Справа № 640/3552/21
Суддя: Вєкуа Н.Г.
Дата ухвалення: 2022-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2022 року м. Київ № 640/3552/21

Окружний адміністративний суд м. Києва, у складі судді Вєкуа Н.Г, розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом Приватного підприємства «Будпостач» до Київської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулось Приватне підприємство «Будпостач» (02099, м. Київ, вул. Бориспільська, 19-е, кім. 314, ) з позовом до Київської митниці Держмитслужби (03124, м. Київ, вул. Гавела Вацлава, 8-а, ), в якому просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці Держмитслужби від 16.09.2020 №UA100000/2020/200044/2 про коригування митної вартості товарів.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що ним під час проходження процедури митного оформлення товарів було надано відповідачу документально підтверджені дані про ціну договору. Вказані документі не мали розбіжностей у числових значеннях, що підтверджують складові митної вартості товару, проте відповідачем, протиправно було застосовано резервний метод визначення митної вартості товарів та необґрунтовано винесено рішення про коригування митної вартості товарів, яке підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 19 лютого 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідач, не погоджуючись із доводами позивача, надав відзив на позовну заяву, в якому вказав, що документи, які були подані позивачем для визначення митної вартості товару відповідно до положень статті 53 МК України не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар. Відтак, відповідачем була визначена вартість товару за другорядним методом та винесено оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів № UA100000/2020/200044/2 від 16.09.2020.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

15.06.2018 між позивачем та компанією ZHONGSHAN TEKORO CAR CARE INDUSTRY CO., LIMITED (Китай) було укладено контракт №1059, відповідно до якого продавець виробляє та продає, а покупець оплачує і отримує фарби в аерозольному пакуванні в кількості, за ціною і на суму, згідно з проформою-інвойсом чи інвойсом, що є невід`ємною частиною контракту.

15.08.2020 продавець надав позивачу прайс лист, комерційний інвойс №TE-BUD-6 на суму 21 909 дол. США, а також передав товари перевізнику та одержав, як підтвердження передачі товарів, коносамент №MEDUZE598947.

15.09.2020 товари були доставлені з м. Одеси до відповідача, на підставі міжнародної товарно-транспортної накладної CMR від 14.09.2020 №3617.

16.09.2020 позивач склав для надання до митного органу лист про те, що товари, вказанів комерційному інвойсі від 15.08.2020 №TE-BUD-6 не оплачувалися, оскільки строк оплати не наступив.

16.09.2020 позивач подав до відповідача митну декларацію №UA100670/2020/105632 для митного оформлення товарів та випуску у вільний обіг, у якій митну вартість товарів визначив за основним методом за ціною договору (контракту), а у графі 22 зазначив загальну суму за рахунком 21 909 дол. США.

Для підтвердження заявленої митної вартості до митної декларації №UA100670/2020/105632 декларант додав передбачені ч.2 ст. 53 МК України документи, які вказані у графі 44 митної декларації, а саме:

- Контракт від 15.06.2018 №105:9, який укладений між ПП «Будпостач» та виробником товарів компанією ZHONGSHAN TEKORO CAR CARE INDUSTRY CO., LIMITED (Китай);

- Доповнення від 18.06.2018 №1A до контракту від 15.06.2018 №1059;

- Доповнення від 13.10.2018 №1В до контракту від 15^.06.2018 №1059;

- Доповнення від 25.03.2019 №1С до контракту від 15.06.2018 №1059;

- Прайс лист компанії ZHONGSHAN TEKORO CAR CARE INDUSTRY CO., LIMITED від 15.08.2020;

- Комерційний інвойс від 15.08.2020 №TE-BUD-6;

- Сертифікат походження від 31.08.2020 №20С4403А1420/00700;

- Коносамент від 15.08.2020 MEDUZE598947;

- Страховий поліс від 15.08.2020 №;

- Документ, що підтверджує вартість страхування від 25.05.2020;

- Лист ПП «Будпостач» до Київської митниці Держмитслужби від 16.09.2020 про те, що строк оплати за товари не наступив;

- Міжнародна товарно-транспортна накладна CMR від 14.09.2020 №3617;

- Трекінг контейнеру із сайту суднохідної компанії, що здійснила морське перевезення від І 16.09.2020;

- Витяг з мережі Інтернет щодо продажу ідентичного товару на ринку Китаю.

За наслідками опрацювання наданих документів Київська митниця дійшла до висновку, що документи подані для визначення митної вартості товару відповідно до положень статті 53 МК України не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару та не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар.

16.09.2020 відповідач направив до декларанта електронне повідомлення №699031, у якому зобов`язав декларанта надати додаткові документи, а саме:

- договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом)

- про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

- рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі

- здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

- рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов

- договору (угоди, контракту);

- виписку і бухгалтерської документації;

- ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою

- продажу оцінюваних товарів;

- висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

16.09.2020 відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості UА100000/2020/200044/2, яким визначив митну вартість імпортованих товарів за резервним методом у розмірі 2,26 доларів США за 1 кг. товару, в результаті якого було збільшено митні платежі на 28 821,33 грн. та направив позивачу картку відмови у прийнятті митної декларації, якою відмовив у митному оформленні товарів.

У той же день позивач подав відповідачу митну декларацію, якій був присвоєний номер UA100670/2020/105655, для випуску у вільний обіг товарів за митною вартістю визначеною у спірному рішенні та надмірно сплатив митні платежі у розмірі 28 821,33 грн.

Не погоджуючись із спірним рішенням, 25.11.2020 за №2325/ЮР позивач, на виконання вимог ч. 8 ст. 55 МК України, направив відповідачу додаткові документи, що підтверджують заявлену декларантом митну вартість:

- Лист ПП «Будпостач» від 27.10.2020 за №2295/ЮР до продавця компанії ZHONGSHAN ; TEKORO CAR CARE INDUSTRY CO., LIMITED (Китай) щодо ціни товарів;

- Лист від 12.11.2020 продавця компанії ZHONGSHAN TEKORO CAR CARE INDUSTRY CO., LIMITED (Китай) до ПП «Будпостач» про підтвердження ціни товару;

- Комерційний інвойс від 15.08.2020 №TE-BUD-6, що підтверджує заявлену декларантом ціну товару, справжність якого засвідчено Свідоцтвом від 24.11.2020 №204403АО/067862 Міжнародної торгової палати Китаю;

- Висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями - Звіт про незалежну оцінку товару Юридичної компанії «Правозахист Україна» від 24.11.2020 №226.

04.12.2020 за вих. № 7-8-6/15/11/24060 відповідач направив позивачу листа, згідно з яким відмовив у розгляді наданих позивачем додаткових документів.

Незгода позивача із прийнятими рішеннями зумовила його звернення до Окружного адміністративного суду м. Києва із даним позовом, при вирішенні якого суд виходить із наступного.

Згідно з п. 34-1 ч. 1 статті 4 Митного Кодексу України (далі - МК України), органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, митниці та митні пости.

Відповідно до положень статті 49 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 1 статті 51 МК України передбачено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 статті 52 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані:

1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів;

2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації (ч. 2 статті 52 МК України).

У випадках, визначених цим Кодексом, для заявлення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України відповідно до митного режиму імпорту, органу доходів і зборів, який проводить митне оформлення цих товарів, разом з митною декларацією та іншими необхідними для митного оформлення зазначених товарів документами в установленому порядку подається декларація митної вартості (ч. 4 статті 52 МК України).

У декларації митної вартості наводяться відомості про метод визначення митної вартості товарів, числове значення митної вартості товарів та її складових, умови зовнішньоекономічного договору, що мають відношення до визначення митної вартості товарів, та надані документи, що підтверджують зазначене. Відомості, зазначені у частині восьмій цієї статті, є відомостями, необхідними для митних цілей. (ч.ч. 8, 9 статті 52 МК України).

Відповідно до ч. 1 статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Частиною 2 статті 53 МК України передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

- декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

- зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

- рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

- якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

- за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

- транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

- ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

- якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч. 3 статті 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Частиною 4 статті 53 МК України передбачено, що у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи:

- виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України;

- довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам;

- розрахунок ціни (калькуляцію).

Частинами 1 та 2 статті 54 МК України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодекс (ч. 3 статті 54 МК України).

Відповідно до ч. 12 статті 264 МК України, у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою органу доходів і зборів заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи органу доходів і зборів.

Згідно з ч. 1 статті 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

У випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів орган доходів і зборів за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів (ч. 7 статті 55 МК України).

Згідно з ч. 8 вказаної статті МК України, протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати органу доходів і зборів додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються.

Відповідно до ч. 9 статті 55 МК України, у разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів орган доходів і зборів розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів. У такому випадку надана фінансова гарантія відповідно повертається (вивільняється) або реалізується в порядку та у строки, визначені цим Кодексом.

Положення статті 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Відповідно до ч. 1 статті 58 МК України, метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо:

1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що:

а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні;

б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно);

в) не впливають значною мірою на вартість товару;

2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів;

3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті;

4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Частиною 2 статті 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця. Платежі можуть бути здійснені прямо чи опосередковано. Прикладом опосередкованого платежу може бути врегулювання покупцем повністю чи частково боргу продавця. Платежі необов`язково повинні бути здійснені у вигляді переказу грошей (зокрема, але не виключно). Такі платежі можуть бути здійснені шляхом акредитива, інкасування або за допомогою інших розрахунків (вексель, передача цінних документів тощо). Термін "ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті" стосується лише ціни оцінюваних товарів. Дивіденди або інші платежі покупця на користь продавця, не пов`язані з оцінюваними товарами, не є частиною митної вартості. Додавання, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, згідно з цією статтею робляться лише на основі об`єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню (частини 5-8 статті 58 МК України).

Відповідно до змісту спірного рішення та електронного повідомлення від 16.09.2020 відповідач вказав, що до митного оформлення не було надано документів, які б містили інформацію щодо вартості послуг пакування та вартості упаковки, також відсутня інформація, за чий рахунок здійснювалось надання послуг щодо пакування, таким чином не підтверджено заявлену митну вартість товару визначену за ціною угоди та не надано відомостей щодо усіх складових митної вартості.

Суд вважає вказані твердження відповідача необґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до прайс листа від 15.08.2020, комерційного інвойсу від 15.08.2020 №TE-BUD-6 поставка товарів здійснювалася на умовах CIF порт Одеса (Україна), згідно з правилами INCOTERRMS, 2010 (CIF (Cost, Insurance and Freight (... named port of destination).) Вартість, страхування і фрахт (... назва порту призначення).

Правилами INCOTERRMS, 2010 передбачено: «Термін "Вартість, страхування і фрахт" означає, що поставка є здійсненою продавцем, коли товар перейшов через поручні судна в порту відвантаження. Продавець зобов`язаний оплатити витрати і фрахт, необхідні для доставки товару в зазначений порт призначення, На продавця покладається також обов`язок забезпечення морського страхування на користь покупця проти ризику втрати чи пошкодження товару під час перевезення. Отже, продавець зобов`язаний укласти договір страхування та сплатити страхові внески. На продавця покладається обов`язок по митному очищенню товару для експорту...А.9. Перевірка - Упаковка- Маркування.

Продавець зобов`язаний за свій рахунок забезпечити упаковку Упаковка повинна бути маркована належним чином».

Таким чином, поставка товару на умовах CIF « Вартість, страхування і фрахт» порт Одеса зобов`язує продавця забезпечити за свій рахунок пакування товару, необхідне для перевезення товару, а упаковка повинна містити належне маркування.

Отже, відповідач протиправно витребував додаткові документи, з посиланням на відсутність інформації щодо вартості тари та упаковки, оскільки ці операції здійснюються за рахунок продавця і до митної вартості не додаються.

Крім того, у спірному рішенні відповідач зазначив, що до митниці не було надано банківські платіжні документи, які б підтверджували вартість товару, що сплачена. Таким чином, у митниці відсутня інформація, що підтведжує чи спростовує здійснення оплати за товар.

Суд, проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, в т.ч. документи, що були надані позивачем митниці, суд не погоджується із вказаними висновками відповідача та зазначає наступне.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару. Отже, банківські платіжні документи подаються лише у випадку, коли рахунок сплачено.

Відповідно до пункту 3.2. контракту від 15.06.2018 №1059 умови оплаті кожної поставки повинні бути вказані у проформі-інвойсі і/або інвойсі продавця.

У комерційному інвойсі від 15.08.2020 №TE-BUD-6 продавець узгодив, що строк оплати складає 120 календарних днів після дати коносаменту, тобто з дати відвантаження, зазначеної в коносаменті.

Коносамент №MEDUZE598947 був виданий перевізником продавцю 15.08.2020, що підтверджується відповідачем у картці відмови у прийнятті митної декларації №UA100670/2020/00098.

Отже, покупець зобов`язаний був оплатити товар до 14.02.2021, оскільки саме цього дня спливали 120 днів від дати коносаменту, тобто від 15.08.2020. Станом на 16.09.2020, коли відповідач проводив митний контроль товару, строк оплати не настав.

При цьому, наданий до митного органу лист позивача від 16.09.2020 про те, що товари по комерційному інвойсу від 15.08.2020 №TE-BUD-6 продавцю не оплачувалися, оскільки згідно з контрактом товари постачаються на умовах кредиту з відстрочкою оплати 120 днів від дати коносаменту, протиправно не був прийнятий до уваги відповідачем при винесенні оскаржуваного рішення.

У спірному рішенні відповідач зазначає про те, що в поданому до митного оформлення рахунку фактурі від 15.08.2020 № TE-BUD-6 наявне посилання на рахунок проформу від 23.06.2020 № TE-BUD-6 та банківський акредитив 06.07.2020 № ІА27/2020149, проте зазначені документи до митного оформлення не надавалися».

Суд зауважує, що проформа інвойс (рахунок проформа) надається до митного оформлення лише у випадках, коли товар не є об`єктом купівлі-продажу, що передбачено п.3 ч.2 ст. 53 МК України. Оскільки товари у даному випадку є об`єктом купівлі-продажу, то проформа інвойс неповинна подаватися до митного оформлення.

Ненадання проформи інвойсу та акредитиву не може свідчити про те, що надані документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

Суд звертає увагу, що відповідач в електронному повідомленні від 16.09.2020 зобов`язав позивача надати додаткові документи, передбачені ч.3 ст. 53 МК України, проте не зазначив, які саме обставини вказані документи повинні підтвердити.

Згідно з відомостями у графі 33 спірного рішення відповідач вказав, що митну вартість товарів - фарби на основі акрилових полімерів в аерозольному пакуванні, визначено за резервним методом у розмірі 2,26 доларів США за 1 кг. товару, за основу взято оформлення подібного товару за митною декларацією від 19.08.2020 №UA500490/2020/501003.

Відповідно до частин 2 та 3 ст. 57 МК України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно пункту 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598 визначено, що в разі здійснення коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів чи за резервним методом, у рішенні про коригування орган доходів і зборів поряд з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань, номер партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. У разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу до того ж зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Проте, в порушення вказаних вимог, при винесенні оскаржуваного рішення відповідач не навів пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії подібних товарів, умов поставки, комерційних умов. Крім того, не наведено цінову інформацію з ЄАІС про оформлення товарів, що мають ознаки, найбільш схожі на ознаки задекларованих товарів, та не пояснив з урахуванням положень статей 59, 60 МК України, чому ця інформація не може бути взята за основу для визначення митної вартості товарів.

Суд вважає необґрунтованими доводи відповідача про відсутність у митного органу цінової інформація щодо митної вартості ідентичних товарів.

Так, 25.07.2020, позивачем були оформлені ідентичні товари від того ж продавця та виробника товарів компанії ZHONGSHAN TEKORO CAR CARE INDUSTRY CO., LIMITED (Китай) за митною декларацією №UA100670/2020/104287 без зауважень, які були переміщені через митний кордон України на підставі інвойсу від 24.05.2020 №TE-BUD-5, у якому ціна фарби кореспондується із ціною цих ідентичних товарів, зазначеною у інвойсі від 15.08.2020 №TE-BUD-6.

При цьому, товари були поставлені на тих же умовах поставки, згідно з Інкотермс CIF порт Одеса в Україні, тих же комерційних умовах, з оплатою 120 календарних днів від дати коносаменту, що зазначено в інвойсах. А обсяг поставленого товару становив 21 295 доларів США, що кореспондується з обсягом поставки у спірному рішенні, де ціна фарби становить 21 909 доларів США.

Таким чином, на час здійснення митного контролю товарів, по яких було прийняте спірне рішення, у відповідача була наявна цінова інформація щодо митної вартості ідентичних товарів, оформлених відповідачем на тих же умовах поставки, комерційних умовах та в подібних обсягах.

Митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.

Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України.

Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Така позиція суду узгоджується із обов`язковою для врахування практикою Верховного Суду, викладеною, зокрема у постанові від 04 квітня 2018 року по справі № 826/27058/15 (№К/9901/35148/18).

Судом встановлено, що в рішенні про коригування митної вартості товарів відповідачем всупереч вказаним вище правовим нормам не зазначені обґрунтовані сумніви щодо заявленої митної вартості товарів, за наслідками яких розпочалась процедура консультацій та причини, через які митна вартість імпортованого товару не може бути визначена за ціною договору.

Більш того, матеріалами справи документально не підтверджено факту надання декларантом документів, що містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, на підставі чого контролюючий орган розпочав процедуру консультацій.

Не наведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішень щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

При цьому, сам факт неподання декларантом додаткових документів без належного обґрунтування митницею, що вони можуть усунути сумніви спірних відомостей, не є підставою для відмови в митному оформленні товару.

Аналогічна правова позиція неодноразово висловлювалась у постановах Верховного Суду України, зокрема, від 29 травня 2012 року у справі № 21-91а12 та від 31 березня 2015 року у справі № 21-127а15.

Виходячи з наведеного у сукупності, суд дійшов висновку про те, що надані позивачем документи підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення, тому у контролюючого органу були відсутні підстави для визначення митної вартості ввезеного товару не за ціною договору, а за резервним методом, відповідно до статті 64 МК України.

У рішенні про коригування митної вартості також відсутні усі відомості про конкретні факти чи обставини, встановлені під час митного оформлення, оцінивши які в сукупності митниця прийняла рішення про неможливість застосування першого методу для визначення митної вартості імпортованого позивачем товару.

Однієї лише вказівки на наявність розбіжностей та недоліків у поданих документах, без роз`яснення, в чому такі розбіжності полягають, який їхній вплив на митну вартість оцінюваного товару і чому без їх усунення заявлена митна вартість не може бути визнана, недостатньо для висновку про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості.

Враховуючи викладене, суд доходить до висновку, що рішення про коригування митної вартості товарів від 16.09.2020 року №UA100000/2020/200044/2 не відповідає вимогам чинного законодавства, а тому підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За визначенням частини першої статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Достатніми, у розумінні частини першої статті 76 КАС України, є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

За змістом частини другої вищезазначеної правової норми процесуального закону, питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Разом з тим частина перша статті 77 КАС України покладає на кожну сторону обов`язок довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 72-77, 139, 143, 241-243, 250, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Приватного підприємства «Будпостач» (02099, м. Київ, вул. Бориспільська, 19-е, кім. 314, ) задовольнити повністю;

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці Держмитслужби від 16.09.2020 №UA100000/2020/200044/2 про коригування митної вартості товарів;

3. Стягнути на користь Приватного підприємства «Будпостач» (02099, м. Київ, вул. Бориспільська, 19-е, кім. 314, ) сплачений судовий збір у розмірі 2270,00 (дві тисячі двісті сімдесят грн 00 коп) за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці Держмитслужби (03124, м. Київ, вул. Гавела Вацлава, 8-а, ).

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295-297 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги

Суддя Н.Г. Вєкуа