Справа № 400/1715/20
Суддя: Вербицька Н. В.
Дата ухвалення: 2022-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2022 р.м.ОдесаСправа № 400/1715/20
Головуючий в 1 інстанції: Лебедєва Г. В.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів Бойка А.В.,

- Джабурії О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 14 липня 2022 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ПФУ в Миколаївській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 30.06.2020 у справі №400/1715/20 позов ОСОБА_1 задоволено частково, визнано дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо зменшення розміру пенсії ОСОБА_1 за рахунок виплати з 05 березня 2019 року по 03 вересня 2019 року 75 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року протиправними та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії з 05.03.2019 по 03.09.2019 (включно) з урахуванням 100% суми підвищеної пенсії, визначеного станом на 01.03.2018, з врахуванням раніше виплачених сум на визначений ОСОБА_1 банківський рахунок. В решті позовних вимог відмовлено.

Зазначеним рішенням зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Миколаївській області подати звіт про виконання цього рішення суду та встановлено строк для подання звіту - тридцять календарних днів, що обчислюється з дати набрання цим рішенням суду законної сили.

02.09.2020 до канцелярії Миколаївського окружного адміністративного суду від Головного управління Пенсійного фонду України у Миколаївській області надійшов звіт про виконання рішення суду у справі № 400/1715/20.

14.09.2020 канцелярією суду було зареєстровано клопотання позивача про накладення на начальника ГУ Пенсійного фонду України в Миколаївській області штраф у розмірі 40 прожиткових мінімумів, половину з яких заявник просив стягнути на користь позивача.

Ухвалою від 05.10.2020 суд заяву ОСОБА_1 про встановлення відповідачу нового строку подання звіту про виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду - задовольнив частково, встановив новий строк для подання звіту про виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 30.06.2020 у справі №400/1715/20, а саме - зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області подати звіт про виконання цього рішення суду. Встановив строк для подання звіту - два місяці, що обчислюється з дати набрання цієї ухвали суду законної сили.

07.10.2020 канцелярією суду зареєстровано клопотання позивача про накладення на начальника ГУ Пенсійного фонду України в Миколаївській області штраф у розмірі 40 прожиткових мінімумів, половину з яких заявник просив стягнути на користь позивача.

Ухвалою від 04.11.2020 суд у задоволенні заяви ОСОБА_1 про накладення на начальника ГУ Пенсійного фонду України в Миколаївській області штрафу у розмірі 40 прожиткових мінімумів - відмовив.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 02.02.2021 у справі №400/1715/20 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 30 червня 2020 року скасовано в частині відмови щодо:

зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області здійснювати виплату пенсії ОСОБА_1 на визначений ним банківський рахунок АТ КБ Приватбанк;

зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області здійснити компенсацію втрати частини доходів ОСОБА_1 .

Ухвалено постанову, якою в цій частині позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області при здійсненні перерахунку та виплаті пенсії ОСОБА_1 з 05.03.2019 по 03.09.2019 (включно) з урахуванням 100% суми підвищеної пенсії, визначеного станом на 01.03.2018, провести з компенсацією втрати частини доходів та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області здійснювати виплату пенсії ОСОБА_1 на поточний рахунок НОМЕР_1 відкритий в АТ КБ Приватбанк. В іншій частині рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 30 червня 2020 року залишено без змін.

26.05.2022 року канцелярією суду було зареєстровано клопотання позивача, в якому він просив суд:

- за тривале умисне невиконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 30.06.2020р. у справі №400/1715/20 накласти на начальника Головного управління ПФУ в Миколаївській області (зазначити у ухвалі суду П.І.Б. адресу, рнокпп), штраф у сумі сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

- половину суми штрафу стягнути на користь Державного бюджету України: адміністрація України (, вул. Липська, 18/5, м. Київ, 01021);

- половину суми штрафу стягнути на користь позивача;

- зобов`язати відповідача у строк до 10 днів з дня винесення ухвали суду подати суду новий звіт про виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 30.06.2020 у справі №400/1715/20.

В обґрунтування вказаної заяви позивач зазначає, що незважаючи на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 30.06.2020, яке набрало законної сили, відповідач до теперішнього часу його не виконав. Вказав, що на виконання рішення суду у справі № 400/1715/20 головним управлінням 03.08.2020 проведено перерахунок пенсії за вислугу років ОСОБА_1 за період з 05.03.2019 до 03.09.2019 (включно), з урахуванням 100% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018. Після проведеного перерахунку до пенсії донараховано 5475,26 грн., проте, за два роки зазначена сума позивачу не виплачена, з посиланням на відсутність коштів. Таким чином, судове рішення станом на 22.05.2022 відповідачем не виконано.

04.07.2022 до канцелярії Миколаївського окружного адміністративного суду від ГУ ПФУ в Миколаївській області надійшли заперечення на заяву про встановлення судового контролю, в якому відповідач вказав, що згідно ч. 1 ст. 48 Бюджетного кодексу України розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов`язання та здійснюють платежі тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами. Кошти Пенсійного фонду не включаються до складу Державного бюджету України (ч. 2 ст. 72 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 року № 1058-IV). Відповідно до ст. 73 Закону України № 1058 кошти Пенсійного фонду використовуються на: 1) виплату пенсій, передбачених цим Законом; 2) надання соціальних послуг, передбачених цим Законом; 3) фінансування адміністративних витрат, пов`язаних з виконанням функцій, покладених на органи Пенсійного фонду; 4) оплату послуг з виплати та доставки пенсій; 5) формування резерву коштів Пенсійного фонду. Забороняється використання коштів Пенсійного фонду на цілі, не передбачені Законом Укораїни № 1058. Згідно Бюджету Пенсійного фонду України на 2020 рік, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.01.2020 № 22, видатки на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду становлять 200 000 000,00 грн. Відповідно до звіту про виконання Бюджету Пенсійного фонду України за 2020 рік, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 18.02.2021 № 6-1 за категорією видатки на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду фактично виконано коштів на суму 200 000 000,00 грн. Згідно Бюджету Пенсійного фонду України на 2021 рік, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.02.2021 № 126, видатки на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду становлять 360 000 000,00 грн. Відповідно до звіту про виконання Бюджету Пенсійного фонду України за 2021 рік, за формою затвердженою Наказом Пенсійного фонду України від 01.06.2017 № 105 (в редакції наказу Пенсійного фонду України від 11.06.2021 № 79) за категорією видатки на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду фактично виконано коштів на суму 360 000 000,00 грн.

Тобто, кошти, виділені на погашення заборгованості за рішеннями суду у 2020 - 2021 році, реалізовані в межах наданих асигнувань в повному обсязі. Бюджет Пенсійного фонду України затверджується Кабінетом Міністрів України. Обсяг бюджетних призначень Пенсійному фонду України на 2022 рік на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду на даний час не затверджено. Отже, рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 03.06.2020 по справі № 400/1715/20, постанова П`ятого апеляційного адміністративного суду від 02.02.2021 по справі № 400/1715/20 виконуються Головним управлінням відповідно до покладених судом зобов`язань та в межах повноважень, визначених чинним законодавством.

Ухвалою суду від 15.07.2022 заяву позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справі задоволено частково.

Встановлено Головному управлінні Пенсійного фонду України в Миколаївській області новий строк для подання звіту про виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 30.06.2020 у справі №400/1715/20 - два місяця після отримання копії даної ухвали.

В решті вимог відмовлено.

Судова колегія звертує увагу, що в основу вищевказаної ухвали покладено висновки, що відповідач в особі керівника Головного управління поза розумним сумнівом вжив конкретні заходи з метою виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду, що підтверджується матеріалами справи. Фактична невиплата нарахованих сум зумовлена тим, що виділені бюджетні кошти на виконання судових рішень, боржником в яких є Пенсійний фонд України, спрямовуються на безумовне виконання таких рішень у порядку черговості прийняття.

За умови дотримання Головним управлінням ПФУ в Миколаївській області встановленого порядку виконання судового рішення, рішення щодо накладення штрафу на керівника управління є передчасним, оскільки жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Відсутність правових підстав для накладення штрафу на керівника ГУ ПФУ в Миколаївській області не звільняє орган ПФУ від обов`язку виконати рішення суду, ухвалене на користь позивача, а тому суд вирішив встановити Головному управлінні Пенсійного фонду України в Миколаївській області новий строк для подання звіту про виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 30.06.2020 у справі №400/1715/20 - два місяця після отримання копії даної ухвали.

Не погоджуючись із прийнятою ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись напорушення норм процесуального права, просить зазначену ухвалу скасувати та прийняти постанову, якою задовольнити вимоги, викладені у клопотанні від 26.05.2022. Зокрема, апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала не забезпечує відновлення порушеного права позивача. Відсутність коштів як причина невиконання своїх зобов`язань є неприпустимою для державних органів. Учасник справи, що має виконати судовий акт має вчинити достатні дії для організації процесу його виконання незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому ст. 8 Конституції України принципу верховенства права. Ну думку апелянта, суд першої інстанції визнав легітимним та законним невиконання відповідачем судового рішення в даній справі протягом двох років з посиланням на нібито відсутність бюджетного фінансування.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до приписів частини другої статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно зі статтею 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення спричиняє відповідальність, встановлену законом.

Вищевказані норми свідчать, що обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею 129-1 Конституції України, статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, статтями 14, 370 КАС України.

Статтею 382 КАС України передбачений судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах.

Відповідно до частин першої та другої вказаної статті суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З аналізу викладених норм убачається, що судовий контроль за виконанням судових рішень здійснюється судом шляхом зобов`язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту про виконання судового рішення, а в разі неподання такого звіту - встановленням нового строку для подання звіту та накладенням штрафу.

На думку апелянта, відповідач протягом тривалого часу не виконує рішення суду по даній справі, що має мати наслідком накладення штрафу на його керівника.

Щодо вирішення даного питання судова колегія звертає увагу, що відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їхні посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - коштами, передбаченими за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Відповідно до підпунктів 4, 5 пункту 4 Положення про Головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2, Головне управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, забезпечує своєчасне та в повному обсязі фінансування пенсій та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються коштом Фонду та з інших джерел, визначених законодавством, здійснює з цією метою перерозподіл коштів між районами (містами); здійснює призначення (перерахунок) та виплату пенсій військовослужбовцям, особам рядового та начальницького складу та іншим особам (крім військовослужбовців строкової служби та членів їх сімей), які мають право на пенсію на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Таким чином, виплати здійснює Головне управління Пенсійного фонду України винятково коштом Фонду та з інших джерел, визначених законодавством.

Відповідно до п.7 розділу ІІ Порядку розроблення, затвердження та виконання бюджету Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 31.08.2009 № 21-2 (у редакції постанови правлінняПенсійного фонду України від 09 грудня 2021 року № 35-1), зареєстрованого в Мінюсті України 23.09.2009 за №897/16913, за рахунок коштів Державного бюджету України здійснюються видатки, фінансування яких згідно із законодавством забезпечується за рахунок коштів державного бюджету.

Видатки на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, виданими або ухваленими після набрання чинності Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» (далі - рішення суду), плануються в межах коштів Державного бюджету України, передбачених у Державному бюджеті України на фінансування пенсійних програм. Черговість виплат на виконання рішень суду визначається датою набрання ними законної сили.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Згідно зі статтями 23, 116 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом чи законом про Державний бюджет України, є порушенням бюджетного законодавства.

З урахуванням зазначеного проведення виплати заборгованості не може бути здійснене за рахунок власних коштів Пенсійного фонду України, зокрема ГУ ПФУ в Миколаївській області, що надійшли від сплати єдиного соціального внеску, а проводиться лише у разі наявності на це відповідних бюджетних асигнувань.

Системний аналіз наведених правових норм також дає підстави дійти до висновку про те, що виплата нарахованих (перерахованих) сум пенсій за рішенням суду здійснюється, зокрема, коштами, передбаченими за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Черговість виконання судових рішень визначається датою їх надходження.

Матеріали справи підтверджують, що відповідачем 03.08.2020 проведено перерахунок пенсії за вислугу років ОСОБА_1 з урахуванням 100 % суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018, з 05.03.2019 по 03.09.2019 (включно), з урахуванням раніше виплачених сум відповідно до покладених судом зобов`язань, що підтверджується протоколом від 03.08.2020 та розрахунком на доплату.

Після проведеного перерахунку, відповідачем на виконання рішення суду по справі № 400/1715/20, за період з 05.03.2019 донараховано 5475, 26 грн.

Крім того, відповідачем здійснено розрахунок компенсації втрати частини доходів позивача, який склав 336,72 грн (т.3, а.с. 40 ).

Отже, відповідач в особі керівника Головного управління вжив конкретні заходи з метою виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 30.06.2020 та постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 02.02.2021 у справі № 400/1715/20.

Наявні в матеріалах справи звіти про виконання рішення суду по даній справі, а також подані відповідачем заперечення від 07.07.2022 підтверджують наявність належних і допустимих доказів на підтвердження доводів органу ПФУ щодо відсутності належного фінансування для виконання рішення суду по даній справі в 2020-2022 роках.

Згідно Бюджету Пенсійного фонду України на 2020 рік, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.01.2020 № 22, видатки на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду становлять 200 000 000,00 грн. Відповідно до звіту про виконання Бюджету Пенсійного фонду України за 2020 рік, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 18.02.2021 № 6-1 за категорією видатки на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду фактично виконано коштів на суму 200 000 000,00 грн.

Відповідно до Бюджету Пенсійного фонду України на 2021 рік, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.02.2021 року № 126, видатки на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду становлять 360 000 000,00 грн. Згідно звіту про виконання Бюджету Пенсійного фонду України на 01.10.2021 року, за формою затвердженою Наказом Пенсійного фонду України від 01.06.2017 року № 105 (в редакції наказу Пенсійного фонду України від 11.06.2021 року № 79) за категорією видатки на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду фактично виконано коштів на суму 360 000 000,00 грн.

Тобто, кошти, виділені на погашення заборгованості за рішеннями суду у 2020 - 2021 році, реалізовані в межах наданих асигнувань в повному обсязі.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що обсяг бюджетних призначень Пенсійному фонду України на 2022 рік на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду на даний час не затверджено.

Фактична невиплата нарахованих 5475,26 грн та 336,72 грн зумовлена тим, що виділені бюджетні кошти на виконання судових рішень, боржником в яких є Пенсійний фонд України, спрямовуються на безумовне виконання таких рішень у порядку визначеної черговості. Тому, за умови дотримання Головним управлінням Пенсійного фонду в Миколаївській області встановленого порядку виконання судового рішення, рішення щодо накладення штрафу на керівника управління буде передчасним, оскільки жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Аналогічну позицію Верховний Суд України висловив, зокрема, в ухвалі від 19 травня 2015 року № 21-1044а15 та в постанові від 22 листопада 2016 року у справі № 804/5081/13-а та підтримав Верховний Суд, зокрема, у постановах від 24 січня 2018 року у справі № 405/3663/13-а, від 16 липня 2018 року у справі № 811/1469/18, від 23 квітня 2020 рокуу справі №560/523/19.

Колегія суддів враховує, що переслідуючи мету забезпечення реалізації конституційного принципу обов`язковості судових рішень, адміністративні суди мають зважено підходити до вибору процесуальних засобів такого забезпечення, а саме: встановлювати дійсні причини виникнення затримки у виконанні судового рішення, аналізувати акти законодавства, враховувати здійснені відповідною посадовою особою дії, спрямовані на виконання судового рішення, та їх відповідність вимогам законодавства, встановлювати наявність та форму вини такої посадової особи, а також зазначати про співмірність розміру штрафу та доходів (фінансової спроможності) такої посадової особи. Це не повинно зумовлювати порушення основоположних засад адміністративного судочинства, зокрема, пропорційності, необхідності дотримання оптимального балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи та цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) тощо. Такі засоби не можуть бути надмірними за визначених умов та не мають призводити до порушення прав, гарантованих Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Посилення судового контролю за виконанням судових рішень та наділення суду з цією метою правом накладати штрафні санкції визнається заходом для забезпечення конституційного права громадян на судовий захист. Специфіка застосування штрафної санкції, полягає в тому, що вона накладається на керівника суб`єкта владних повноважень, яким не забезпечено виконання судового рішення та який є відповідальним за діяльність державного органу, який він очолює. Можливість накладення штрафу розглядається не самостійно, а за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або у разі неподання такого звіту. Накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штрафу є мірою покарання, а тому можливість суду накласти такий штраф може бути реалізована лише за умови встановлення судом обставин, які свідчать про умисне невиконання рішення суду, недобросовісність у діях суб`єкта владних повноважень, які свідчать про ухилення останнього від виконання рішення суду. Зважаючи на приписи наведених положень процесуального закону, з урахуванням характеру спірних правовідносин та фактичних обставин справи судова колегія не вбачає наявності таких підстав.

Верховний Суд у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі №704/1547/17 сформулював правову позицію, що за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту можна, зокрема, встановити новий строк подання звіту. Тобто, суд вправі вжити заходів реагування судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах у формі встановлення нового строку для подачі звіту. Для підтвердження мотивації такого підходу потрібно керуватися абзацом першим підпункту 3.2 пункту 3, абзацу другого пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 червня 2009 року №16-рп/2009, де зазначено, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини, а виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової.

З урахуванням обставин справи, характеру спірних правовідносин, предмета та категорії спору, практики правозастосування, що складалася з приводу спорів цієї категорії, зокрема й суду касаційної інстанції, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що поданий звіт не підтверджує виконання рішення суду у повному обсязі, оскільки виплати перерахованої пенсії позивачу органом ПФУ не здійснено, а тому обгрунтованим є встановлення нового строку для подачі звіту.

При цьому, ст. 382 КАС України не визначає тривалість строку протягом якого відповідний звіт має бути подано, що свідчить про передачу законодавцем даного питання на розсуд суду, а тому з врахуванням факту незатвердження бюджету ПФУ на 2022 рік та загальновідомих обставин введення на території України воєнного стану та супутних проблем обмеженого фінансування, визначений судом першої інстанції строк в два місяці є обгрунтованим.

Таким чином, враховуючи викладене, колегія суддів вважає зазначені в апеляційній скарзі доводи безпідставними, а висновок суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення заяви позивача та надання нового строку для подачі звіту відповідачем обґрунтованим.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підстав для скасування чи зміни ухвали суду 1-ї інстанції колегія суддів не вбачає, а доводи апеляційної скарги вважає такими, що висновків суду не спростовують.

У касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову, заміну заходу забезпечення позову, ухвали, зазначені у пунктах 3, 4, 12, 13, 17, 20 частини першої статті 294 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Враховуючи зазначене, ухвали суду першої інстанції про накладення штрафу та інших питань судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, постановлених судом відповідно до статті 382 цього Кодексу, після їх перегляду в суді апеляційної інстанції, не можуть бути оскаржені у касаційному порядку.

Керуючись ст.ст.308,311,315,316,321,322,325, 328 КАС України, судова колегія

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 14 липня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: А.В. Бойко

Суддя: О.В.Джабурія