Справа № 420/8263/22
Суддя: Танцюра К.О.
Дата ухвалення: 2022-08-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/8263/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді ТанцюриК.О., розглянувши у порядку письмового провадження у м.Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Командувача Військово - Морських Сил Збройних Сил України ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування пункту наказу,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Командувача Військово - Морських Сил Збройних Сил України ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування пункту 1 наказу командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України (по особовому складу) від 23 квітня 2022 року №124 про увільнення капітана 1 рангу ОСОБА_1 від посади начальника відділу сил підтримки управління сил підтримки Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України, про призупинення військової служби з 30 березня 2022 року, про призупинення дії контракту про проходження громадянами України військової служби Збройних Силах України на посадах осіб офіцерського складу з 12 січня 2021 року.

Ухвалою суду від 16.06.2022р. відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

В обґрунтування позовних вимог позивач у позовній заяві зазначала, що вона проходила військову службу у Збройних Силах України за контрактом осіб офіцерського складу відповідно до абзацу сьомого частини 6 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" та зарахована до списків особового складу і всі види забезпечення командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України. Пунктом 4 параграфу 3 наказу Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 30.12.2020р. №466 увільнено від займаної військової посади помічника Командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України (з питань функціонування Чорноморського Флоту Російської Федерації та його перебування на території України) і зараховано у розпорядження Головнокомандувача Збройних Сил України. Пунктом 2 параграфу 2 наказу Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 04 березня 2021 року № 74 позивач, яка перебуває у розпорядженні Головнокомандувача Збройних Сил України, колишнього помічника командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України (з питань функціонування Чорноморського флоту Російської Федерації та його перебування на території України) Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України, призначено начальником відділу сил підтримки Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України, ВОС - 701002". Пунктом 1 наказу командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України (по особовому складу) від 23 квітня 2022 року № 124 увільнено капітана 1 рангу ОСОБА_1 від посади та призупинено військову служби з 30 березня 2022 року, призупинено дію контракту про проходження громадянами України військової служби Збройних Силах України на посадах осіб офіцерського складу з 12 січня 2021 року. Позивач зазначила, що для увільнення від посади начальника відділу сил підтримки управління сил підтримки Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України не наступили правові підстави оскільки прийняття і здавання посади відповідно до вимог статтей 63 і 64 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, чого не відбулося, про що заявою позивачки від 25.02.2021р. № 7-2 та її рапортом від 15.03.2021р. було повідомлено відповідача. Щодо призупинення дії контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб офіцерського складу з 12 січня 2022 року, позивач вказала, що відповідач не здатний призупиняти дії контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб офіцерського складу оскільки не є суб`єктом, тобто не є стороною цього ж контракту як письмової угоди. Поряд з цим, позивач зазначила, що відсутністю витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення відповідача про вчинене кримінальне правопорушення, які подаються відповідно до частини четвертої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, засвідчується факт, що відомість про самовільне залишення військової частини 12 січня 2022 року є завідомо неправдивою оскільки відсутня подія самовільного залишення військової частини з 12.01.2022р., що зокрема доказується пунктом 31 наказу військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 31.01.2022р. № 19 та пунктом 2 наказу військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 10.02.2022 р.№ 27.

Відповідач повідомлявся про розгляд вказаної справи, відзив на позовну заяву до суду не надходив.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Наказом головнокомандувача Збройних Сил України від 30.12.2020р. №466 капітана 1 рангу ОСОБА_1 , помічника командувача Військово -Морських Сил Збройних Сил України (з питань функціонування Чорноморського флоту Російської Федерації та його перебування на території України) Командування Військово - Морських Сил Збройних Сил України увільнено від займаної посади і зараховано у розпорядження головного командувача Збройних Сил України та утримання у списках особового складу Командування Військово -Морських Сил Збройних Сил України, на всіх видах забезпечення та виконання обов`язків військової служби в межах, визначених командувачем Військово -Морських Сил Збройних Сил України (а.с.9).

Наказом головнокомандувача Збройних Сил України від 04.03.2021р. №74 відповідно до п.117 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України капатана 1 рангу ОСОБА_1 , яка перебуває у розпорядженні головнокомандувача Збройних Сил України, колишнього помічника командувача ВМС ЗСУ (з питань функціонування Чорноморського флоту Російської Федерації та його перебування на території України) Командування Військово -Морських Сил Збройних Сил України, призначено начальником відділу сил підтримки управління сил підтримки командування ВМС ЗСУ, ВОС -0701002 (а.с.10).

Наказом командувача Військово -Морських Сил Збройних Сил України від 23.04.2022р. №124, відповідно до ч. 2 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» капітана 1 рангу ОСОБА_1 , начальника відділу сил підтримки управління сил підтримки Командування Віськово -Морських Сил Збройних Сил України, увільнено від займаної посади та призупинено військову службу з 30 березня 2022 року, дію контракту про проходження громадянми України військової служби у ЗСУ на посадах осіб офіцерського складу призупинено з 12 січня 2022 року.

Підставою для прийняття наказу командувача Військово -Морських Сил Збройних Сил України від 23.04.2022р. №124 став: витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 30 березня 2022 року №000059 (а.с.15).

Частиною 2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби визначене Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-XII

Згідно ч.1-4 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України.

Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 2 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що початком призупинення військової служби є день внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини про вчинене кримінальне правопорушення, поданих відповідно до частини четвертої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Військовослужбовці, військову службу яких призупинено, звільняються з посад та вважаються такими, що не виконують (не несуть) обов`язків військової служби. Контракт про проходження військової служби, а також виплата грошового та здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення таким військовослужбовцям призупиняються.

Час призупинення військової служби військовослужбовцям не зараховується до строку військової служби, вислуги у військовому званні та до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії. На них не поширюються пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців.

Військовослужбовці, військову службу яким призупинено, не входять до чисельності Збройних Сил України та інших військових формувань.

Так, ч. 4 ст.85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України встановлено, що якщо під час службового розслідування буде з`ясовано, що правопорушення військовослужбовця містить ознаки кримінального правопорушення, командир військової частини письмово повідомляє про це орган досудового розслідування.

Як вбачається з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 31.03.2022р. (а.с.27) Південне територіальне управління Військової служби правопорядку звернулось до органу досудового розслідування із заявою від 28.03.2022р. про здійснення ОСОБА_1 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України (Капітан 1 рангу ОСОБА_1 , військовослужбовець військової служби за контрактом, яка перебуває у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , 12.01.2022р. не з`явилась вчасно з відпустки на службу, в умовах особливого періоду та продовжує ухилятись від обов`язків військової служби).

Поряд з цим, ст.1 Закону України «Про Військову службу правопорядку у Збройних Силах України» 07 березня 2002 року № 3099-III військова служба правопорядку у Збройних Силах України (далі - Служба правопорядку) - спеціальне правоохоронне формування у складі Збройних Сил України, призначене для забезпечення правопорядку і військової дисципліни серед військовослужбовців Збройних Сил України у місцях дислокації військових частин, у військових навчальних закладах, установах та організаціях (далі - військові частини), військових містечках, на вулицях і в громадських місцях; для запобігання кримінальним та іншим правопорушенням у Збройних Силах України, їх припинення; для захисту життя, здоров`я, прав і законних інтересів військовослужбовців, військовозобов`язаних під час проходження ними зборів, працівників Збройних Сил України, а також для захисту майна Збройних Сил України від розкрадання та інших протиправних посягань, а так само для участі у протидії диверсійним проявам і терористичним актам на військових об`єктах.

Частинами 1-5 ст.8 Закону України «Про Військову службу правопорядку у Збройних Силах України» передбачено, що на службу правопорядку покладається здійснення таких функцій: 1) попереджувати, виявляти, припиняти кримінальні та інші правопорушення, вчинені у військових частинах, а також в інших місцях військовослужбовцями, військовозобов`язаними під час проходження ними зборів та працівниками Збройних Сил України під час виконання ними службових обов`язків; 2) приймати та реєструвати заяви і повідомлення про злочини та інші правопорушення, вчинені у військових частинах, а також в інших місцях особами, зазначеними в пункті 1 цієї статті, своєчасно приймати стосовно них обгрунтовані і законні рішення;4) припиняти адміністративні правопорушення і здійснювати провадження у справах про адміністративні правопорушення, що віднесені до компетенції Служби правопорядку Кодексом України про адміністративні правопорушення; 5) виявляти причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та інших правопорушень у Збройних Силах України, вживати заходів щодо їх усунення, брати участь у правовому вихованні військовослужбовців, працівників Збройних Сил України.

Враховуючи вищевикладене, суд погоджується із посиланням позивача на те, що саме командир військової частини, в якій проходила службу позивач зобов`язаний був письмово повідомити орган досудового розслідування про вчинення кримінального правопорушення.

Водночас, суд враховує, що саме відповідна служба правопорядку зобов`язана попереджувати, виявляти, припиняти кримінальні та інші правопорушення, вчинені у військових частинах, а також в інших місцях військовослужбовцями, військовозобов`язаними під час проходження ними зборів та працівниками Збройних Сил України під час виконання ними службових обов`язків.

При цьому, суд зазначає, що оскільки норма ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» містить обов`язок призупинення військової служби військовослужбовця в день внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, а також призупинення контракту, суд вважає, що прийняття суб`єктом призначення п.1 наказу командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України (по особовому складу) від 23 квітня 2022 року № 124 про увільнення капітана 1 рангу ОСОБА_1 від посади начальника відділу сил підтримки управління сил підтримки Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України, про призупинення військової служби з 30 березня 2022 року, про призупинення дії контракту про проходження громадянами України військової служби Збройних Силах України на посадах осіб офіцерського складу з 12 січня 2021 року є правомірним та скасуванню не підлягає.

Щодо посилання позивача на те, що 23.04.2022р. здавання посади помічника Командувача Військово- Морських Сил Збройних Сил України (з питань функціонування Чорноморського Флоту Російської Федерації та його перебування на території України) та прийняття і здавання посади начальника відділу сил підтримки Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України відповідно до вимог статей 63-64 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України не відбулося, суд зазначає, що вказані обставини не стосуються предмету зазначеного спору та накази Головнокомандувача ЗСУ вд 30.12.2020р. №466 та від 04.03.2021р. №74 не оскаржуються в рамках цієї справи.

Частиною 2 ст.2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Решта доводів та заперечень висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, суд вважає, що адміністративний позов позивача не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення набирає законної сили згідно ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295 та п. 15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.О. Танцюра

.