Справа № 640/2711/20
Суддя: Амельохін В.В.
Дата ухвалення: 2022-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2022 року м. Київ № 640/2711/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Амельохіна В.В. розглянувши в спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в м. Києві
провизнання протиправними дії, зобов`язання вчинити дії.,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (далі по тексту - відповідач) про:

визнання бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії на підставі постанови Дніпровського районного суду міста Києва від 07.12.2009 року у справі №2а-3040/1-2009 незаконною.

зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії на підставі постанови Дніпровського районного суду міста Києва від 07.12.2009 року у справі 2-а-3040/1-2009 в розмірі 206 770, 00 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 лютого 2020 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що відповідачем протиправно відмовлено у виплаті позивачу відповідно до його вимоги від 10.12.2019 року інфляційних витрат у розмірі 206 770,00 грн. за невчасне виконання постанови Дніпровського районного суду міста Києва від 07.12.2009 року.

Позивач зазначає, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 07 грудня 2009 року у справі №2-а-3040/1-2009, яке набрало законної сили відповідно до постанови Апеляційного суду м. Києва 10 квітня 2011 року зобов`язано управління Пенсійного фонду у Дніпровському районі м. Києва провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 згідно ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в розмірі не нижче 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, згідно ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком, відповідно до частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за період з 26.10.2008 року, з урахуванням проведених виплат. Зазначене рішення суду виконане відповідачем 14.08.2019 року. Таким чином, в порядку передбаченому Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків їх виплати" відповідач має компенсувати інфляційні втрати за період з 10.04.2011 року по 14.08.2019 рік.

27 квітня 2020 року відповідачем подано відзив на позов відповідно до якого проти задоволення позову заперечує у повному обсязі з підстав визначених у ньому. Крім цього, відповідачем на виконання вимог ухвали суду надано копію матеріалів пенсійної справи.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 має статус особи, постраждалої внаслідок аварії на ЧАЕС 1 категорії, інвалідом ІІ групи та перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва, отримує основну пенсію, передбачену ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю, особам, віднесеним до категорії 1, передбачену ст. 50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", як інвалід ІІ групи.

Постановою Апеляційного суду м. Києва від 05 квітня 2011 року зобов`язано управління Пенсійного фонду у Дніпровському районі м. Києва провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 згідно ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в розмірі не нижче 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, згідно ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком, відповідно до частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за період з 26.10.2008 року, з урахуванням проведених виплат.

На виконання вищезазначеного рішення суду Управлінням Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва (далі - Боржник) здійснено нарахування (перерахунок) та надано до Управління державної виконавчої служби довідку, в якій зазначено, що сума заборгованості становить 127 381, 76 грн.

14 серпня 2019 року на поточний рахунок позивача НОМЕР_1 зараховано кошти в сумі 127 381,76 грн. на виконання зазначеного рішення суду.

10 грудня 2019 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із вимогою про сплату компенсації втрати частини доходів на суму боргу 127 381, 76 грн. за період з 10.04.2011 по 14.08.2019 року (включно), що становить 206 770, 00 грн.

Листом від 24 січня 2020 року № 8135/02, Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві відмовив у задоволенні вимоги, зазначивши, що статтею 1, 2 Закону України «Про компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» передбачено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони отримують на території України і які не мають разового характеру, в тому числі пенсії та інші соціальні виплати. Оскільки сума коштів на виконання рішення суду була здійснена одноразовою виплатою в серпні 2019 року, то вона має разовий характер. Зазначений Закон не передбачає виплату компенсації за втрату частини доходу у зв`язку з виплатою доходів громадян, що мають разовий характер.

Позивач, вважаючи, що не нарахуванням та не виплатою інфляційних витрат на його вимогу відповідачем допущено протиправну бездіяльність, та порушено його права та інтереси, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Відповідно до положень частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" № 2050-ІІІ (далі - Закон № 2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 159 (далі - Порядок № 159).

Згідно зі статтями 1, 2 Закону № 2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Згідно з п. 2 Порядку компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).

Наведене свідчить, що основною умовою для виплати громадянину передбаченої ст. 2 Закону №2050-ІІІ та Порядком, компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації громадянину частини доходу, в тому числі пенсії, у зв`язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер.

Також, дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (зокрема, пенсії).

Виплата компенсації втрати частини доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його (доходу) нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Аналогічний підхід до застосування вказаних норм права викладено Верховним Судом у постановах від 20.02.2018 року (справа №336/4675/17), від 21.06.2018 року (справа №523/1124/17) та від 03.07.2018 року (справа № 521/940/17) від 15.05.2019 року (справа № 727/7818/16-а).

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Апеляційного суду м. Києва від 05 квітня 2011 року зобов`язано управління Пенсійного фонду у Дніпровському районі м. Києва провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 згідно ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в розмірі не нижче 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, згідно ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком, відповідно до частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за період з 26.10.2008 року, з урахуванням проведених виплат, набрало законної сили 10 квітня 2011 року, а виконання зазначеного рішення шляхом виплат відповідних сум пенсії фактично проведено 14.08.2019 року.

Таким чином, враховуючи, що з 10.04.2011 року позивачу не виплачувались суми пенсії, обов`язок виплат яких була встановлена судом, відповідач мав відшкодувати позивачу інфляційні виплати за період з 10.04.2011 року по 14.08.2019 року.

З огляду на зазначене, враховуючи, що відповідачем не було нараховано і сплачено позивачу компенсацію за втрачену частину доходу, суд дійшов до переконання про допущення позивачем протиправної бездіяльності щодо виплати позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії на підставі постанови Дніпровського районного суду міста Києва від 07.12.2009 року у справі №2-а-3040/1-2009 та задоволення позовних вимог в цій частині.

Відповідно до статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач просить суд зобов`язати відповідача сплатити йому компенсацію у розмірі 206 770,00 грн.

Відповідно до статті 3 Закону України від 19 жовтня 2000 року № 2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Сума компенсації у розмірі 206 770,00 грн. розрахована виходячи із множення суми 127 381, 76 грн. на помісячний індекс інфляції за період з 01.01.2012 року по 14.08.2019 рік.

Враховуючи встановлений факт допущення відповідачем протиправної бездіяльності щодо несплати позивачу суми компенсації за втрачену частину доходу, а також що відповідачем не надано до суду заперечень щодо суми компенсації, що заявлена позивачем, суд дійшов до переконання про наявність підстав для задоволення позовної вимоги щодо зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії на підставі постанови Дніпровського районного суду міста Києва від 07 грудня 2009 року у справі №2-а-3040/1-2009 у розмірі 206 770,00 грн.

Згідно положень ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані позивачем докази, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог частково.

У зв`язку з тим, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.10 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", судові витрати розподілу не підлягають.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 139, 143, 241-246, 255, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1.Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2 ) задовольнити.

2. Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, вул. Бульварно - Кудрявська 16, місто Київ, ) щодо виплати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2 ) компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії на підставі постанови Дніпровського районного суду міста Києва від 07.12.2009 року у справі №2а-3040/1-2009.

3.Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, вул. Бульварно - Кудрявська 16, місто Київ, ) виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2 ) компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії на підставі постанови Дніпровського районного суду міста Києва від 07.12.2009 року у справі 2-а-3040/1-2009 в розмірі 206 770, 00 грн.

Рішення суду, відповідно до ч. 1 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строк у подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Амельохін