Справа № 640/2092/21
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2022-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

10 червня 2022 року м. Київ № 640/2092/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Іщука І.О., розглянувши в письмовому провадженні заяву позивача в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України у адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві

про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, в якому просить, з урахуванням уточнення позовних вимог:

- визнати протиправними дії ГУ ПФУ в м. Києві щодо обмеження пенсії позивача максимальним розміром, починаючи з 21 грудня 2016 року;

- зобов`язати ГУ ПФУ в м. Києві провести з 21 грудня 2016 року ОСОБА_1 виплату пенсії без обмеження максимальним розміром та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії, починаючи з 21 грудня 2016 року;

- зобов`язати ПФУ в м. Києві подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.11.2021 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено.

Суд вирішив:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо обмеження пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром, починаючи з 21 грудня 2016 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести з 21 грудня 2016 року ОСОБА_1 виплату пенсії без обмеження максимальним розміром та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії, починаючи з 21 грудня 2016 року.

На виконання рішення від 08.11.2021 судом видано виконавчий лист від 12.01.2022 №640/2092/21.

Через відділ канцелярію Окружного адміністративного суду міста Києва 07.06.2022 від позивача надійшла заява, в якій на підставі статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України останнній просить суд постановити окрему ухвалу, якою:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, які вчинені на виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.11.2021 у справі №640/2092/21 щодо проведення свавільного перерахунку розміру пенсії позивача з 21.12.2016 та невиплати пенсії, яка була нарахована без обмеження максимальним розміром, з урахуванням розміру пенсії (66991,28 грн.), нарахованого з 19.04.2018 на виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.12.2019 у справі №826/13830/18 згідно Звіту про виконання рішення у справі № 826/13830/18, який затверджений ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.03.2021 у справі № 826/13830/18;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві вжити заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону, яке полягає в проведенні свавільного перерахунку розміру пенсії позивача з 21.12.2016 та невиплати пенсії, яка була нарахована без обмеження максимальним розміром, з урахуванням розміру пенсії (66991,28 грн.), нарахованого з 19.04.2018 на виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.12.2019 року у справі №826/13830/18 згідно звіту про виконання рішення у справі № 826/13830/18, який затверджений ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.03.2021 у справі № 826/13830/18;

- зобов`язати Головне управлінні Пенсійного фонду України в м. Києва подати до суду протягом тридцяти днів з дня отримання копії окремої ухвали відповідь про виконання вказівок окремої ухвали суду.

Розглянувши заяву та додані до неї документи, суд зазначає наступне.

Питання щодо визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду врегульовано статтею 383 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з частиною першою статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Частиною другою статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у такій заяві зазначаються:

1) найменування адміністративного суду, до якого подається заява;

2) ім`я (найменування) позивача, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі;

3) ім`я (найменування) відповідача, посада і місце служби посадової чи службової особи, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі;

4) ім`я (найменування) третіх осіб, які брали участь у розгляді справи, поштова адреса, номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі;

5) номер адміністративної справи;

6) відомості про набрання рішенням законної сили та про наявність відкритого касаційного провадження;

7) інформація про день пред`явлення виконавчого листа до виконання;

8) інформація про хід виконавчого провадження;

9) документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати за подання відповідної заяви;

10) перелік документів та інших матеріалів, що додаються.

Слід зазначити, що згідно частини четвертої статті 372 Кодексу адміністративного судочинства України примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина перша статті 373 Кодексу адміністративного судочинства України).

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення), згідно статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року №1404-VIII це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підглядають примусовому виконанню.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 20 лютого 2019 року по справі №806/2143/15 (провадження №К/9901/5159/18) вказав, що відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень, з огляду на вищенаведене, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, за Кодексом адміністративного судочинства України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

Аналогічна позиція викладена в постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від 03.01.2020 у справі №620/1813/19.

У поданій позивачем заяві не зазначено інформації про день пред`явлення виконавчого листа до виконання, що зумовлює висновок суду про недотримання заявником вимог пункту 7 та пункту 8 частини другої статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України щодо необхідності наведення інформації про дату пред`явлення до виконання виконавчого листа та про хід виконавчого провадження.

Суд наголошує, що на виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.11.2021, судом видано виконавчий лист від 12.01.2022 №640/2092/21, проте, як зазначено позивачем в поданій заяві, станом на дату подання даної заяви, виконавчий лист до виконання не пред`являвся.

Відповідно до абзацу 2 частини п`ятої статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності заяви вказаним вище вимогам вона ухвалою суду, прийнятою в порядку письмового провадження, повертається заявнику.

З огляду на викладене, заява представника позивача не відповідає вимогам, передбаченим частиною другою статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з частиною п`ятою статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України у разі відповідності заяви вимогам, зазначеним у цій статті, вона підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду такої заяви.

У разі невідповідності заяви вказаним вище вимогам вона ухвалою суду, прийнятою в порядку письмового провадження, повертається заявнику. Така ухвала суду може бути оскаржена.

Враховуючи викладене, оскільки заяву подано без додержання вимог, встановлених частиною другою статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, дана заява підлягає поверненню заявнику.

Керуючись статтями 248, 383 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними дій, вчинених відповідачем на виконання рішення суду, поданої в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України - повернути заявнику.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням пункту 15.5. Перехідних положень цього Кодексу.

Суддя Іщук І.О.