з одночасним складанням протоколу відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення та подальшим оприлюдненням такої інформації на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду.

Механізм здійснення державного архітектурно-будівельного нагляду визначений Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного нагляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 19.08.2015 № 698 (далі - Порядок № 698).

Відповідно до пунктів 2-3 Порядку №698 нагляд здійснюється Держархбудінспекцією через головних інспекторів будівельного нагляду шляхом проведення планових, позапланових, документальних і камеральних перевірок.

Перевірки проводяться головним інспектором будівельного нагляду або кількома головними інспекторами будівельного нагляду.

Основними завданнями нагляду є: 1) виявлення, припинення та запобігання порушенню уповноваженими органами містобудування та архітектури, визначеними відповідно до статті 13 Закону України "Про архітектурну діяльність", органами державного архітектурно-будівельного контролю, визначеними відповідно до статті 6 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", іншими органами, що здійснюють контроль у сфері містобудівної діяльності (далі - об`єкти нагляду), вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час провадження ними містобудівної діяльності; 2) скасування чи зупинення дії рішень, прийнятих з порушенням вимог містобудівного законодавства об`єктами нагляду, зокрема щодо документів, які дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування або анулювання зазначених документів; 3) притягнення посадових осіб об`єктів нагляду до відповідальності відповідно до закону.

Пунктом 23 Порядку №698 передбачено, що за результатами планової або позапланової перевірки головний інспектор будівельного нагляду, який проводив перевірку, складає акт перевірки за формою згідно з додатком 4.

У разі виявлення головним інспектором будівельного нагляду під час проведення перевірки порушення складається протокол про правопорушення за формою, встановленою Мінрегіоном. Разом з протоколом видається припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності (далі - припис) за формою згідно з додатком 5 (пункт 29 Порядку №698).

Згідно з пунктом 20 Порядку накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України за №244 від 06.04.1995 (надалі, також - Порядок №244), посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю, до повноважень якої належить розгляд справ, під час підготовки справи до розгляду з`ясовує чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності. Тобто головним інспектором будівельного нагляду інспекційного відділу управління державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області Мандриком І.І. при розгляді справи про порушення у сфері містобудівної діяльності без дотримання загального принципу nemo esse debet judex in propria causa (ніхто не може бути суддею у своїй власній справі) перевірено правильність оформлення вищевказаних процесуальних документів, складених ним особисто та самостійно прийнято оскаржену постанову.

У межах розгляду цієї справи суди першої та апеляційної інстанцій з`ясували, що відповідачем не наведено жодних фактичних даних чи доказів, які б були наявні на час проведення перевірки і розгляду справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності, та однозначно свідчили б про проведення реконструкції належного позивачці нерухомого майна, наданого в платне строкове користування ОСОБА_2 , саме позивачкою, тому дійшли висновку, що наявність факту повідомлення позивачкою про здійснення реконструкції орендарем, відповідно до укладеного договору оренди від 03.07.2015, унеможливлювала прийняття суб`єктом владних повноважень рішення без повного з`ясування всіх обставин справи.

Відповідно до пункту 21 Порядку №244 посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю, до повноважень якої належить розгляд справ, під час розгляду справи зобов`язана з`ясувати, чи було вчинено правопорушення у сфері містобудівної діяльності, чи винний відповідний суб`єкт містобудування в його вчиненні, чи підлягає він притягненню до відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Однак в порушення цієї норми, головним інспектором будівельного нагляду інспекційного відділу управління державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області Мандриком І.І. при прийнятті оскарженої постанови вищезазначені обставини взагалі не встановлювались, та жодні заходи для з`ясування цих обставин протиправно не вживались.

Так, 03.07.2015 між позивачкою та ФОП ОСОБА_2 укладено нотаріально посвідчений договір оренди нежитлових приміщень.

Відповідно до акту прийому - передачі ФОП ОСОБА_2 03.07.2015 отримав у володіння та користування на 2-му поверсі по АДРЕСА_1 нежитлове приміщення площею 156,8 кв. м. та терасу - площею 46,4 кв м., а також отримав ключі.

Станом на 03.07.2015 (на момент прийому-передачі нежитлових приміщень) жодної реконструкції, тобто замурування зовнішньої стіни тераси проведено не було, про що свідчить акт прийому передачі, тобто з 03.07.2015 нежитлове приміщення площею 156,8 кв. м. та тераса площею 46,4 кв м. використовувалися у підприємницькій діяльності виключно орендарем ФОП ОСОБА_2 , а позивачка ні юридично, ні фактично не користувалася вказаними нежитловими приміщеннями.

Крім цього, 10.02.2017 на виконання пункту 7.2.1. Договору позивачкою здійснено огляд об`єкта оренди і встановлено, що орендар ОСОБА_2 самовільно провів будівельні роботи (реконструкцію) замурувавши зовнішню стіну тераси.

Встановивши, що орендар ОСОБА_2 самовільно провів будівельні роботи в орендованих приміщеннях, відповідно до положень частини 2 статті 188 ГК України, позивачка направила йому претензію-пропозицію з вимогою достроково розірвати укладений між ними договір оренди у досудовому порядку.

У відповіді на претензію-пропозицію №1 від 10.03.2017 орендар ОСОБА_2 фактично підтвердив, що вказані вище роботи в орендованих нежитлових приміщеннях виконані ним, однак вважає їх не реконструкцією, а внутрішнім переплануванням та покращенням орендованого майна, на яке (перепланування) позивачка як орендодавець надала йому дозвіл, відповідно до умов пункту 4.1. Договору.

Таким чином, наведені вище докази спростовують те, що саме позивачка проводила реконструкцію приміщень.

Однак відповідачем 2 при вирішенні питання щодо накладення на позивачку штрафу за порушення законодавства у сфері містобудівної діяльності зазначену обставину не враховано, що мало наслідком безпідставне застосування до ОСОБА_1 санкції.

Відповідно до статті 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 2 КАС України передбачено. що у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіривши оскаржене позивачкою рішення, суди з`ясували, що таке не відповідає критеріям, визначеним частиною 3 статті 2 КАС України, а наявні в матеріалах справи докази у своїй сукупності дають підстави вважати, що постанова прийнята необґрунтовано, без дотриманням вимог чинного законодавства України, що свідчить про наявність підстав для визнання її протиправною та скасування.

Із такими висновками щодо протиправності спірної постанови погодився і Верховний Суд у постанові від 11.11.2021, однак звернув увагу, що головні інспектори будівельного нагляду не можуть виступати самостійним відповідачем у судових справах, оскільки належним відповідачем є саме орган державного архітектурно-будівельного контролю, як суб`єкт владних повноважень, на який покладається компетенція здійснення державного архітектурно-будівельного контролю та вказав на необхідність залучення Державної архітектурно-будівельної інспекції України до участі у справі в якості відповідача.

Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 13.03.2020 №218 Про ліквідацію Державної архітектурно-будівельної інспекції та внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України (надалі, також - Постанова №218), пунктом 1 якої постановлено ліквідувати Державну архітектурно-будівельну інспекцію.

Пунктом 5 Постанови №218 утворено комісію з ліквідації Державної архітектурно-будівельної інспекції та затверджено головою зазначеної комісії заступника начальника відділу методології та нагляду за здійсненням декларативних процедур департаменту дозвільних процедур Державної архітектурно-будівельної інспекції.

Оскільки пунктом 5 Постанови №218 утворено комісію з ліквідації Державної архітектурно-будівельної інспекції та на момент ухвалення цього рішення відсутня інформація про припинення Державної архітектурно-будівельної інспекції України, саме Ліквідаційна комісія Державної архітектурно-будівельної інспекції України є належним відповідачем у цій справі.

Таким чином, враховуючи наявність ознак протиправності спірної постанови, слід визнати протиправною та скасувати постанову Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області за №2-1009-02-43/2017 від 07.04.2017.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до квитанції №69.15.1/1285440 від 21.04.2017 позивачкою при зверненні до суду з цим позовом сплачено судовий збір в розмірі 640,00 гривень (том 1, а.с. 3).

Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Ліквідаційної комісії Державної архітектурно-будівельної інспекції України на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 640,00 гривень.

Керуючись статтею 129-1 Конституції України, статями 241-246, 250, 255, 295, 264, 265 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області за №2-1009-02-43/2017 від 07.04.2017.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Ліквідаційної комісії Державної архітектурно-будівельної інспекції України (код ЄДРПОУ - 37471912) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код - НОМЕР_1 ) понесені витрати зі сплати судового збору в розмірі 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивачка - ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код - НОМЕР_1 ;

відповідач 1 - головний інспектор будівельного нагляду інспекційного відділу управління державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області Мандрик Ігор Іванович, вул. І.Франка,4 м.Івано-Франківськ, 76018;

відповідач 2 - Ліквідаційна комісія Державної архітектурно-будівельної інспекції України, адреса: бульв. Лесі Українки, буд. 26, м. Київ, 01133, код ЄДРПОУ - 37471912.

Суддя /підпис/ Тимощук О.Л.