Справа № 640/20310/21
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2022-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

14 червня 2022 року справа №640/20310/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 )
доОболонського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі по тексту - відповідач, Оболонський ВДВС)
провизнання протиправною та скасування постанови відповідача від 12 червня 2021 року у виконавчому провадженні ВП №60948019 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника
В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва, зазначаючи про протиправність оскаржуваної постанови, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження ВП №60948019, скасований у судовому порядку, а тому не може бути підставою для вчинення будь-яких виконавчих дій та не створює жодних правових наслідків; спірна постанова винесена з порушенням порядку встановленого розміру відрахувань із заробітної плати.

Ухвалою від 27 липня 2021 року Окружний адміністративний суд міста Києва прийняв адміністративну справу до розгляду та відкрив провадження в адміністративній справі №640/20310/21.

У зв`язку із тимчасовою непрацездатністю судді Мамедової Ю.Т., справу передано на повторний автоматизований розподіл.

Автоматизованою системою документообігу Окружного адміністративного суду міста Києва адміністративну справу передано на розгляд судді Кузьменку В.А.

Ухвалою від 16 травня 2022 року Окружний адміністративний суд міста Києва відкрив провадження в адміністративній справі №640/20310/21 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідач відзиву на адміністративний позов до суду не надав.

Дослідивши наявні у справі докази, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив такі фактичні обставини, що мають значення для вирішення справи.

Постановою Оболонського ВДВС від 12 червня 2021 року ВП №60948019 звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 шляхом здійснення відрахування із його доходів у відповідності до чинного законодавства на користь стягувача у розмірі 20% до виплати загальної суми боргу 95 670,30 грн.

Вказану постанову винесено при примусовому виконанні постанови №45141229, виданої Оболонським РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві про стягнення із ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 95 475,00 грн.

Окружний адміністративний суд міста Києва, виходячи зі змісту пред`явлених позовних вимог, звертає увагу на таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, як постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору (пункт 5 частини першої статті 3 України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 10 Закону України «Про виконавче провадження», заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника.

Частиною першою статті 68 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

Як встановив суд вище, спірну постанову прийнято при примусовому виконанні постанови №45141229, виданої Оболонським РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві 26 грудня 2019 року про стягнення із ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 95 475,00 грн.

У свою чергу, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва визнано протиправною та скасовано постанову Оболонського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві від 26 грудня 2019 року ВП №45141229 про стягнення виконавчого збору.

Таким чином, постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 12 червня 2021 року ВП №60948019 прийнято відповідачем з метою примусового виконання виконавчого документа, який скасований у судовому порядку та не може створювати жодних правових наслідків, крім тих, які пов`язані з його скасуванням.

В частині розміру відрахувань із заробітної плати позивача, суд зазначає таке.

Статтею 70 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, передбачено, що розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (частина перша статті 70 Закону України «Про виконавче провадження»).

Із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків; за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків.

Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами.

Згідно постанови державного виконавця від 11 травня 2017 року ВП №34170089, із заробітної плати ОСОБА_1 здійснюється відрахування у розмірі 20% від заробітку (доходу).

Згідно постанови державного виконавця від 02 вересня 2020 року ВП №61020434, із заробітної плати ОСОБА_1 здійснюється відрахування у розмірі 20% від заробітку (доходу).

Таким чином, під час прийняття спірної постанови, державний виконавець не врахував наявність інших виконавчих проваджень та постановив здійснювати відрахування із заробітної плати позивача у розмірі 20%, що у сукупності перевищує 50% заробітної плати та суперечить вимогам статті 70 Закону України «Про виконавче провадження».

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що постанова від 12 червня 2021 року ВП №60948019 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника прийнята не у відповідності до норм Закону України «Про виконавче провадження», а тому є протиправною та підлягає скасуванню.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідач не довів правомірність оскаржуваних постанов з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, на користь позивача належить стягнути сплачену ним суду судового збору за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову Оболонського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 12 червня 2021 року ВП №60948019 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

3. Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень нуль копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Оболонського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Згідно з частиною першою статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до частини другої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Частина шоста статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що апеляційна скарга на рішення у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 );

Оболонський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (04212, м. Київ, вул. Маршала Тимошенка, 2-Д; ідентифікаційний код 35018577).

Суддя В.А. Кузьменко