Справа № 640/26012/20
Суддя: Пащенко К.С.
Дата ухвалення: 2022-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

08 червня 2022 року м. Київ № 640/26012/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Пащенка К.С., за участю секретаря судового засідання Колодяжного В.Є., розглянувши у письмовому провадженні заяву про встановлення судового контролю в адміністративній справі за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в м. Києві
провизнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:

Через систему "Електронний суд" до суду надійшли позовні матеріали від ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 ) (далі - позивач або ОСОБА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (адреса: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, ідентифікаційний код - 22869069) (надалі - відповідач або ГУ ПФУ в м. Києві), в яких позивач просив суд (з урахуванням заяви про зміну позовних вимог):

визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо не проведення ОСОБА_1 перерахунку основного розміру пенсії із 01 квітня 2019 року, виходячи із розміру його грошового забезпечення, зазначеного у новій (оновленій) довідці від 14.07.2020 № 11/307 про грошове забезпечення ОСОБА_1 станом на 05.03.2019, виготовленій Адміністрацією Державної прикордонної служби України із врахуванням правових висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 24.06.2020 у зразковій справі № 160/8324/19;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві перерахувати ОСОБА_1 із 01 квітня 2019 року основний розмір пенсії без обмеження її максимальним розміром, виходячи із 90% суми грошового забезпечення, зазначеного у новій (оновленій) довідці від 14.07.2020 № 11/307 про грошове забезпечення ОСОБА_1 станом на 05.03.2019 року, виготовленій Адміністрацією Державної прикордонної служби України із врахуванням правових висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 24.06.2020 року у зразковій справі № 160/8324/19, та провести виплату пенсії із врахуванням раніше проведених пенсійних виплат.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.07.2021 у справі № 640/26012/20 позов ОСОБА_1 задоволено частково, вирішено:

визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо не проведення ОСОБА_1 перерахунку основного розміру пенсії із 01.04.2019, виходячи із розміру його грошового забезпечення, зазначеного у новій (оновленій) довідці від 14.07.2020 № 11/307 про грошове забезпечення ОСОБА_1 станом на 05.03.2019, виготовленій Адміністрацією Державної прикордонної служби України із врахуванням правових висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 24.06.2020 у зразковій справі № 160/8324/19;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві перерахувати ОСОБА_1 із 01.04.2019 основний розмір пенсії виходячи із 90 % суми грошового забезпечення, зазначеного у новій (оновленій) довідці від 14.07.2020 № 11/307 про грошове забезпечення ОСОБА_1 станом на 05.03.2019 року, виготовленій Адміністрацією Державної прикордонної служби України із врахуванням правових висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 24.06.2020 у зразковій справі № 160/8324/19, та провести виплату пенсії із врахуванням раніше проведених пенсійних виплат.

Разом з тим, до Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла заява ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за судовим рішенням.

В обґрунтування клопотання зазначено, що перерахунок пенсії на виконання рішення суду здійснено з застосуванням максимального обмеження розміру пенсії у 14970,00 грн, а також застосовано норми постанов Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 та від 14.08.2019 № 804.

Розглянувши подану представником позивача заяву по суті, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України; судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку; контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Конституційний Суд України зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення (абзац третій пункту 2.1 мотивувальної частини Рішення від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013). Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Конституційний Суд України у Рішенні від 26 червня 2013 року взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), який, зокрема, в пункті 43 рішення у справі «Шмалько проти України», заява № 60750/00, від 20 липня 2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Крім того, у Рішенні від 15 травня 2019 року № 2-р(II)/2019 Конституційний Суд України з посиланням на практику ЄСПЛ підкреслив, що визначене статтею 6 Конвенції право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін; і саме на державу покладено позитивний обов`язок створити систему виконання судових рішень, яка була б ефективною як у теорії, так і на практиці, і гарантувала б їх виконання без неналежних затримок; ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок; держава та її державні органи відповідальні за повне та своєчасне виконання судових рішень, які постановлені проти них (пункт 84 рішення у справі «Валерій Фуклєв проти України» від 07 червня 2005 року, заява № 6318/03; пункт 43 рішення у справі «Шмалько проти України» від 20 липня 2004 року, заява № 60750/00; пункти 46, 51, 54 рішення у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» від 15 жовтня 2009 року, заява № 40450/04; пункт 64 рішення у справі «Apostol v. Georgia» від 28 листопада 2006 року, заява № 30779/04).

На підставі аналізу статей 3, 8, частин першої та другої статті 55, частин першої та другої статті 129-1 Конституції України в системному взаємозв`язку Конституційний Суд України в пункті 2.1 мотивувальної частини Рішення від 15 травня 2019 року № 2-р(II)/2019 констатував, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.

Відповідно до статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Аналогічні положення містяться в статті 370 КАС України, відповідно до якої судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею 129-1 Конституції України, статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, статтями 14, 370 КАС України.

З метою забезпечення виконання судового рішення статтею 382 КАС України передбачено дві форми судового контролю за виконанням судового рішення: 1) зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання рішення суду; 2) накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штрафу в сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Так, згідно з положеннями частини першої статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати в установлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф в сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (частина друга статті 382 КАС України).

Зокрема, в постанові від 03.04.2019 у справі № 820/4261/18 Верховний Суд встановив необхідність існування в спірних правовідносинах обставин, з якими стаття 382 Кодексу адміністративного судочинства України пов`язує наявність підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.

Судом з матеріалів справи встановлено, що на виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.07.2021 у справі № 640/26012/20 Головним управлінням Пенсійного фонду України у м. Києві здійснено перерахунок пенсії на підставі довідці від 14.07.2020 № 11/307 про грошове забезпечення ОСОБА_1 станом на 05.03.2019 року, виготовленій Адміністрацією Державної прикордонної служби України.

Розмір пенсії розраховано з таких складових:

посадовий оклад - 8320,00 грн;

оклад за військовим званням (полковник) - 1480,00 грн;

надбавка за вислугу років (50%) - 4900,00 грн;

додаткові види грошового забезпечення у розмірі - 11717,80 грн, з них:

надбавка за особливості проходження служби (35%);

надбавка за службу в умовах режимних обмежень (15%);

доплата за науковий ступінь кандидата наук (5%);

надбавка за кваліфікацію клас майстра (7%);

премія (52%).

Основний розмір пенсії розраховано виходячи з 90% грошового забезпечення.

Таким чином, за висновком суду, рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.07.2021 у справі № 640/26012/20 пенсійним органом належним чином виконано з огляду на включення до розрахунку додаткових видів грошового забезпечення позивача та його здійснення виходячи з 90%, разом з тим незгода позивача зі здійсненим відповідачем перерахунком пенсії стосується правовідносин, що не були предметом розгляду адміністративної справи № 640/26012/20 та не пов`язані з виконанням рішення у цій справі.

Враховуючи, що позивачем не наведено достатніх обґрунтувань необхідності застосування заходів у порядку ст. 382 КАС України, беручи до уваги, що судом не встановлено обставин, що зумовлювали б встановлення судового контролю, суд прийшов до висновку про залишення заяви ОСОБА_1 без задоволення.

Щодо обставин неправомірного, за висновком позивача, здійснення пенсійним органом перерахунку пенсії як підстави встановлення судового контролю, суд відмічає, що позивач не обмежений у праві оскаржити такі дії у окремому порядку.

Керуючись статтями 6, 9, 243, 256, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду в адміністративній справі № 640/26012/20 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала може буде оскаржена до суду апеляційної інстанції у порядку та строки, встановлені статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.С. Пащенко