Справа № 260/1086/22
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2022-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2022 рокуЛьвівСправа № 260/1086/22 пров. № А/857/7927/22
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

судді-доповідача Шинкар Т.І.,

суддів Іщук Л.П.,

Обрізка І.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 представника Розмана Сергія Юрійовича на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду (головуючий суддя Гаврилко С.Є.) в частині вирішення питання розподілу судових витрат, ухвалене у порядку письмового провадження в м.Ужгород 29 квітня 2022 року у справі №260/1086/22 за позовом ОСОБА_2 до Солотвинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

10 березня 2022 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Солотвинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області, просив: визнати протиправною бездіяльність Солотвинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області по залишенню без розгляду по суті заяви-клопотання ОСОБА_2 від 04 січня 2022 року та зобов`язати дану селищну раду розглянути по суті вказане звернення і за наслідком його розгляду прийняти рішення про затвердження технічної документації або вмотивоване рішення про відмову у її затвердженні; стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Солотвинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області на користь ОСОБА_2 всі судові витрати по справі, а саме 992,40 грн. судового збору і 10000,00 грн. витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2022 року позов задоволено. У задоволенні стягнення на користь ОСОБА_2 за рахунок бюджетних асигнувань Солотвинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області судових витрат як витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10000 (десять тисяч гривень) грн. відмовлено.

Відмовляючи в стягненні витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції виходив з того, що вивчення наданих клієнтом документів, вироблення правової позиції, перегляд законодавчої бази, пошук і вивчення судової практики, підготовка позовної заяви, надання консультації клієнту - фактично охоплюються виконаною роботою щодо підготовки позову, а тому, не є такими, що належать до стягнення. Суд першої інстанції вказав, що в даному випадку предмет спору у цій справі не є складним, містить лише один епізод спірних правовідносин, не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність складених процесуальних документів не є значними. Суд першої інстанції зазначив, що суду не було надано доказу, який би свідчив про прийняття позивачем послуг, що надані йому адвокатом, як от акт про здачу-приймання наданих послуг (виконаних робіт).

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині вирішення питання розподілу судових витрат, ОСОБА_1 представник ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, просить скасувати рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2022 року в цій частині та відповідні вимоги задовольнити. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що акт приймання-передачі наданих адвокатом послуг є лише одним з документів, який додатково може підтверджувати надання таких послуг. Скаржник вказує, що опис робі (наданих послуг) за договором №03/с від 07.03.2022 містить інформацію про час, витрачений на вчинення необхідних дій, конкретизовано обсяг наданих послуг, вартість кожної окремо. Вказує, що відповідач щодо зменшення судових витрат клопотань не заявляв, доказів неспівмірності таких не надав. Вважає, що витрати на оплату професійної правничої допомоги підлягали стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача та були обґрунтованими.

Враховуючи положення статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо можливості розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, на підставі наявних у ній доказів.

Згідно з статтею 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині вимогам статті 242 КАС України не відповідає.

З матеріалів справи судом першої інстанції встановлено, що між ОСОБА_2 та адвокатом Гончаровим Валентином Вікторовичем 07 березня 2022 року укладений договір про надання правової допомоги №03/с відповідно до умов якого предметом договору є надання правничої допомоги у справі по визнанню протиправною бездіяльності Солотвинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області щодо розгляду по суті заяви-клопотання від 04.01.2022 та зобов`язання селищної ради розглянути по суті вказане звернення.

У договорі зазначено, що оплата правничої допомоги здійснюється відповідно до обсягу виконаної роботи та розрахунку її вартості, зазначених в описі наданих адвокатом послуг, який є додатком до цього договору.

Представником позивача подано Опис виконаних робіт (наданих послуг) за договором №03/с від 07 березня 2022 року про надання правової допомоги, у якому зафіксований перелік робіт та вартість таких, згідно якого загальна вартість послуг адвоката за надання послуг складає 10000 грн (а.с.15).

Відповідно до квитанції № 1-133К від 09 березня 2022 року ОСОБА_2 оплатив гонорар за договором про надання правової допомоги № 03 від 07 березня 2022 року в розмірі 10000 грн (а.с.16).

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Статтею 132 КАС України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з частиною 7 статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Зазначені вимоги кореспондуються з положеннями частини 3 статті 143 КАС України, якими передбачено, що якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Таким чином, необхідною умовою для відшкодування витрат на правничу допомогу є подання стороною детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до частини 9 статті 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Згідно з положеннями статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Аналіз вищенаведених положень дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка в силу приписів частини 2 статті 6 КАС України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» застосовується судами як джерело права, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України».

Отже, при визначенні суми відшкодування витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, слід виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Що стосується часу, витраченого фахівцем у галузі права, то достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, яка саме кількість часу витрачена на відповідні дії.

Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16, а також постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 30 квітня 2020 року (справа №826/4466/18), від 29 січня 2021 року (справа № 808/1436/18), від 27 січня 2022 року (справа №813/2241/18).

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Водночас, адвокат самостійно визначається зі стратегією захисту інтересів свого клієнта та алгоритмом дій задля задоволення вимог останнього та найкращого його захисту.

Разом з тим, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (частина 1 статті 72 КАС України).

За правилами оцінки доказів, встановлених статтею 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

До матеріалів справи долучено Опис виконаних робіт (наданих послуг) за договором №03/с від 07 березня 2022 року про надання правової допомоги, у якому зафіксований перелік робіт та вартість таких, який скріплений підписами як позивача, так і адвоката.

Такий опис та квитанція про оплату, на переконання суду апеляційної інстанції, підтверджують фактичне прийняття позивачем послуг, що надані йому адвокатом.

З врахуванням наданих позивачем документів, з огляду на зміст спірних правовідносин та правове регулювання таких, враховуючи критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката, критерії, з врахуванням яких визначається розмір витрат на оплату послуг адвоката, встановлені частиною 5 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції вважає помилковим висновок суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для відшкодування позивачу витрат на професійну правничу допомогу.

На переконання суду апеляційної інстанції витрати на правничу допомогу адвоката в загальному розмірі 3000 грн. є співмірними із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Крім того, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне вказати, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої прийняте рішення понесених збитків, але і у певному сенсі спонукання суб`єкта владних повноважень утримуватися від подачі безпідставних заяв, скарг та своєчасно вчиняти дії, необхідні для поновлення порушених прав та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин.

Оскільки сторони не оскаржують рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, то в силу приписів статті 308 КАС України, рішення суду першої інстанції в цій частині не є предметом перегляду судом апеляційної інстанції.

З огляду на викладене, враховуючи положення статті 317 КАС України, прецедентну практику ЄСПЛ, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що судом першої інстанції в оскаржуваній частині рішення неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, неповно встановлено обставини, які мають значення для справи, а тому рішення суду першої інстанції в цій частині слід скасувати та ухвалити нове, яким вимоги позивача задовольнити частково.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 311, 317, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Гончарова Валентина Вікторовича представника ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2022 року в частині вирішення питання розподілу судових витрат у справі №260/1086/22 скасувати та цій частині ухвалити нове судове рішення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Солотвинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області (місце знаходження: 90575, Закарпатська область, Тячівський район, смт. Солотвино, вул. Харківська, 1, ) на користь ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 3000 грн. (три тисячі гривень) витрат на правничу допомогу.

В задоволенні решти вимог про розподіл судових витрат відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач Т. І. Шинкар
судді Л. П. Іщук
І. М. Обрізко