Справа № 640/7962/19
Суддя: Головань О.В.
Дата ухвалення: 2022-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Вн. №27/277
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2022 року м. Київ № 640/7962/19

за позовомОСОБА_1
до Державної податкової служби України в особі Головного управління ДПС у м. Києві
провизнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень
Суддя О.В.Головань

Обставини справи:

ОСОБА_1 звернулася до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень від 07.02.2019 року № , № , № , № .

Ухвалою суду від 20.05.2019 р. відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження на підставі наявних матеріалів без виклику сторін.

14.06.2019 р. надано відзив на позов.

26.06.2019 р. відповідачем до суду подано клопотання про повернення позовної заяви, оскільки позив підписано представником позивача за відсутності підтвердження наявності статусу адвоката.

Ознайомившись з клопотанням, суд відмовляє в його задоволенні, оскільки справа відноситься до справ незначної складності, що згідно з ч. 2 ст. 57 КАС України не потребує обов`язкового представництва адвокатом, і підтвердження повноважень представника довіреністю, що долучена до матеріалів справи, достатньо.

Ознайомившись з матеріалами справи, суд, -

ВСТАНОВИВ:

На підставі наказу Головного управління ДФС у м. Києві від 05.12.2018 р. за №17697 "Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 ", пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, пп. 78.1.2 п. 78.1 ст. 78, ст. 79, п. 82.2 ст. 82 Податкового кодексу України, у зв`язку з отриманням доходу фізичною особою проведено документальну позапланову невиїзну перевірку платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 , про що складено акт №4897/26-15-42-02-30/ від 20.12.2018 р.

Згідно з висновками акта перевірки встановлено порушення -

п. 179.1 ст. 179 з урахуванням пп. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49 Податкового кодексу України у вигляді неподання до ДПІ у Солом`янському районі ГУ ДФС у м. Києві податкової декларації про майновий стан і доходи з відповідними додатками за 2015 р.;

пп. "а" п. 176.1 ст. 176, п. 44.1, 44.3 ст. 44 Податкового кодексу України у вигляді неподання до перевірки Книги обліку доходів і витрат для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу;

пп. 168.2.1 п. 168.1 ст. 168 з урахуванням вимог пп. "д" пп.164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України у вигляді недекларування річного оподатковуваного доходу за 2015 р. в сумі 1 002 381, 48 грн. та неперерахування до бюджету податку на доходи фізичних осіб в сумі 199 867, 3 грн.;

пп. 1.2, 1.3 п. 16-1 підрозділу 10 Розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України у вигляді ненарахування, неутримання та неперерахування до бюджету військового збору за 2015 р. у сумі 15 035, 72 грн.

До вказаних висновків контролюючий орган дійшов з наступних підстав.

Платник податків ОСОБА_1 в 2015 р. відповідно до даних ЦБД ДРФО ДФС України мала взаємовідносини з ПУАТ "ФІДОБАНК" та отримувала оподатковуваний дохід як додаткове благо у вигляді основної суми боргу, анульованої кредитором, що підтверджується інформацією ПУАТ "ФІДОБАНК" (лист від 24.10.2018 р. №1-3-1/2693) у розмірі 1 002 381, 48 грн.

Відповідно, нею мали бути виконані зобов`язання з податкового декларування та сплати податків з отриманого доходу.

За наслідками перевірки на підставі вказаного акта контролюючим органом винесено податкові повідомлення - рішення від 07.02.2019 року -

№ , згідно з яким за порушення пп. 168.2.1 п. 168.1 ст. 168 з урахуванням вимог пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 199 867, 3 грн., а також накладено 49 966, 83 грн. штрафних санкцій;

№ , згідно з яким за порушення пп. 1.2, 1.3 п. 16-1 Податкового кодексу України ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання за військовим збором на суму 15 035, 72 грн., а також накладено 3 758, 93 грн. штрафних санкцій;

№ , згідно з яким за порушення пп. "а" п. 176.1 ст. 176, п. 44.1, 44.3 ст. 44 Податкового кодексу України до ОСОБА_1 застосовано штрафні санкції в розмірі 510 грн.;

№ , згідно з яким за порушення п. 179.1 ст. 179 з урахуванням вимог пп. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49 Податкового кодексу України до ОСОБА_1 застосовано штрафні санкції у розмірі 170 грн.

Вказані податкові повідомлення-рішення були оскаржені позивачем в адміністративному порядку, і рішенням ДФС України від 04.04.2019 р. скарга залишена без задоволення.

Позивач - ОСОБА_1 - вважає оскаржувані податкові повідомлення-рішення протиправними та просить їх скасувати з таких підстав.

Позивач зазначає, що перевірка відбулася на порушення законодавства, оскільки згідно з наказом Головного управління ДФС у м. Києві від 05.12.2018 р. за №17697 вказано інший код особи, яка перевірялася, а не позивача, до податку проведення перевірки не вручено копію наказу на порушення п. 78.4 ст. 78 Податкового кодексу України, повідомлення від 05.12.2018 р. про її проведення отримано позивачем після її проведення.

Позивачу не направлено акта перевірки, чим порушено право на подання заперечень до нього.

Також позивач зазначає, що оскаржувані рішення є протиправними і по суті, оскільки позивачем не порушено вимог податкового законодавства при укладенні та виконанні кредитного договору від 28.08.2008 р. за №014/0398/2/22210 позивача з ВАТ "Ерсте Банк", щодо недекларування та несплати податків по якому зроблено висновок про отримання позивачем доходу у вигляді додаткового блага.

Зокрема, позивач посилається на п. 8 підрозділу 1 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України.

Відповідач - Державна податкова служба України в особі Головного управління ДПС у м. Києві - проти задоволення позовних вимог заперечив, підтримавши висновки акта перевірки.

Також відповідач посилається на дотримання процедури проведення перевірки, зокрема, позивач була належним чином повідомлена про проведення перевірки, що підтверджується копією повідомлення від 05.12.2018 р.

Щодо встановленого порушення по суті відповідач зазначає, що відповідно до наявної податкової інформації позивач протягом період уз 01.01.2015 р. по 31.12.2015 р. отримувала доходи, які згідно з пп. "д" пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України підлягають включенню до загального місячного (річного) доходу та відображено платником в податковій декларації про майновий стан і доходи.

Зокрема, позивачем отримано дохід у вигляді додаткового блага - суми основного боргу анульованого кредиту.

Листом від 24.10.2018 р. за №1-3-1/2693 ПУАТ "Фідобанк" надав інформацію про те, що ним анульовано позивачу борг у розмірі 1 002 381, 48 грн. та надано копію договору про прощення боргу від 11.06.2015 р. за кредитним договором з фізичною особою №014/0398/2/22210 від 28.08.2008 р.

Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України (в редакції станом на 20.12.2018 р.) контролюючі органи мають право: проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно з пп. 78.1.2 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав: платником податків не подано в установлений законом строк податкову декларацію, розрахунки, звіт про контрольовані операції або документацію з трансфертного ціноутворення, якщо їх подання передбачено законом.

Згідно з п. 79.1, 79.2 ст. 79 Податкового кодексу України документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

Документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

В даному випадку документальну позапланову невиїзну перевірку платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 згідно з наказом Головного управління ДФС у м. Києві від 05.12.2018 р. за №17697 призначено у зв`язку з отриманням доходу фізичною особою, про що отримано підтвердження листом від 24.10.2018 р. за №1-3-1/2693 ПУАТ "Фідобанк".

Тобто, перевірку проведено з передбачених законодавством підстав.

До матеріалів справи долучено копії вказаного наказу, повідомлення від 05.12.2018р. №80569/П/26-15-42-02-27 про проведення перевірки з 07.12.2018 р. тривалістю 5 робочих днів, отриманого позивачем 08.12.2018 р. - після початку і до завершення перевірки.

Оскільки акт №4897/26-15-42-02-30/ датовано 20.12.2018 р., у позивача було достатньо часу з моменту отримання повідомлення для з`ясування всіх питань, пов`язаних з контрольним заходом, тому суд не може погодитися з позивачем, який стверджує про проведення перевірки на порушення вимог ст. 79 Податкового кодексу України.

Згідно з п. 86.1, 86.4, 86.8 ст. 86 Податкового кодексу України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, у строки визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов`язаний його підписати.

Строк складення акта (довідки) про результати перевірки не зараховується до строку проведення перевірки, встановленого цим Кодексом (з урахуванням його продовження).

У разі незгоди платника податків з висновками акта (довідки) такий платник зобов`язаний підписати такий акт (довідку) перевірки із зауваженнями, які він має право надати разом з підписаним примірником акта (довідки) або окремо у строки, передбачені цим Кодексом.

Акт (довідка) документальної невиїзної перевірки складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, та реєструється у контролюючому органі протягом п`яти робочих днів з дня, що настає за днем закінчення установленого для проведення перевірки строку (для платників податків, які мають філії та/або перебувають на консолідованій сплаті, - протягом 10 робочих днів).

Акт (довідка) документальної невиїзної перевірки не пізніше наступного робочого дня після його реєстрації вручається особисто платнику податків чи його представникам або надсилається у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу. У разі відмови платника податків або його представників від підписання акта (довідки) перевірки посадовими особами контролюючого органу складається відповідний акт, що засвідчує факт такої відмови. Відмова платника податків або його представників від підписання акта перевірки не звільняє такого платника податків від обов`язку сплатити визначені контролюючим органом за результатами перевірки грошові зобов`язання. Заперечення по акту перевірки розглядаються у порядку і строки, передбачені пунктом 86.7 цієї статті. Податкове повідомлення-рішення приймається у порядку і строки, передбачені пунктом 86.8 цієї статті.

Податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та/або додаткових документів, поданих у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень та/або додаткових документів і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

В оскаржуваних податкових повідомленнях - рішеннях від 07.02.2019 року №, № , № , № міститься посилання на акт №4897/26-15-42-02-30/ від 20.12.2018 р. як на підставу їх прийняття, проте, до матеріалів справи копію вказаного акта не додано.

У позовній заяві позивач посилається на ту обставину, що акт йому не скеровувався.

На виконання ухвали суду від 07.10.2021 р. щодо витребування копії акта її надано та долучено до матеріалів справи.

Таким чином, оскаржувані рішення прийнято на підставі акта перевірки; згідно з копією повідомлення про вручення поштового відправлення, яким позивачу скерована копію акта перевірки, воно повернулося без вручення з поміткою поштового відділення "за закінченням терміну зберігання" (а.с. 68-69).

Зміст рішення ДФС України від 04.04.2019 р. та позовної заяви свідчать про те, що позивач обізнана з підставами прийняття оскаржуваних рішень.

За таких обставин суд не знаходить підстав для висновку про те, що відповідачем було допущено процедурні порушення, що могли би бути самостійною підставою для визнання протиправними та скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Щодо висновків акта перевірки і оскаржуваних податкових повідомлень-рішень по суті суд зазначає наступне.

Згідно п.162.1 ст. 162 Податкового кодексу України (в редакції станом на 05.06.2015 р.) платниками податку з доходів фізичних осіб є: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; податковий агент.

Згідно п. 163.1 ст. 163 Податкового кодексу України об`єктами оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Згідно п. 164.1 ст. 164 Податкового кодексу України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця (пп.164.1.2 п. 164.1 ст. 164 Податкового кодексу України).

Види доходів, які включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку, визначені п.164.2 ст. 164 Податкового кодексу України.

Згідно пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді:

д) основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Згідно пп. п. 14.1.47 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами цього Кодексу).

Згідно з пп. 168.2.1 п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України платник податку, що отримує доходи від особи, яка не є податковим агентом, та іноземні доходи, зобов`язаний включити суму таких доходів до загального річного оподатковуваного доходу та подати податкову декларацію за наслідками звітного податкового року, а також сплатити податок з таких доходів.

Таким чином, відповідно до положень Податкового кодексу України визначальною ознакою доходу платника податку, як об`єкта та бази оподаткування податком з доходу фізичних осіб, в тому числі у вигляді додаткового блага, є фактичне отримання такого доходу платником податку в грошовій, матеріальній чи нематеріальній формі.

Згідно з п. 1 договору від 11.06.2015 р. про прощення боргу за кредитним договором з фізичною особою №014/0398/2/22210 від 28.08.2008 р., укладеним позивачем з ПАТ "Фідобанк", підтверджується наявність заборгованості на загальну суму 47 810 дол. США, що становить 1 011 339, 27 грн., яка складається з:

сума тіла боргу за кредитом - 47 386, 53 грн., що становить 1 002 381, 48 грн.;

сума відсотків боргу за кредитом 423, 47 грн., що становить 8 957, 79 грн.

Таким чином, у позивача у 2015 р. виник оподатковуваний дохід у вигляді погашеного (анульованого) боргу (1 011 339, 27 грн.) за винятком суми відсотків боргу за кредитом (8 957, 79 грн.), що становить 1 002 381, 48 грн.

Щодо посилання позивача на п. 8 підрозділу 1 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України суд зазначає наступне.

Згідно з вказаним положенням законодавства не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, не погашених до 1 січня 2014 року.

Дія абзацу першого цього пункту поширюється на операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що здійснювалися починаючи з 1 січня 2015 року.

Правовідносини за договором від 11.06.2015 р. про прощення боргу за кредитним договором з фізичною особою №014/0398/2/22210 від 28.08.2008 р. цим вимогам не відповідають, оскільки не містять положень щодо визначення суми прощеного боргу у вигляді курсової різниці.

За таких обставин висновок відповідача про порушення позивачем пп. 168.2.1 п. 168.1 ст. 168 з урахуванням вимог пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України є обґрунтованим, наслідком чого є донарахування податкового зобов`язання та застосування штрафних санкцій згідно з оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням № (ПДФО в розмірі 199 867, 3 грн., штраф в розмірі 49 966, 83 грн.).

Згідно з пп.1.1-1.7 п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу.

Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу.

Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту.

Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу.

Платники збору зобов`язані забезпечувати виконання податкових зобов`язань у формі та спосіб, визначені статтею 176 цього Кодексу.

Звільняються від оподаткування збором доходи, що згідно з розділом IV цього Кодексу не включаються до загального оподатковуваного доходу фізичних осіб (не підлягають оподаткуванню, оподатковуються за нульовою ставкою).

Оскільки у позивача виник обов`язок зі сплати ПДФО, у нього також виник обов`язок і зі сплати військового збору, у зв`язку з чим підстави для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № , згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за військовим збором на суму 15 035, 72 грн., а також накладено 3 758, 93 грн. штрафних санкцій, відсутні.

Згідно з п.179.1 ст. 179 Податкового кодексу України платник податку зобов`язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу.

Згідно з пп.49.18.4 п. 49.18 ст. 49 Податкового кодексу України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює: календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу.

У зв`язку з наявністю оподатковуваного доходу у 2015 році у позивача виник обов`язок з подання податкової декларації за 2015 р., відповідно, оскаржуване податкове повідомлення-рішення № , згідно з яким за порушення вказаним положень до позивача застосовано штрафні санкції у розмірі 170 грн., є обґрунтованим.

Згідно з пп. "а" п.176.1 ст. 176 Податкового кодексу України платники податку зобов`язані: а) вести облік доходів і витрат в обсягах, необхідних для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу, у разі якщо такий платник податку зобов`язаний відповідно до цього розділу подавати декларацію або має право на таке подання з метою повернення надміру сплачених податків, у тому числі при застосуванні права на податкову знижку.

Форми такого обліку та порядок його ведення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Згідно з Порядком ведення обліку доходів і витрат для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 11.12.2013 р. № 794, платники податку на доходи фізичних осіб, які відповідно до Податкового кодексу України зобов`язані подавати декларацію або мають право на таке подання з метою повернення надміру сплачених податків, у тому числі при застосуванні права на податкову знижку, ведуть облік у Книзі обліку доходів і витрат для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу.

Згідно з Порядком № 794 та формою Книги обов`язок її ведення пов`язаний з обліком доходів та витрат для визначення різниці між ними і, відповідно, бази оподаткування.

В той же час, ведення обліку витрат передбачено лише для фізичних осіб - підприємців згідно зі ст. 177 Податкового кодексу України, а положення р. IV Податкового кодексу України, що стосуються фізичних осіб, які підприємницьку діяльність не здійснюють, ведення обліку витрат для визначення бази оподаткування не передбачають.

В даному випадку позивачем у 2015 р. отримано разовий дохід, який не передбачав несення видатків і визначення різниці між ними для визначення суми оподатковуваного доходу, тому позивач не зобов`язана була вести облік доходів і витрат.

За таких обставин позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими, а оскаржуване податкове повідомлення-рішення № , яким до позивача застосовано штрафні санкції в розмірі 510 грн., є протиправним та підлягає скасуванню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 241-246, 255, 257-262, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення - рішення Державної фіскальної служби у м. Києві від 07.02.2019 року № .

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Присудити до стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України (04053, м. Київ, Львівська площа, буд. 8, код 43005393) в особі відокремленого підрозділу - Головне управління ДПС у м. Києві (код ЄДРПОУ ВП 44116011, місцезнаходження: Україна, 04116, місто Київ, вул. Шолуденка, будинок 33/19) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) 4, 55 грн. судового збору.

5. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

6. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Головань

Повний текст рішення

виготовлено і підписано 06.06.2022 р.