Справа № 640/747/21
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2022-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2022 року м. Київ № 640/747/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Іщука І.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доМіністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України
про визнання протиправною бездіяльності, стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства;

- стягнути з Міністерства економічного розвитку і торгівлі України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення Окружного адміністративного суду м.Києва від 07.07.2020 у справі №640/3806/20 з 08.07.2020 по 29.09.2020 у розмірі 81179,28грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 було поновлено на посаді заступника директора департаменту розвитку підприємництва та регуляторної політики наказом Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України від 30.09.2020 №1304-к, тобто через 59 робочих днів після винесення рішення Окружного адміністративного суду м.Києва від 07.07.2020. На підставі виконавчого листа, виданого Окружним адміністративним судом міста Києва 08.07.2020, Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України 28.07.2020 було відкрито виконавче провадження № 62665329 з виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 , допущеного судом до негайного виконання. На підставі виконавчого листа, виданого Окружним адміністративним судом міста Києва 08.07.2020, Державною казначейською службою України з 05.08.2020 було розпочато заходи щодо безспірного списання коштів з рахунку боржника за рішенням суду по справі 640/3806/20 відповідно до пунктів 28-31 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 №845. Постановою від 18.08.2020 головним державним виконавцем на боржника було накладено штраф на користь держави у розмірі 5100 грн. Постановою від 25.09.2020 за невиконання без поважних причин рішення суду головним державним виконавцем на Мінекономіки було накладено вдруге штраф в розмірі 10200 грн. 09.12.2020 на ім`я державного секретаря Мінекономіки позивачем було подано заяву з проханням про добровільну виплату середнього заробітку за 59 робочих днів затримки виконання судового рішення. Проте, станом на день подачі адміністративного позову в порушення Закону України "Про звернення громадян" Мінекономіки не надало офіційної відповіді на заяву від 09.12.2020. Отже, відповідач протиправно затримав виконання рішення суду, яким позивача було поновлено на посаді, у зв`язку з чим на користь позивача належить стягнути компенсацію за затримку виконання рішення суду у розмірі середнього заробітку за період з 08.07.2020 по 29.09.2020, тобто за 59 робочих днів.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.01.2021 прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі №640/747/21 та визначено, що справа буде розглядатись без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Через канцелярію Окружного адміністративного суду міста Києва 28.05.2021 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в тексті якого останнім заявлено клопотання про пропуск позивачем місячного строку на звернення до суду.

В свою чергу, позивачем до суду подано заяву про поновлення строку звернення до суду, мотивовану зверненнями до відповідача 09.12.2020 із заявою про добровільну виплату середнього заробітку за 59 робочих днів затримки виконання судового рішення.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 червня 2021 року заяву позивача про поновлення строку звернення до суду з даним позовом задоволено. Визнано поважними причини пропуску строку звернення до Окружного адміністративного суду міста Києва у справі №640/747/21. В задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду відмовлено.

Відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому вказано, що рішення вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі та внесення відповідного запису до трудової книжки стягувача, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження. При цьому Міністерством була подана апеляційна скарга на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 07.08.2020 у справі № 640/3806/20. Відповідно до листа Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України шодо виконавчого впровадження № 62665329 від 28.07.2020 щодо поновлення ОСОБА_1 на роботі Мінекономіки видано наказ № 1304-к від 30.09.2020 «Про поновлення на роботі ОСОБА_1 ». З 30.09.2020 ОСОБА_1 поновлено на посаді заступника директора департаменту технічного регулювання - начальника управління стандартизації та міжнародного співробітництва Мінекономіки. Зважаючи на наведене, Мінекономіки дотримані вимоги встановлені положеннями Закону України «Про виконавче провадження» щодо виконання рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 07.07.2020 у справі № 640/3806/20.

Справу розглянуто після отримання судом інформації щодо повідомлення належним чином сторін про відкриття спрощеного позовного провадження у справі.

Частиною шостою статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Справу розглянуто після отримання судом інформації щодо повідомлення належним чином сторін про відкриття спрощеного позовного провадження у справі.

Відповідно до частини першої статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Частиною п`ятою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Розглянувши подані позивачем документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,-

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України, у якому просила:

визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України від 17.01.2020 № 162-к "Про звільнення ОСОБА_1 " у частині звільнення ОСОБА_1 з посади заступника директора департаменту розвитку підприємництва та регуляторної політики;

поновити ОСОБА_1 на посаді заступника директора департаменту розвитку підприємництва та регуляторної політики;

стягнути з Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з 18.02.2019 до поновлення на посаді;

стягнути з Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України на користь ОСОБА_1 50000,00 грн. моральної шкоди.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 липня 2020 р. адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України від 17.01.2020 № 162-к.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника директора департаменту розвитку підприємництва та регуляторної політики Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України з 18.02.2020.

Стягнуто з Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 18.02.2020 по 07.07.2020 у сумі 130712,40 грн.

У задоволенні вимоги про відшкодування моральної шкоди відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду в частині задоволених позовних вимог, Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог та прийняти нову постанову в цій частині, якою у задоволенні позовних вимог відмовити, при цьому, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору в частині.

Також, не погоджуючись з рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 липня 2020 р. в частині, якою відмовлено в задоволенні позовних вимог, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення суду першої інстанції в частині скасування п. 2 наказу від 17.01.2020 № 162-к, відмови в стягненні моральної шкоди, та прийняти нову постанову в цій частині, якою скасувати наказ від 17.01.2020 № 162-к лише в частині звільнення ОСОБА_1 з посади (без скасування п. 2 наказу) та стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 50000,00 грн., посилаючись на неповне з`ясування обставин, вихід за межі заявлених позовних вимог та порушення судом першої інстанції норм матеріального/процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору в частині.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.11.2020 рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.07.2020 скасовано в частині відмови в задоволенні вимоги ОСОБА_1 до Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України про стягнення моральної шкоди та в частині задоволення позовних вимог про скасування наказу Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України № 162-к від 17.01.2020. Прийнято нову постанову в цій частині, якою стягнуто з Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 10000,00 грн. (десять тисяч гривень). Визнано протиправним та скасовано пункт 1 наказу Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України від 17.01.2020 № 162-к. В іншій частині рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.07.2020 залишено без змін.

На ім`я державного секретаря Мінекономіки Мар`євича К.М. позивачем було подано заяву від 09.07.2020 за вх.№ П-3981-20 з проханням про поновлення на посаді заступника директора департаменту розвитку підприємництва та регуляторної політики та виплати середньомісячної заробітної плати на підставі рішення суду в частині, допущеного до негайного виконання.

Наказом Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України від 30.09.2020 №1304-к ОСОБА_1 поновлено на посаді заступника директора департаменту технічного регулювання - начальника управління стандартизації та міжнародного співробітництва Мінекономіки.

09.12.2020 на ім`я державного секретаря Мінекономіки позивачем було подано заяву з проханням про добровільну виплату середнього заробітку за 59 робочих днів затримки виконання судового рішення.

Мінекономіки не надало суду доказів надання офіційної відповіді на заяву позивача від 09.12.2020.

Вважаючи, що відповідач протиправно затримав виконання рішення суду, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Досліджуючи наявні у матеріалах справи докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх у сукупності, суд бере до уваги наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою та другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 2 статті 235 Кодексу законів про працю України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

За правилами частини 6 статті 235 Кодексу законів про працю України рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Крім того, вимогами пункту 3 частини 1 статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що негайно виконуються рішення суду про: поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

В межах спірних правовідносин позивача поновлено на посаді наказом Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України від 30.09.2020 №1304-к.

За правилами частини 1 статті 65 Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року №1404-VIII рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника виконується невідкладно в порядку, визначеному частини 1 статті 65 Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року №1404-VIII.

Згідно частини 2 статті 65 Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року №1404-VIII рішення вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі.

"День фактичного поновлення на роботі" - це дата, коли орган призначення (роботодавець) прийняв відповідне рішення (наказ або розпорядження) про поновлення працівника на роботі або самостійно, або ж на виконання рішення суду чи іншого органу, що розглядав трудовий спір, на підставі відповідного виконавчого документа.

Верховний суд у постанові від 24 січня 2019 року (справа №760/9521/15-ц, провадження № 61-24060св18) вказав: "Негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно набуває властивостей здійснення і підлягає виконанню не з часу набрання ним законної сили, що передбачено для переважної більшості судових рішень, а негайно з часу його оголошення в судовому засіданні, чим забезпечується швидкий і реальний захист життєвоважливих прав та інтересів громадян і держави. Обов`язковість рішень суду віднесена Конституцією України до основних засад судочинства, а тому, з огляду на принцип загальнообов`язковості судових рішень судові рішення, які відповідно до закону підлягають негайному виконанню, є обов`язковими для виконання, зокрема, посадовими особами, від яких залежить реалізація прав особи, підтверджених судовим рішенням.

Належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі необхідно вважати видання власником про це наказу, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов`язків.

Отже, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що законодавець передбачає обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення працівника на роботі і цей обов`язок полягає у тому, що у роботодавця обов`язок видати наказ про поновлення працівника на роботі виникає відразу після оголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде дане рішення суду оскаржуватися.

Виконання рішення вважається закінченим з дня видачі відповідного наказу або розпорядження власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом, фізичною особою, фізичною особою - підприємцем, який прийняв незаконне рішення про звільнення або переведення працівника.

Наявними матеріалами справи підтверджується та сторонами не заперечується, що рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.07.2020 у справі № 640/3806/20, зокрема, в частині поновлення позивача на посаді виконано лише 30 вересня 2020 року.

Водночас, негайне виконання рішення суду щодо поновлення працівника на посаді у відносинах публічної служби є обов`язком роботодавця в силу вимог частини 6 статті 236 Кодексу законів про працю України, пункту 3 частини 1 статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України та не додаткова вказівка на виконання даної частини судового рішення не потрібна.

В той же час, за змістом норм статті 236 Кодексу законів про працю України затримкою виконання рішення суду про поновлення працівника на роботі необхідно вважати невидання власником (уповноваженим органом) наказу про поновлення працівника на роботі без поважних причин, негайно, після проголошення судового рішення.

Зважаючи на те, що спір про поновлення позивача на посаді вирішений Окружним адміністративним судом міста Києва саме 07 липня 2020 року і рішення суду в цій частині повинно було виконуватися відповідачем негайно, то періоди, за які орган призначення (роботодавець) не вчинив дій щодо негайного поновлення позивача на посаді, стосуються питання стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду.

Отже, відповідач протиправно затримав виконання рішення суду, яким позивача було поновлено на посаді.

Факт виконання рішення суду Мінекономіки щодо поновлення ОСОБА_1 на посаді лише 30 вересня 2020 року шляхом видання відповідного наказу про таке поновлення підтверджується наявними матеріалами справи та відповідачем не заперечується.

Відтак, у період з 08.07.2020 року по 29.09.2020 року має місце період затримки виконання рішення суду про поновлення працівника на роботі.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач, серед іншого, просить суд визнати протиправною бездіяльність Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства.

Однак, позивач, обгрунтовуючи позовні вимоги, не вказав в чому саме проявилась протиправна бездіяльність відповідача.

При цьому, суд зазначає, що позовні вимоги мають містити юридичну визначеність з урахуванням приписів статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України.

Разом з тим, частиною другою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Матеріалами справи підтверджено, що 09.12.2020 позивач звернулася до Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства із заявою щодо виплати середнього заробітку за 59 робочих днів затримки виконання рішення суду, однак відповідач вказану заяву позивача залишив поза увагою, не надавши на неї обгрунтованої відповіді.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач по відношенню до позивача вчинив протиправну бездіяльність щодо невиплати останній середнього заробітку за час затримки виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.07.2020 у справі №640/3806/20 з 08.07.2020 по 29.09.2020.

Отже, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та задовольнити вимогу позивача щодо визнання протиправної бездіяльності Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства шляхом визнання протиправної бездіяльності Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства щодо невиплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.07.2020 у справі №640/3806/20 з 08.07.2020 по 29.09.2020.

В той же час, нормами чинного законодавства права працівника, стосовно якого рішення суду про поновлення його на посаді виконано несвоєчасно, підлягають відновленню шляхом стягнення суми за весь час затримки виконання судового рішення.

У постанові від 25 липня 2018 року у справі № 552/3404/17 Верховний Суд визначив природу вимоги про оплату середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду, та дійшов висновку, що такий спір є спором про оплату праці, а тому до спірних правовідносин підлягає застосуванню частина 2 статті 233 Кодексу законів про працю України.

Конституційний Суд України неодноразово надавав офіційне тлумачення частині 2 статті 233 Кодексу законів про працю України.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року №8-рп/2013 зазначено, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, зокрема й за час простою, який мав місце не з вини працівника, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат.

Конституційний Суд України дійшов висновку, що під заробітною платою, яка належить працівникові, або, за визначенням, використаним у частині 2 статті 233 Кодексу, належною працівнику заробітною платою необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат.

Однією з таких гарантій Конституційний Суд України визнав оплату за час простою, який мав місце не з вини працівника.

До вимушеного прогулу прирівнюється затримка роботодавцем виконання рішення про поновлення на роботі (стаття 236 Кодексу законів про працю України).

Середній заробіток за своїм змістом також є державною гарантією, право на отримання якої виникає у працівника, який був незаконно позбавлений можливості виконувати свою роботу з незалежних від нього причин.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що позивач має право відповідно до статті 236 Кодексу законів про працю України на виплату середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення за період з 08 липня 2020 року по 29 вересня 2020 року.

Судом в рішенні Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 квітня 2020 року встановлено, що середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 становить 1375,92 грн.

Відповідно до частини четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з листом Міністерства соціальної політики України від 03 серпня 2019 року "Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2020 рік" кількість робочих днів у липні 2020 року - 23, у серпні 2020 року - 20, у вересні - 22.

Відтак, період затримки виконання судового рішення складає 59 робочих дні, а саме з 08 липня 2020 року (наступний день після ухвалення рішення суду про поновлення на роботі) до 30 серпня 2020 року (день фактичного поновлення на роботі, день введення в дію наказу щодо поновлення на посаді, тобто день з якого позивач приступив до виконання своїх обов`язків), а стягненню на користь позивача підлягає 1375,92 Ч 59 = 81179,28грн.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з вимогами статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У відповідності до частини першої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (ч.1 ст.143 КАС України).

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір" позивач звільнений від сплати судового збору.

Керуючись статтями 241 - 246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

2. Визнати протиправною бездіяльність Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства щодо невиплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.07.2020 у справі №640/3806/20 з 08.07.2020 по 29.09.2020.

3. Стягнути з Міністерства економічного розвитку і торгівлі України (вул. М. Грушевського, 12/2, м. Київ, 01008, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за час затримки виконання рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 07.07.2020 у справі №640/3806/20 з 08.07.2020 по 29.09.2020 у розмірі 81 179,28 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статями 292-297 Кодексу адміністративного судочинства України, із урахуванням положень пункту 15.5 Перехідних положень (Розділу VII) Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Іщук І.О.