Справа № 760/8825/21
Суддя: Букіна О. М.
Дата ухвалення: 2022-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/760/670/22
Справа № 760/8825/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2022 року Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Букіної О.М.,

при секретарі - Скаженик Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві за правилами спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом та просить суд визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ДП18 № 818056 від 18.01.2021.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що 18.01.2021 відносно нього було складено постанову за те, що він 18.01.2021 року о 12 год. 50 хв. у м. Бориспіль на перехресті вул. Завокзальна та вул. Запоріжська, директор КП ВУКГ м. Бориспіль - Меташоп Б.С., будучи посадовою особою відповідальною за експлуатаційний стан не вжив своєчасно заходи по обробці протиожеледними матеріалами проїзної частини, на якій мається ожеледиця та сніговий накат, чим порушив правила, норми та стандарти утримання автодоріг п. 3.1.16 ДСТУ 3587-97 «Автомобільні дороги, вулиці та залізничні переїзди. Вимоги до експлуатаційного стану» та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 140 КУпАП. Даною постановою на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1 020,00 грн.

В обґрунтування поданого позову позивач посилалася на те, що він дійсно є керівником КП «Виробниче управління комунального господарства», проте останній не є відповідальною особою за вказане у постанові правопорушення.

Зазначає, що згідного графіку чергування відповідальних ІТР по КП «ВУКГ» за січень 2021 року, 18.01.2021 відповідальним був головний інженер КП «ВУКГ» ОСОБА_2 .

Окрім цього стверджує, що відповідно до п.2.4 посадової інструкції головного інженера КП «ВУКГ», саме головний інженер КП «ВУКГ» відповідальний за прибирання снігу з територій міста: доріг, тротуарів, парків, площ, скверів та обробку протиожеледними матеріалами у зимовий період.

Таким чином посилається, що позивач не був відповідальним за здійснення протиожеледної обробки доріг у вказаний в постанові період, а тому відповідач не встановив хто саме має нести відповідальність за порушення передбачене ч. 1 ст. 140 КУпАП та незаконно притягнув його до відповідальності.

З урахуванням викладеного просить суд позовні вимоги задовольнити та здійснити розподіл судових витрат.

08.04.2021 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 08.04.2021 позовну заяву було прийнято до провадження суду та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Позивачу та представнику позивача судом було надіслано копію ухвали суду від 08.04.2021. Відповідачу судом було надіслано копію ухвали суду від 08.04.2021 та копію позовної заяви із додатками.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 12.04.2021 було повернуто позивачу заяву про забезпечення позову.

25.05.2021 та 28.05.2021 представником відповідача було подано до суду клопотання про залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку із пропуском позивачем строку на звернення із позовом до суду.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 22.08.2022 у задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду було відмовлено.

У встановлений судом строк відзиву на позов відповідачем подано не було.

Так само не було направлено на адресу суду заяв або заперечень проти розгляду справи в спрощеному позовному провадженні, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 6 ст. 162 КАС України).

Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди, перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій).

Судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 №818056 від 18.01.2021, складеною інспектором ВБДР БПП в м. Бориспіль, УПП у Київській області ДПП старшим лейтенантом поліції Дикушою В.В., Меташопа Б.С. було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 140 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в сумі 1020 грн.

Згідно із вищезазначеною постановою, «18.01.2021 року о 12 год. 50 хв. у м. Бориспіль на перехресті вул. Завокзальна та вул. Запоріжська, директор КП ВУКГ м. Бориспіль - Меташоп Б.С., будучи посадовою особою відповідальною за експлуатаційний стан, не вжив своєчасно заходи по обробці протиожеледними матеріалами проїзної частини, на якій мається ожеледиця та сніговий накат, чим порушив правила, норми та стандарти утримання автодоріг п. 3.1.16 ДСТУ 3587-97 «Автомобільні дороги, вулиці та залізничні переїзди. Вимоги до експлуатаційного стану» та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 140 КУпАП. Даною постановою на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1 020,00 грн. (а.с. 10).

Відповідно до Графіку чергування відповідальних ІТР по КП «ВУКГ» на січень 2021 року, 18.01.2021 чергування у КП «ВУКГ» здійснював головний інженер ОСОБА_2 , а не директор ОСОБА_1 (а.с. 11).

Крім цього, відповідно до п.2.4 посадової інструкції головного інженера КП «ВУКГ», саме головний інженер КП «ВУКГ» відповідальний за прибирання снігу з територій міста: доріг, тротуарів, парків, площ, скверів та обробку протиожеледними матеріалами у зимовий період (а.с. 12).

Таким чином вбачається, що відповідальність за прибирання снігу з територій міста: доріг, тротуарів, парків, площ, скверів та обробку протиожеледними матеріалами у зимовий період у м. Бориспіль покладається на головного інженера КП «ВУКГ», а не директора.

Як вбачається зі змісту вимог ст. 251 КУпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як передбачає ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Окрім того, необхідно враховувати положення ч. 1 ст. 77 КАС України відповідно до якого кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи положення статті 222 КУпАП органи Національної поліції мають повноваження щодо розгляду та винесення постанов в справах про адміністративні правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, які передбачені частинами ч.ч. 1, 2, 3 ст. 140 КУпАП.

Порядок розгляду справ про адміністративне правопорушення визначено ст. 279 КУпАП, відповідно до якого посадова особа, яка розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягується до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у справі їх права та обов`язки, після цього оголошує протокол в разі його складання, заслуховує осіб, які беруть участь у розгляді справи, досліджує докази і вирішує клопотання.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

Пунктом 1.5 Правил дорожнього руху передбачено, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ міліції, власника дороги або уповноважений ним орган.

Диспозиції ст. 140 КУпАП визначають склади адміністративних правопорушень, які полягають в порушенні правил, норм і стандартів при утриманні автомобільних доріг і вулиць, невжитті заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху чи позначення на автомобільних дорогах і вулицях місць провадження робіт.

Відповідно до ч. 1 ст. 140 КУпАП, такими є порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху.

Відповідно до ст. 16 ЗУ «Про автомобільні дороги» № 2862-IV від 08 вересня 2005 року вулиці і дороги міст та інших населених пунктів знаходяться у віданні органів місцевого самоврядування і є комунальною власністю.

Відповідно до п.2 Постанови Кабінету Міністрів України від 30 березня 1994 р. №198 «Про затвердження Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони», ремонт і утримання дорожніх об`єктів (крім залізничних переїздів), що перебувають у загальнодержавній власності, здійснюється дорожньо-експлуатаційними організаціями, які належать до сфери управління Укравтодору, а тих, що перебувають у комунальній власності, - відповідними комунальними дорожньо-експлуатаційними організаціями.

В п.5 вказаної Постанови вказано, що власники дорожніх об`єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації, користувачі дорожніх об`єктів та спеціалізовані служби організації дорожнього руху зобов`язані забезпечувати зручні і безпечні умови руху, сприяти збільшенню пропускної спроможності дорожніх об`єктів, запобігати травмуванню учасників дорожнього руху, пошкодженню транспортних засобів і дорожніх об`єктів, забрудненню навколишнього середовища.

Відповідно до п. 11 Розділу II Постанови КМУ № 198 від 30.03.1994 року власники дорожніх об`єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації зобов`язані: своєчасно і якісно виконувати експлуатаційні роботи відповідно до технічних правил з дотриманням норм і стандартів з безпеки руху; постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об`єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості це зробити - невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух; своєчасно сповіщати місцеві органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування і користувачів автомобільних доріг про строки і порядок закриття або обмеження руху транспортних засобів, стан дорожнього покриття, рівень аварійності на відповідних ділянках, гідрометеорологічні та інші умови.

Статтею 24 Закону України «Про дорожній рух» № 3353-XII від 30 червня 1993 року передбачено, що власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні.

У відповідності до ст. 14 КУпАП, посадові особи несуть відповідальність лише за порушення тих правил, забезпечення виконання яких входить до їх посадових обов`язків.

Таким чином, з посадової інструкції головного інженера КП «ВУКГ» вбачається, що саме на дану особу покладено обов`язок контролю за прибиранням снігу з територій міста: доріг, тротуарів, парків, площ, скверів та обробку протиожеледними матеріалами у зимовий період, а тому відповідачем не надано жодних доказів того, що саме позивач є особою, на яку покладений обов`язок по обробці протиожеледними матеріалами проїзної частини.

За вказаних вище обставин, суд вважає, що оскаржувана постанова є необгрунтованою, а тому підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином суд приходить до висновку про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь позивача понесених витрат зі сплати судового збору у розмірі 454,00 грн.

Окрім цього, 10.06.2021 представником позивача було подано до суду заяву про долучення доказів на підтвердження понесення витрат на правову допомогу, у якій останній просить суд стягнути із відповідача на користь позивача понесені витрати на правову допомогу у розмірі 2 400,00 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду;

3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз;

4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Згідно ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Таким чином, системний аналіз наведених вище норм законодавства дозволяє зробити наступні висновки:

(1) Договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі (виключення щодо останнього наведені в частині 2 статті 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»);

(2) За своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 Цивільного кодексу України;

(3) Як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару;

(4) адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв;

(5) адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як приписами цивільного права, так і Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»;

(6) Відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару.

Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Встановлено, що 26.01.2021 між адвокатом Кальним Д.І. та Меташопом Б.С. було укладено Договір № 26-01/21 про надання правової (правничої) допомоги від відповідно до умов якого адвокат зобов`язується надати Клієнту правову допомогу, а Клієнт зобов`язується оплатити таку роботу (а.с. 52-53).

31.03.2022 між адвокатом Кальним Д.І. та Меташопом Б.С. було укладено Додаткову угоду № 1 до Договору № 26-01/21 про надання правової (правничої) допомоги від 26.01.2021 із якої вбачається, що сторони погодили наступний перелік послуг, які виконавець буде надавати замовнику в рамках надання правової допомоги, та розмір гонорару Виконавця, а саме: підготовка та написання адміністративного позову про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ДП18 № 818056 від 18.01.2021, тривалістю 2 год. та загальною вартістю 2 400,00 грн.; представництво інтересів замовника у судді, сплачується за кожне судове засідання у розмірі 1 200,00 грн. (а.с. 54).

Відповідно до детального опису робіт (наданих послуг) складеного адвокатом Кальним Д.І. від 08.06.2021, адвокатом надані наступні послуги: ознайомлення із документами (доказами) наданими позивачем; огляд судової практики з предмету спору; підготовка та написання адміністративного позову (а.с. 55).

Відповідно до п. 2 Додаткової угоди № 1 від 31.03.2021, замовник сплачує гонорар вказаний в п. 1 даного Додатку протягом 5 (п`яти) робочих днів з дати підписання сторонами акту приймання-передачі послуг до даного договору.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц дійшла висновку, що при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань. Саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Велика Палата Верховного Суду при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у вказаній справі зазначила про необхідність надання оцінки виключно тим обставинам, щодо яких сторона має заперечення.

При цьому, положення ч.ч. 6, 7 ст. 134 КАС України передбачають право суду зменшити розмір витрат на правничу допомогу виключно за клопотанням іншої сторони без надання суду повноважень здійснювати дослідження неспівмірності заявлених до відшкодування витрат з власної ініціативи.

Відповідно до ч. 1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

З урахуванням наведеного, а також зважаючи на приписи частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якою при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа, суд приходить до висновку про необхідність стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2 400,00 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241-246, 286 КАС, ст.ст. 140, 222, 251, 258, 268, 280, 283 КУпАП, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, задовольнити.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ДП18 № 818056 від 18.01.2021 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 140 КУпАП та накладення на ньго адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1 020,00 гривень - скасувати.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції (, адреса: м. Київ, вул. Федора Ернста, 3) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ), витрати по сплаті судового збору у розмірі 454,00 грн. та понесені витрати на правову допомогу у розмірі 2 400,00 грн.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом 10 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 22.08.2022.

Суддя: О.М.Букіна