Справа № 140/9357/21
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2022-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2022 рокуЛьвівСправа № 140/9357/21 пров. № А/857/8103/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.,

суддів: Довгої О.І., Запотічного І.І.,

за участю секретаря судового засідання: Юник А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2022 року, ухвалене суддею Плахтій Н.Б. у м.Луцьку Волинської області у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у справі №140/9357/21 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Негабарит-Сервіс" до Головного управління ДПС у Волинській області, Державної казначейської служби у Волинській області про зобов`язання вчинити дії, стягнення коштів та пені,-

ВСТАНОВИВ:

31 серпня 2021 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Негабарит-Сервіс" звернувся до суду з позовом до відповідача Головного управління ДПС у Волинській області, Державної казначейської служби у Волинській області, у якому просив зобов`язати Головне управління ДПС у Волинській області здійснити коригування даних в картці особового рахунку (інтегрованій картці) платника податку шляхом сторнування суми податкового боргу з податку на додану вартість у сумі 1074476,58 грн та пені 6488,42 грн, що виникли за рахунок проведеного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника за рішенням суду, та виключити з усіх інформаційних баз ДПС України даних про наявність податкового боргу з податку на додану вартість у сумі 1074476,58 грн та пені у сумі 6488,42 грн; стягнути з Державного бюджету України невиплачену суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість по декларації з ПДВ за квітень 2021 в сумі 1080965 грн; стягнути з Державного бюджету України пеню за період з 25.06.2021 по 31.08.2021 за прострочення сплати бюджетної заборгованості в сумі 17858,13 грн.

Увалою Волинського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2022 року відповідно до ст.52 Кодексу адміністративного судочинства України допущено заміну відповідача правонаступником Головним управлінням ДПС у Волинській області, як відокремленим підрозділом Державної податкової служби (ЄДРПОУ ВП 44106679).

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2022 року позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач - Головне управління ДПС у Волинській області оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване судове рішення ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань ТзОВ «Негабарит-Сервіс» зареєстроване як суб`єкт господарювання та взято на податковий облік як платник податків в ГУ ДПС у Волинській області, Ковельське управління, Ковельська ДПІ (Ковельський район) (а.с.9-10).

Так, судом першої інстанції достовірно встановлено, матеріалами справи підтверджено, що 20.05.2021 ТзОВ «Негабарит-Сервіс» подано до ГУ ДПС у Волинській області податкову декларацію від 20.05.2021 № за квітень 2021 року, у якій було задекларовано до бюджетного відшкодуванню на рахунок платника у банку 1228053 грн (а.с.7-8).

За результатами камеральної перевірки з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за квітень 2021 року ГУ ДПС у Волинській області склало довідку від 16.06.2021 №5075/03-20-18-05/37707423, якою порушень вимог Податкового кодексу України в частині достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування ПДВ на поточний рахунок платника податку у банку за квітень 2021 року в розмірі 1228053,00 грн не встановлено (а.с.63-65).

24.06.2021 на рахунок платника податку в банку повернуто бюджетне відшкодування по вищевказаній декларації лише в сумі 147088,00 грн (а.с.11).

ТзОВ «Негабарит-Сервіс» з метою повернення решти невідшкодованої суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість по декларації з ПДВ за квітень 2021 рік в розмірі 1080965 грн та пені за прострочення сплати такої бюджетної заборгованості, а також коригування даних щодо облікування податкового боргу з податку на додану вартість, звернулося із даним позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд виходив з того, що судовими рішеннями, ухваленими у справах №140/3187/20, №140/7816/20, встановлено допущення Головним управлінням ДПС у Волинській області протиправної бездіяльності щодо невнесення до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування інформації про узгодженість бюджетного відшкодування податку на додану вартість за податковою декларацією за листопад 2017 року суми у розмірі 1074476,58 грн та беззаперечне право ТзОВ «Негабарит-Сервіс» на отримання бюджетного відшкодування у вказаному розмірі.

Згідно тверджень податкового органу, станом на 12.03.2021 основна сума ПДВ по декларації за листопад 2017 року в розмірі 1074476,58 грн відшкодована платнику у зв`язку із набранням рішенням законної сили за результатами апеляційного оскарження (Постановою ВААС від 14.01.2021 по справі №140/7816/20). При цьому за даними інтегрованої картки платника відшкодована сума ПДВ призвела до збільшення недоїмки в сумі 1074477 грн по платіжному дорученні №5 від 12.03.2021, на яку в свою чергу нараховано пеню в сумі 6488,46 грн.

Суд зазначив, що таке невірне відображення показників в інтегрованій картці платника призвело до безпідставного списання частини суми бюджетного відшкодування в розмірі 1080965 грн, заявленої позивачем у декларації за квітень 2021 року, в рахунок погашення боргу, штрафних санкцій, пені.

Інших доказів на підтвердження наявності у позивача податкового боргу в сумі 1080965 грн та правомірності його відображення в обліковій картці останнього по податку на додану вартість матеріали справи не містять та відповідачем не подані.

Суд виснував, що позивач має безумовне право на бюджетне відшкодування суми ПДВ по декларації за квітень 2021 року в розмірі 1228053,00 грн і таке право не може бути обмежене помилками в інтегрованій картці платника податків, тому з метою належного захисту прав позивача слід зобов`язати ГУ ДПС у Волинській області здійснити коригування даних в інтегрованій картці платника податника податку ТзОВ «Негабарит-Сервіс» шляхом виключення суми податкового боргу з податку на додану вартість у сумі 1074476,58 грн та пені у сумі 6488,42 грн (різниця між належної сумою бюджетного відшкодування 1228053,00 грн та відшкодованою 24.06.2021 на банківський рахунок сумою 147088,00 грн), стягнення невиплаченої суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість в розмірі 1080965 грн з одночасним стягненням пені за несвоєчасне виконання зобов`язань у сумі 18551,14 грн, що обрахована судом як 120% облікової ставки Національного банку України за період з 25.06.2021 (після спливу п`яти робочих днів, протягом яких мала відбутись виплата відшкодування ПДВ та перерахованою на поточний рахунок платника в банку) по 31.08.2021 (дата звернення позивача до суду).

Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального та процесуального права, з огляду на таке.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним нормативно-правовим актом, який встановлює окремі правила та положення для регулювання відносин оподаткування в певних випадках та захисту прав учасників податкових відносин є Податковий кодекс України, який в тому числі регулює і питання порядку здійснення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість.

За визначенням, наведеним у підпунктах 14.1.18 та 14.1.162 пункту 14.1 статті 14 ПК України, бюджетне відшкодування - відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника; пеня - сума коштів у вигляді відсотків, нарахованих на суми грошових зобов`язань, не сплачених у встановлені законодавством строки.

Порядок визначення суми податку на додану вартість, що підлягає відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків врегульовано статтею 200 ПК України.

Відповідно до пункту 200.7 статті 200 ПК України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Пунктом 20.10 статті 200 ПК України визначено, що у строк, передбачений абзацом першим пункту 76.3 статті 76 цього кодексу (протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання), контролюючий орган проводить камеральну перевірку даних податкової декларації або уточнюючих розрахунків (в разі їх подання).

Платники податку, які мають право на бюджетне відшкодування відповідно до цієї статті та подали заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, отримують таке бюджетне відшкодування в разі узгодження контролюючим органом заявленої суми бюджетного відшкодування за результатами камеральної перевірки, а у випадках, визначених пунктом 200.11 цієї статті, - за результатами перевірки, зазначеної у такому пункті, що проводяться відповідно до цього Кодексу.

Контролюючий орган має право протягом 60 календарних днів, що настають за граничним строком подання податкової декларації, а в разі якщо така податкова декларація надана після закінчення граничного строку - за днем її фактичного подання провести документальну перевірку платника податку в разі, якщо розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено за рахунок від`ємного значення, сформованого за операціями: за періоди до 1 липня 2015 року, що не підтверджені документальними перевірками; з придбання товарів/послуг за період до 1 січня 2017 року у платників податку, що використовували спеціальний режим оподаткування, визначений відповідно до статті 209 цього Кодексу (пункт 200.11 статті 200 ПК України).

Згідно із абзацом а пункту 200.12 статті 200 ПК України зазначена у заяві сума бюджетного відшкодування вважається узгодженою в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування з дня, наступного за днем закінчення граничного строку проведення перевірки, в разі, якщо контролюючим органом внесені до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомості про відсутність порушень під час такої перевірки.

Як передбачено положеннями пункту 200.13 статті 200 ПК України, на підставі даних Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, після дня набуття статусу узгодженої суми бюджетного відшкодування перераховує таку суму з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету, протягом п`яти операційних днів.

Суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення (пункт 200.23 статті 200 ПК України).

Зі змісту наведених норм можна дійти висновку, що держава в особі відповідних державних органів, виконуючи певний комплекс дій, зобов`язана повернути платнику суму бюджетного відшкодування з ПДВ протягом законодавчо встановленого строку після дня набуття відповідною сумою статусу узгодженої. Якщо ж протягом згаданого строку необхідних дій для відшкодування податку здійснено не було, невідшкодовані суми перетворюються на бюджетну заборгованість, на яку в силу положень пункту 200.23 статті 200 ПК України нараховується пеня.

Передумовою початку нарахування пені є невиконання контролюючим органом обов`язку з виплати заборгованості з відшкодування податку на додану вартість протягом строку, визначеного статтею 200 ПК України.

Нарахування пені пов`язується саме із недотриманням суб`єктами владних повноважень положень статті 200 ПК України, яка визначає, зокрема, комплекс дій, необхідних для своєчасного повернення сум бюджетної заборгованості з податку на додану вартість.

Наведений юридичний факт, у свою чергу, зумовлює виникнення фінансових правовідносин між боржником в особі держави та кредитором - платником податків, права якого порушені саме внаслідок несплати йому відповідної суми.

Підпунктом 17.1.7 пункту 17.1 статті 17 ПК України передбачено право платника податків оскаржувати в порядку, встановленому цим Кодексом, рішення, дії (бездіяльність) контролюючих органів (посадових осіб).

Таким чином, законодавцем надано платнику податків можливість захистити своє право шляхом оскарження не тільки рішення контролюючого органу, а й шляхом оскарження дії чи бездіяльності контролюючого органу.

Аналогічне право закріплено ч.1 ст.5 КАС України, згідно з якою до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Суд апеляційної інстанції, здійснивши перевірку рішення та дій, бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо відповідності визначеним ч.2 ст.2 КАС України критеріям, вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановленихстаттею 78 цього Кодексу.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.3 ст. 90 КАС України).

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що ТзОВ «Негабарит-Сервіс» подало до податкового органу податкову декларацію з ПДВ за квітень 2021 року, у якій товариством задекларовано до бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку 1228053 грн та яка підтверджена контролюючим органом за наслідками камеральної перевірки.

При цьому, 24.06.2021 товариству відшкодовано на рахунок у банку бюджетне відшкодування по вищевказаній декларації лише в сумі 147088 грн. Різниця заявленого відшкодування на суму 1080965 грн не відшкодована у зв`язку з тим, що зарахована контролюючим органом в рахунок погашення боргу, штрафних санкцій, пені.

Водночас з інформації, що обліковується в інтегрованій картці платника податків прослідковується, що по декларації за листопад 2017 року позивачем заявлено до бюджетного відшкодування 2042022 грн, з них відшкодовано 967545,42 грн, а решта суми 1074476,58 грн відображена у картці як заборгованість (а.с.28-43).

Виникнення зазначеної заборгованості скаржником пояснюється некоректним заповненням показників податкової звітності, а саме при поданні ТзОВ «Негабарит-Сервіс» додатку №2 до уточнюючого розрахунку декларації за лютий 2015 року по ІКП платника відбулось задвоєння нарахувань сум ПДВ, що в подальшому у лютому 2017 року в результаті рознесення додатка 2 до уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з податку на додану вартість до декларації за лютий 2015 року з зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок із стану нерознесених в ІКП відбулись розрахункові операції, починаючи з травня 2015 року, що, відповідно, призвело до зменшення переплати в ІКП ТзОВ «Негабарит-Сервіс» та в деяких періодах виникнення податкового боргу з ПДВ.

У даній справі було встановлено обставини вжиття позивачем заходів для оскарження бездіяльності податкового органу щодо відшкодування ПДВ за податковою декларацією за листопад 2017 року.

Так, рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 02.07.2020 у справі №140/3187/20, яке залишено без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01.12.2020, адміністративний позов ТзОВ «Негабарит-Сервіс» до Державної податкової служби України про визнання бездіяльності протиправною задоволено частково та визнано протиправною бездіяльність Державної податкової служби України щодо не відображення в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування інформації про узгодженість бюджетного відшкодування податку на додану вартість за податковою декларацією за листопад 2017 року суми у розмірі 1074476,58 грн.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 14.08.2020 у справі №140/7816/20 адміністративний позов ТОВ Негабарит-Сервіс до Державної податкової служби України, Головного управління Державної казначейської служби України у Волинській області про стягнення коштів задоволено та стягнуто з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у Волинській області на користь позивача заборгованість бюджету із відшкодування податку на додану вартість в розмірі 1074476,58 грн. Вказане рішення набрало законної сили 14.01.2021.

Згаданими судовими рішеннями встановлено обставини допущення відповідачем протиправної бездіяльності щодо невнесення до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування інформації про узгодженість бюджетного відшкодування податку на додану вартість за податковою декларацією за листопад 2017 року суми у розмірі 1074476,58 грн та беззаперечне право ТзОВ «Негабарит-Сервіс» на отримання бюджетного відшкодування у вказаному розмірі.

Відповідно до ч. 4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Станом на 12.03.2021 основна сума ПДВ по декларації за листопад 2017 року в розмірі 1074476,58 грн відшкодована платнику у зв`язку із набранням рішенням законної сили за результатами апеляційного оскарження (Постановою ВААС від 14.01.2021 по справі №140/7816/20).

Однак, за даними інтегрованої картки платника відшкодована сума ПДВ призвела до збільшення недоїмки в сумі 1074477 грн по платіжному дорученні №5 від 12.03.2021, на яку в свою чергу нараховано пеню в сумі 6488,46 грн.

Недостовірним відображенням показників даних податкового обліку щодо наявності у позивача заборгованості минулих періодів в інтегрованій картці платника спричинено безпідставне списання частини суми бюджетного відшкодування в розмірі 1080965 грн, заявленої позивачем у декларації за квітень 2021 року, в рахунок погашення боргу, штрафних санкцій, пені.

Водночас доказів в підтвердження наявності у позивача податкового боргу в сумі 1080965 грн та правомірності його відображення в обліковій картці останнього по податку на додану вартість матеріали справи не містять та відповідачем на розгляд суду першої та апеляційної інстанції не надано.

Слід зазначити, що механізм зворотного віднесення протиправно списаних в оплату пені коштів та відображення інформації в інтегрованій картці платника податків з 10.06.2016 було передбачено пунктом 5 розділу 1 Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України №422 від 07.04.2016, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 20.05.2016 за №751/28881 (далі - Порядок № 422), що був чинним на час збільшення недоїмки позивача в сумі 1074477 грн по платіжному дорученні №5 від 12.03.2021, на яку контролюючим органом було нараховано пеню у сумі 6488,46 грн.

Відповідно до пункту 5 розділу 1 Порядку №422 контроль достовірності первинних показників за податками і зборами, митними та іншими платежами до бюджетів та єдиним внеском здійснюється керівниками структурних підрозділів органів ДФС за напрямами роботи. Загальний контроль за достовірністю відображення в інформаційній системі (далі - ІКП) облікових показників забезпечується підрозділом, який здійснює облік платежів та інших надходжень. Дії працівників органів ДФС при відображенні в інформаційній системі органів ДФС первинних показників фіксуються із зазначенням ідентифікатора користувача, дати та часу дії. При виявленні некоректних базових записів структурними підрозділами за напрямами роботи готується коригуючий документ з обов`язковим посиланням на первинний документ, показники якого виправляються. Коригування даних в інформаційній системі органів ДФС здійснюється підрозділами, відповідальними за введення таких даних з первинних документів, за поточною датою. У разі необхідності коригування облікових показників ІКП у ручному режимі таке коригування здійснюється виключно за рішенням керівника (заступника керівника) органу ДФС, підготовленим відповідним структурним підрозділом за напрямом роботи. У разі встановлення, що перекручення (викривлення) показників допущене у результаті умисних дій працівників органів ДФС, такі працівники притягуються до відповідальності у встановленому законодавством порядку.

Наведені обставини дозволяють суду дійти висновку, що позивач має безумовне право на бюджетне відшкодування суми ПДВ по декларації за квітень 2021 року в розмірі 1228053,00 грн і таке право не може бути обмежене помилками в інтегрованій картці платника податків.

Оскільки на рахунок в банку позивача повернуто лише 147088,00 грн, суд апеляційної інстанції поділяє висновки суду першої інстанції щодо обгрунтованості позовних вимог позивача про стягнення решти суми невідшкодованої суми бюджетного відшкодування в розмірі 1080965 грн.

Наведений спосіб захисту узгоджується із висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 12.02.2019 у справі №826/7380/15. У цьому рішенні Суд вказав на те, що такі способи захисту як зобов`язання контролюючого органу надати висновок про підтвердження заявленої платником податків суми бюджетного відшкодування або внести заяву товариства до Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування не призведуть до ефективного відновлення права платника податків, а тому ефективним способом захисту, який забезпечить поновлення порушеного права позивача, є стягнення з Державного бюджету України через ГУ ДКС України у м.Києві на користь товариства заборгованості бюджету із відшкодування ПДВ.

Згідно з положеннями пункту 21.1.10 статті 21 ПК України, посадові особи контролюючих органів зобов`язані: вносити до інформаційних баз даних інформацію з документів, отриманих від платників податків у паперовій формі, а також інформацію про взаємодію з платниками податків, отриману в іншій формі.

Інтегрована картка платника податків є документом, який відображає облік нарахованих і сплачених сум платежів до бюджету, тому відображення в ній податкової заборгованості по фактично сплаченим сумах порушує права платника податків.

У даному випадку у платника податків наявний матеріально-правовий інтерес в тому, щоб дані карток його особових рахунків правильно відображали точний облік усіх нарахованих і сплачених сум до бюджету, оскільки невідповідність такого обліку фактичним задекларованим показникам сталась не з вини позивача.

Організацію діяльності з ведення податковими органами оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування визначає Порядок, що затверджений наказом Міністерства фінансів України від 12.01.2021 №5 (далі - Порядок №5).

Відповідно до пункту 2 розділу І вказаного Порядку інтегрована картка платника (далі - ІКП) - форма оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску (далі - платежі), що ведеться за кожним видом платежу; оперативний облік - процес відображення, систематизації та узагальнення облікових показників в ІКП, який ґрунтується на принципах бухгалтерського обліку.

У свою чергу, первинні показники - це показники, що містяться у первинних документах та є визначальними для характеристики процесів адміністрування податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів та єдиного внеску.

До первинних документів належать, серед інших, податкові декларації, уточнюючі розрахунки та судові рішення.

Згідно з пунктами 4, 5 розділу І Порядку №5 відповідальними за достовірність відображення/занесення первинних показників у підсистемах інформаційної системи є працівники структурних підрозділів територіальних органів ДПС за напрямами роботи.

В постанові від 06.03.2020 по справі №819/418/15-а Верховний Суд дійшов висновку, що в разі якщо податкова вимога про сплату боргу є скасованою судом, при цьому визначені в ній сума податкового боргу відображена в інтегрованих картках платника податку по відповідному платежу, платник податків, вважаючи, що певними рішеннями, діями чи бездіяльністю позивача порушені його права, має право звернутися до суду з відповідним позовом. При цьому, належним способом захисту прав буде подання платником відповідного позову про коригування в інтегрованій картці платника відомостей щодо спірної суми податкового боргу.

Також, колегія суддів зауважує, що порушення прав, свобод чи інтересів особи - це фактичний наслідок протиправного рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо неї. Моментом порушення є момент прийняття рішення, вчинення дій чи бездіяльності, які породжують або можуть породити в майбутньому негативні правові наслідки для особи у вигляді виникнення, зміни чи припинення певних правовідносин за її участю. Іншими словами, таке рішення (дії чи бездіяльність) є юридичним фактом, котрий має існувати на момент звернення до суду, передувати йому та підтверджуватися належними доказами.

Отже, виходячи з наведеного, зобов`язанню суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, як правило, має передувати встановлення судом порушення діями та/або бездіяльністю цього суб`єкта прав позивача й, відповідно, визнання їх протиправними, що також випливає й зі змісту приписів статті 245 КАС України.

Таким чином, оскільки як встановлено судом, неповне відшкодування податку на додану вартість відбулося внаслідок помилок в інтегрованій картці платника податків, тому з метою належного захисту прав позивача слід зобов`язати ГУ ДПС у Волинській області здійснити коригування даних в інтегрованій картці платника податника податку ТзОВ «Негабарит-Сервіс» шляхом виключення суми податкового боргу з податку на додану вартість у сумі 1074476,58 грн та пені у сумі 6488,42 грн.

Натомість контролюючим органом не надано, а судами не встановлено обставин, які вказують на відсутність у нього повноважень вчиняти вказані дії, а також апеляційна скарга не містить доводів та заперечень контролюючого органу щодо обраного позивачем способу захисту свого порушеного права.

Крім того, оскільки сума бюджетного відшкодування з ПДВ в розмірі 1080965 грн залишається невідшкодованою у визначені ПК України строки, позивач має право на подальше нарахування пені в порядку, визначеному пунктом 200.23 статті 200 ПК України, та у будь-який момент після виникнення такої заборгованості звернутись до суду з вимогами про стягнення пені на суму заборгованості. Відтак, твердження скаржника про передчасність позовної вимоги ТзОВ «Негабарит-Сервіс» про стягненя пені з одночасним зверненням з вимогами про стягнення суми бджетного відшкодування податку на додану вартість по декларації з ПДВ суд апеляційної інстанції вважає безпідставним.

Щодо доводів скаржника про необгрунтованість наведеного позивачем розрахунку пені суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що судом першої інстанції з огляду на дату узгодження суми бюджетного відшкодування та з урахуванням положень п. 200.23 ст. 200 ПК України самостійно здійснено розрахунок пені із заборгованості бюджету з відшкодування податку на додану вартість, що підлягає стягненню з відповідача.

Так, судом першої інстанції слушно вказано на те, що довідкою камеральної перевірки від 16.06.2021 підтверджено суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за квітень 2021 року у розмірі 1228053,00 грн, а тому наступний день - 17.06.2021 в розумінні абз. «а» п.200.12 ст. 200 ПК України є датою, коли сума набирає статусу узгодженої суми бюджетного відшкодування.

Відтак з урахуванням статті пункту 200.13 статті 200 ПК України обрахунок розміру пені на суму бюджетної заборгованості слід розпочати з 25.06.2021 за минуванням п`яти робочих днів, протягом яких мала відбутися виплата відшкодування ПДВ та здійснення перерахунку коштів на поточний рахунок платника в банку.

Судом також враховано, що згідно з рішеннями правління Національного банку України від 15.04.2021 №142-рш «Про розмір облікової ставки Національного банку України», з 16.04.2021 по 22.07.2021 установлено облікову ставку в розмірі 7,5% річних, від 22.07.2021 №342-рш з 23.07.2021 по 09.09.2021 8% річних.

Згідно наведеного судом розрахунку у розрізі періодів зміни облікової ставки Національного банку України, позивач має право на відшкодування пені за прострочення сплати бюджетної заборгованості з відшкодування ПДВ за період з 25.06.2021 по 31.08.2021 на загальну суму 18551,14 грн, а саме:

-за період з 26.06.2021 по 22.07.2021: (1080965 грн х 28 днів х 7,5% х 120% ) :100%: 365 = 7463,10 грн;

- за період з 23.07.2021 по 31.08.2021 (1080965 грн х 39 днів х 8% х 120% ) :100% : 365 = 11088,04 грн.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції зазначає, що такі були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції та їм була надана належна правова оцінка. Доводами апеляційної скарги не спростовуються висновки, викладені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні.

Відповідно до частини першої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції повністю виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення законного рішення, яке скасуванню не підлягає.

Керуючись статтями 195, 242, 308, 309, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2022 року у справі №140/9357/21 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя І. В. Глушко
судді О. І. Довга
І. І. Запотічний
Постанова складена в повному обсязі 22 серпня 2022 року.