Справа № 200/5314/21
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2022-08-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2022 року справа №200/5314/21

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Компанієць І.Д. (суддя-доповідач),

суддів Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 01 липня 2021 року у справі №200/5314/21 (головуючий І інстанції Давиденко Т.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила:

-визнати протиправними дії відповідача щодо неврахування до страхового стажу періодів роботи в районах Крайньої Півночі з 05.09.1985 року по 31.05.1988 року з розрахунку один рік роботи в районах Крайньої Півночі за один рік і шість місяців з 15.05.2017 року (з часу призначення пенсії);

-зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату призначеної пенсії за віком згідно ч.1 ст.27, ст.40 Закону №1058 з 15.05.2017 року (з часу призначення пенсії) з врахуванням страхового стажу періодів роботи в районах Крайньої Півночі з 05.09.1985 року по 31.05.1988 року з розрахунку один рік роботи в районах Крайньої Півночі за один рік і шість місяців.

В обґрунтування позову зазначила, що записами в трудовій книжці підтверджена праця позивача у спірний період часу в районах Крайньої Півночі, тому відповідач протиправно не зарахував цей період в пільговому обчисленні та не здійснив перерахунок пенсії позивача.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 01 липня 2021 року позов задоволено.

Визнано протиправними дії Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо не зарахування до страхового стажу позивача періодів роботи в районах Крайньої Півночі з 05.09.1985 року по 31.05.1988 року з розрахунку один рік роботи в районах Крайньої Півночі за один рік і шість місяців.

Зобов`язано Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області здійснити позивачу перерахунок та виплату пенсії за віком з врахуванням страхового стажу періодів роботи в районах Крайньої Півночі з 05.09.1985 року по 31.05.1988 року з розрахунку один рік роботи в районах Крайньої Півночі за один рік і шість місяців з 15.05.2017 року з урахуванням висновків суду та норм чинного законодавства.

Вирішено питання судових витрат по справі.

Не погодившись з судовим рішенням відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Обґрунтування апеляційної скарги .

Стаж роботи позивача за вказані періоди не було зараховано в розрахунку один рік роботи за один рік і шість місяців, через ненадання позивачем трудових договорів за такі періоди, або довідки із зазначенням періоду роботи в районах Крайньої півночі та місцевостях прирівняних до районів Крайньої півночі, та користування пільгами, передбаченими нормативно-правовими актами.

Трудова книжка позивача лише підтверджує тривалість трудового стажу в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, проте не містить будь яких посилань на користування пільгами по обчисленню страхового стажу при призначенні пенсії, не містить інформації на укладання строкового трудового договору та право користування пільгами.

Крім того, відповідач наполягає на застосуванні ст. 122 КАС України, оскільки вирішальним для визначення додержання особою строків звернення до суду є встановлення часу, коли особа фактично дізналася або повинна була дізнатися про порушене право.

Сторони про дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, відповідно до ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Враховуючи режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення на території України правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я, а також забезпечення безпеки суддів та працівників апарату суду, дана постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.

Фактичні обставини справи.

15.05.2017 року ОСОБА_1 Маріупольським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області призначена пенсія за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

09.04.2021 року позивач звернулась до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області з заявою щодо видачі виписки з розпорядження про призначення (перерахунок) пенсії з часу її призначення до 01.10.2017 року та з 01.10.2017 року, 01.03.2019 року.

Відповідно до довідки про розрахунок стажу позивача Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області під час призначення пенсії не врахувало до страхового стажу періоди роботи в районах Крайньої Півночі з 05.09.1985 року по 31.05.1988 року із розрахунку один рік роботи в районах Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців (а.с.32-43).

Згідно записів трудової книжки ОСОБА_1 працювала, зокрема:

-з 05.09.1985 року по 23.09.1985 року на посаді учня обвальщика в Североморськом колбасному заводі;

- з 30.09.1985 року по 31.10.1988 на посаді прибиральниці в магазині №14 воєнторгу 277 м. Североморськ Мурманської області (а.с.20-30).

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що основним документом, що підтверджує факт роботи особи в районах Крайньої півночі та прирівняних до них місцевостях, є трудова книжка.

Оцінка суду.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їхні посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Гарантії конституційного права людини на соціальний захист визначені в положеннях Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та Закону України «Про пенсійне забезпечення».

У частині 4 статті 1 Закону України « Про пенсійне забезпечення»( далі Закон № 1788-XII) встановлено, що у тих випадках, коли договорами (угодами) між Україною та іншими державами передбачено інші правила, ніж ті, що містяться у цьому Законі, то застосовуються правила, встановлені цими договорами (угодами).

За приписами статті 62 Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до пункту 5 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.

Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року №148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі».

Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Статтями 1-4 Указу від 10.02.1960 передбачено надання всім робітникам і службовцям державних, кооперативних і громадських підприємств, установ і організацій наступних пільг: виплату надбавок до заробітної плати; надання додаткових відпусток; можливість об`єднання відпусток, але не більш як за три роки; виплату різниці між розміром допомоги по соціальному страхуванню і фактичним заробітком (включаючи надбавки) в разі тимчасової втрати працездатності.

У статті 5 цього Указу зазначено про надання додаткових пільг, в тому числі щодо зарахування одного року роботи у вказаних районах за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком або по інвалідності працівникам, які переводились, направлялись або запрошувались на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, прирівняні до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей країни, за умови укладення ними трудових договорів про роботу в цих районах строком на п`ять років, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки.

Статтею 3 Указу від 26.09.1967 р. встановлено скоротити тривалість трудового договору, що дає право на отримання пільг, передбачених статтею 5 Указу від 10.02.1960, з п`яти до трьох років та надавати зазначені пільги особам, які прибули в ці райони і місцевості з власної ініціативи, за умови укладення ними трудових договорів на строк три роки, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки.

Про надання пільг, передбачених статтями 1-4 Указу від 10.02.1960, незалежно від наявності письмового строкового трудового договору, а пільг, передбачених статтею 5 Указу від 10.02.1960, - за умови укладання трудового договору, йдеться також в Інструкції про порядок надання пільг особам, які працюють у районах Крайньої Півночі і у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, затвердженої постановою Державного комітету Ради Міністрів СРСР з питань праці і заробітної плати та Президії ВЦРПС від 16 грудня 1967 року №530/П-28 (далі - Інструкція).

Пунктом 7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначений вичерпний перелік документів, що мають бути подані особою, яка звертається за призначенням пенсії. Відповідно до п. 7 параграф «б» цього Порядку до заяви про призначення пенсії за віком за відсутності трудової книжки мають бути додані у тому числі документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

Пункт 3 Порядку № 637 встановлює, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу органами Пенсійного фонду на місцях приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

При цьому пункт 7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» доповнює, що у якості документів про стаж, які передбачені вищезазначеним Порядком підтвердження наявного трудового стажу, за період роботи до 01 січня 1991 року на Крайній Півночі чи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген можуть надаватись договори або інші документи, що підтверджують право працівника на пільги, передбачені для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі чи місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Перелік районів Крайньої Півночі і місцевостей, прирівняних до районів Крайньої Півночі, на яких розповсюджується дія Указів Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року і від 26 вересня 1967 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», визначений постановою Ради Міністрів СРСР №1029 від 10 листопада 1967 року.

Суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції, що з огляду на вищенаведені норми права, для обчислення пільгового стажу при роботі в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до неї, повинні бути надані або трудова книжка, або письмовий трудовий договір, або довідка, в якій зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Тобто достатньо одного із перерахованих документів, а не їх сукупність.

Аналогічні правові висновки міститься у постанові Верховного Суду від 14 листопада 2019 року у справі №265/6105/16-а.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, факт роботи позивача у спірний період у місцевості, яка прирівнюється до районів Крайньої Півночі, підтверджується трудовою книжкою позивача, згідно якої позивач працювала в Североморськом колбасному заводі з 05.09.1985 року по 23.09.1985 року на посаді учня обвальщика (наказ №92-к від 04.09.1985 року та в магазині №14 воєнторгу 277 м. Североморськ Мурманської області з 30.09.1985 року по 31.10.1988 на посаді прибиральниці (наказ №289/л від 27.10.1985 року)

З урахуванням вищевикладеного, суд погоджується з судом першої інстанції, що факт роботи позивача в районах Крайньої Півночі підтверджується записами в трудовій книжці, а тому спірний період роботи позивача в районах Крайньої Півночі підлягає пільговому розрахунку як один рік роботи за один рік шість місяців.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що дії відповідача щодо неврахування при призначені пенсії стажу роботи позивача в спірний період роботи в районах Крайньої Півночі в пільговому обчисленні є протиправними, а тому правомірно задоволено позов в цій частині.

Водночас, висновок суду першої інстанції, що позивач не пропустила строк звернення до суду з цим позовом, суд вважає помилковим з огляду на наступне.

Частиною першою статті 122 КАС України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч.2 ст. 122 КАС України).

Частиною 3 статті 122 КАС України встановлено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, за загальним правилом встановлено шестимісячний строк звернення до адміністративного суду, який обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Це правило застосовується, якщо іншими законами не встановлені інші строки для звернення до адміністративного суду.

Аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку, що чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів.

Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Відповідно до частини 2 статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Буквальне тлумачення наведеної норми права дає підстави вважати, що ця норма закону стосується вже нарахованих сум пенсій за минулий час, однак не виплачених з вини ПФУ, а тому положення наведеної норми не розповсюджується на спірні правовідносини.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, позивач звернулася до суду 30 квітня 2021 року.

Оскільки пенсія є періодичним платежем та про розмір цих виплат позивачу було відомо, суд вважає, що в разі незгоди позивач мала достатньо часу для звернення до суду за захистом своїх прав.

За загальним правилом, перебіг строку на звернення до суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Пропуск відповідного строку на звернення до суду через байдужість до своїх прав або небажання скористатися цим правом не є поважною причиною пропуску строку та, відповідно, підставою для поновлення звернення до суду з адміністративним позовом.

Доказів, що засвідчують обставини, які не давали можливості звернутися з позовом та призначити представника, інші причини, які не залежали від волі позивача, до суду надано не було.

Позивач зазначає, що про порушення своїх прав щодо обчислення страхового стажу при призначенні пенсії вона дізналася в квітні 2021 року.

Таким чином, суд дійшов висновку, що адміністративний позов в частині зобов`язання провести перерахунок пенсії, зарахувавши до страхового стажу період роботи в районах Крайньої Півночі з 05.09.1985 року по 31.05.1988 року з розрахунку один рік роботи в районах Крайньої Півночі за один рік і шість місяців за період з 15.05.2017 року по 30 жовтня 2020 року, подано с пропуском строку звернення до суду, а тому в цій частині позов підлягає залишенню без розгляду.

Судом першої інстанції приведені обставини не враховані, що призвело до неправильного вирішення справи в цій частині.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до положень частини першої статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального або порушення норм процесуального права.

Суд в межах доводів апеляційної скарги вважає, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права, тому апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції - скасуванню в частині зобов`язання провести перерахунок пенсії, зарахувавши до страхового стажу період роботи в районах Крайньої Півночі з 05.09.1985 року по 31.05.1988 року з розрахунку один рік роботи в районах Крайньої Півночі за один рік і шість місяців за період з 15.05.2017 року по 30 жовтня 2020 року з залишенням цієї частини позовних вимог без розгляду.

Як визначено пунктом 3 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Згідно з пунктом 2 частини п`ятої 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Отже зазначена справа відноситься до справ незначної складності, тому судове рішення за наслідками апеляційного розгляду в цій справі касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 01 липня 2021 року у справі №200/5314/21 задовольнити частково.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 01 липня 2021 року у справі №200/5314/21 скасувати в частині зобов`язання Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії за віком з врахуванням страхового стажу періодів роботи в районах Крайньої Півночі з 05.09.1985 року по 31.05.1988 року з розрахунку один рік роботи в районах Крайньої Півночі за один рік і шість місяців за період з 15.05.2017 року по 30.10.2020 року.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про зобов`язання Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області провести перерахунок пенсії та виплату пенсії за віком з врахуванням страхового стажу періодів роботи в районах Крайньої Півночі з 05.09.1985 року по 31.05.1988 року з розрахунку один рік роботи в районах Крайньої Півночі за один рік і шість місяців за період з 15.05.2017 року по 30.10.2020 року - залишити без розгляду.

В іншій частині рішення Донецького окружного адміністративного суду від 01 липня 2021 року у справі №200/5314/21 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 23 серпня 2022 року є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 23 серпня 2022 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді А.В. Гайдар

Е.Г. Казначеєв