Справа № 300/3329/22
Суддя: Главач І.А.
Дата ухвалення: 2022-08-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про залишення позовної заяви без руху
"23" серпня 2022 р. Справа № 300/3329/22
м. Івано-Франківськ
Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Главач І.А., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Калуської міської ради про визнання акту та рішення протиправними та зобов`язання до вчинення дій,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (надалі, також позивач, ОСОБА_1 ), 18.08.2022 звернувся в суд з адміністративним позовом Управління соціального захисту населення Калуської міської ради (надалі, також відповідач), в якій просить:
- визнати протиправним та скасувати: акт Управління соціального захисту населення Калуської міської ради від 12.07.2021 № 38 про виявлення неповної або недостовірної інформації про доходи, майновий стан, виникнення інших обставин в осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги та житлової субсидії; рішення управління соціального захисту населення Калуської міської ради від 19.08.2021 № 10 про здійснення щомісячних відрахувань сум призначеної допомоги, виплаченої надміру.
- зобов`язати Управління соціального захисту населення Калуської міської ради здійснити перерахунок та виплатити утримані (відраховані) з мене кошти соціальної допомоги.
Перевіряючи адміністративний позов на відповідність його вимогам статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд вважає за необхідне вказати наступне.
Згідно з частиною 2 статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Відповідно до пунктів 4, 5, 9 частини п`ятою статті 160 КАС України в позовній заяві зазначаються: зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень - обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача.
Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин; вирішуючи спір суд повинен встановити, що у зв`язку з прийнятим рішенням, вчиненням дії чи допущенням бездіяльності суб`єктом владних повноважень порушуються права, свободи чи інтереси особи у сфері публічно-правових відносин; при цьому, обставини дійсного (фактичного) порушення відповідачем прав, свобод чи інтересів має довести належними та допустимими доказами саме позивач.
Розгляду та задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті вимоги, які відновлюють порушені права чи інтереси особи в сфері публічно-правових відносин.
При цьому слід зазначити, що при зверненні до суду позивачу необхідно обирати такий спосіб захисту, який би міг відновити його становище та захистити порушене, на його думку право. Застосування конкретного способу захисту права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулась особа, так і від характеру його порушення. З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних відносин (предмет та підстави позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.
Відповідно до частини 1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.
Суддя вважає за необхідне позивачу чітко та конкретно зазначити зміст позовних вимог до відповідача з урахуванням положень частини 1 статті 5 КАС України.
Згідно пункту 1 частини 1 статті 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
Рішенням Конституційного Суду України у справі № 3-рп/2003р від 30.01.2003 року визначено, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Об`єктом судового захисту є права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб. Адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав у сфері публічно-правових відносин. Вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у належності особи, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу, встановити чи є відповідне право або інтерес порушеним, а також визначити чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Позивач в позовній заяві не обґрунтував з посиланнями на норми законодавства в чому полягає його порушене право в частині позовних вимог, щодо визнання протиправним та скасування акта Управління соціального захисту населення Калуської міської ради від 12.07.2021 № 38 про виявлення неповної або недостовірної інформації про доходи, майновий стан, виникнення інших обставин в осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги та житлової субсидії, з боку відповідача у сфері публічно-правових відносин.

Таким чином, суд вважає за необхідне позивачу вказати та обґрунтувати, з посиланнями на норми законодавства, в чому полягає його порушене право з боку відповідача у сфері публічно-правових відносин в частині позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування акта Управління соціального захисту населення Калуської міської ради від 12.07.2021 № 38 про виявлення неповної або недостовірної інформації про доходи, майновий стан, виникнення інших обставин в осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги та житлової субсидії.

Пунктом 3 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Частиною 3 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

У позовній заяві позивач заявив клопотання про відстрочення сплати судового збору на підставі статті 8 Закону України "Про судовий збір" до моменту ухвалення рішення по справі.

В обґрунтування заявленого клопотання позивач зазначив, що у зв`язку із тим, що ніде не працює, являється особою з інвалідністю ІІІ групи і самостійно доглядає за особою з інвалідністю І групи, єдиним доходом являється пенсія по інвалідності, розмір якої складає 2100 грн.

Суд звертає увагу на те, що правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України Про судовий збір.

Відповідно до частини 2 статті 132 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначаються Законом України "Про судовий збір".

Відповідно до частини 1 статті 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Відповідно до частини 1 статті 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Підставою для звільнення, розстрочки, відстрочки від сплати судового збору є незадовільний майновий стан сторони, тобто фізичної або юридичної особи. Звільнення сторони від сплати судового збору є правом, а не обов`язком суду.

Крім того, суд зазначає, що Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя N R (81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14.05.1981 р., та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду.

При цьому, визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень її майнового стану. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від його сплати.

Повне звільнення від сплати усіх судових витрат застосовується до тих осіб, рівень життя яких не дозволяє взагалі здійснювати будь-які судові витрати, інакше вони не матимуть змоги забезпечити свої найнеобхідніші життєві потреби (житло, харчування, тощо).

Крім того, судові витрати це передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи.

У розумінні приписів статті 8 Закону України "Про судовий збір" відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення розміру судового збору, звільнення його від сплати може мати місце за наявності виключних обставин. При цьому, скаржник має довести існування фінансових труднощів.

Водночас, суд зазначає, що в обґрунтування свого майнового стану, який унеможливлює сплату судового збору, позивачем не подано жодного підтвердження підстав клопотання про звільнення від сплати судового збору, його відстрочення чи розстрочення, окрім довідки від 03.05.2022 вих. №414 виданій гр. ОСОБА_1 в тому, що він знаходиться на обліку у відділі обслуговування громадян №7 (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області і отримує пенсію по інвалідності за період листопад 2021 року квітень 2022 року, яка не є належним доказом скрутного матеріального становища позивача вцілому.

Суд зазначає, що обов`язок сплати судового збору слугує гарантією принципу рівності всіх осіб у правах щодо доступу до правосуддя. При цьому, судовий збір виконує не тільки фіскальну, а й дисциплінуючу функцію. Він є одним із способів стимулювання належного виконання учасниками відповідних правовідносин своїх прав та обов`язків, передбачених законами України, у зв`язку з чим, безпідставне звільнення від його сплати окремих осіб може свідчити про надання одній із сторін незаконної переваги перед іншою.

Особа, яка заявляє клопотання про звільнення від сплати судового збору, згідно з частиною 1 статті 77 КАС України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджає сплаті судового збору у встановленому законом порядку і розмірі.

Зокрема, в ухвалі від 08.09.2021 року у справі № 221/6875/19 Верховний суд вказав, що підставою для відстрочення сплати судового збору може бути, наприклад, видана в установленому законом порядку довідка про доходи, про заробітну плату, пенсію (за попередній календарний рік), про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо.

Наведення доводів, обґрунтування пов`язаних з цим обставин, які свідчать про неможливість або утруднення в здійсненні оплати судового збору, а також подання доказів на підтвердження того, що майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті судового збору у встановлених законодавством порядку, розмірі і строки, покладається на особу, яка подає позовну заяву.

Таким чином, суд дійшов переконання про відсутність обгрунтувань та їх підтвердження для задоволення клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору за подання даної позовної заяви.

З урахуванням вимог частини 2 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, суд зазначає таке.

Із змісту позовної заяви слідує, що предметом даного спору є протиправне, на переконання позивача, рішення відповідача та зобов`язання до вчинення дій.

Тобто адміністративний позов, заявлений позивачем, містить одну вимогу немайнового характеру.

Згідно з частиною 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Частиною 2 зазначеної статті передбачено, що ставка судового збору за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою, становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік», який вступив в дію з 01.01.2022 року, встановлено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб в розрахунку на місяць з 1 січня 2022 року складає 2481 гривня.

Як наслідок, позивачу необхідно сплатити судовий збір у розмірі 992, 40 гривні.

Згідно положень частини 1 статті 9 Закону України "Про судовий збір" судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Разом з тим, суд зазначає, що інформація щодо платіжних реквізитів для перерахування судового збору міститься на офіційному веб-порталі "Судова влада" в розділі "Івано-Франківський окружний адміністративний суд".

Суддею, перевіряючи позовну заяву ОСОБА_1 на відповідність вимогам Кодексу, також, встановлено, що позивачем пропущено встановлений КАС України строк звернення до суду.

Так, позивач зазначає, що з вересня 2021 року розмір допомоги на догляд за особою різко зменшився, а пізніше на поштову адресу надійшло повідомлення відповідача про відрахування надмірно виплаченої щомісячної грошової допомоги. Та, просить суд визнати протиправним та скасувати рішення від 19.08.2021.

Даний адміністративний позов скерований в суд 15.08.2022 засобами поштового зв`язку.

Всупереч вимогам частини 6 статті 161 КАС України, не надано заяви про поновлення цього строку та доказів поважності причин його пропуску.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи в силу вимог частиною 2 статті 122 КАС України встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини 1 статті 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Враховуючи, що позивачем пропущено строк звернення до адміністративного суду із заявленими позовними вимогами, а заяви про поновлення цього строку, суду не надав, то суд вважає за необхідне запропонувати позивачу надати суду заяву про поновлення строку звернення до суду з обґрунтуванням поважності пропущення строку на звернення до адміністративного суду з даними позовними вимогами та докази на підтвердження таких обставин.

Суд зазначає, що пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом. Європейський суд з прав людини стверджує, що таке право не є абсолютним та може бути обмежено, що допускається, оскільки право на доступ за своєю природою вимагає регулювання державою (Кунерт проти Польщі (заява № 8981/14)).

За змістом пунктів 37 та 38 рішення Європейського Суду з прав людини (надалі по тексту також - Суд) від 18 листопада 2010 року у справі "Мушта проти України", право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, і має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби.

Отже, за практикою Європейського Суду з прав людини застосування судами наслідків пропущення строків звернення до суду не є порушенням права на доступ до суду.

Таким чином, суд вважає необхідним запропонувати позивачу вказати підстави для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними, з долученням доказів поважності причин його пропуску.

За наявності вказаних недоліків, позовна заява не відповідає вимогам статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України.

Частиною 1 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

На підставі наведеного та керуючись статтею 160, 161, 169, 241-243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

позовну заяву ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Калуської міської ради про визнання акту та рішення протиправними та зобов`язання до вчинення дій - залишити без руху.

Надати ОСОБА_1 десятиденний строк для усунення вказаних недоліків, шляхом:

1) долучення квитанції (платіжного доручення) про сплату судового збору в розмірі 992,40 грн;

2) письмового обґрунтування, з посиланнями на норми чинного законодавства, в чому полягає порушене право в частині позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування акта Управління соціального захисту населення Калуської міської ради від 12.07.2021 № 38 про виявлення неповної або недостовірної інформації про доходи, майновий стан, виникнення інших обставин в осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги та житлової субсидії, з боку відповідача у сфері публічно-правових відносин; приведення позовних вимог у відповідність згідно вимог частини 1 статті 5 КАС України;

3) вказати підстави для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними, з долученням доказів поважності причин його пропуску.

Роз`яснити позивачу, що в разі не усунення недоліків у вище зазначений строк позовна заява буде повернена.

Ухвала окремо оскарженню не підлягає, у відповідності до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили негайно після її підписання суддею.

Суддя Главач І.А.