Справа № 160/7209/22
Суддя: Кучугурна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2022-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 серпня 2022 року Справа № 160/7209/22
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Кучугурної Н.В.
секретаря судового засідання Кондратенко А.О.
позивача: не з`явився;
представника позивача: Циганка Р.О., адвокат;
від відповідача: Макаревич А.Д., представник,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Циганок Роман Олексійович, до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -
Обставини справи: 19.05.2022 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Циганок Роман Олексійович, до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить суд:
- визнати формулювання причини та дати звільнення у наказі про звільнення від 07 лютого 2022 року №183-О такими, що є протиправними;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області змінити у наказі про звільнення від 07 лютого 2022 року №183-О дату та формулювання причини звільнення ОСОБА_1 з посади заступника начальника відділу господарського обслуговування та матеріально-технічного забезпечення №6 управління адміністративного забезпечення а саме: звільнити ОСОБА_1 у зв`язку з досягненням 65-річного віку згідно з п. 7 ч. 1 ст. 83 Закону України «Про державну службу» з 12.02.2022;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області змінити запис у трудовій книжці ОСОБА_1 стосовно його звільнення, а саме: внести запис про звільнення ОСОБА_1 з 12.02.2022 на підставі п. 7 ч. 1 ст. 83 Закону України «Про державну службу»;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області виплатити ОСОБА_1 вихідну допомогу у розмірі середньої місячної заробітної плати на підставі п. 7 ч. 1 ст. 83 Закону України «Про державну службу».
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 працював у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області. Відповідно до наказу відповідача від 09.11.2020 №1062-О позивача було переведено з 16.11.2020 на тимчасову посаду заступника начальника відділу господарського обслуговування та матеріально-технічного забезпечення управління адміністративного забезпечення, на період перебування основного працівника ( ОСОБА_2 ) у відпустці по догляду за дитиною. Наказом від 07.02.2022 №183-О позивача звільнено з 11.02.2022 з посади заступника начальника відділу господарського обслуговування та матеріально-технічного забезпечення управління адміністративного забезпечення, у зв`язку із закінченням строку призначення на посаду державної служби, відповідно до ч.2 ст.85 Закону України «Про державну службу». Позивач вважає, що відповідач не мав права звільняти його з посади на підставі ч.2 ст.85 Закону України «Про державну службу», оскільки позивач був звільнений зі служби у період його тимчасової непрацездатності, що суперечить рішенню Конституційного Суду України від 04.09.2019 №6-р(ІІ)/2019 та свідчить про порушення відповідачем норм трудового законодавства. Також позивач зазначає, що 12.02.2022 йому виповнилось 65 років, що відповідно до п.7 ч.1 ст.83 Закону України «Про державну службу» є підставою для припинення державної служби у зв`язку з виходом державного службовця на пенсію або досягнення ним 65 років. З огляду на наведені обставини, позивач просить суд задовольнити позовні вимоги.
Справі за цією позовною заявою присвоєно №160/7209/22 та за результатами автоматизованого розподілу справу передано для розгляду судді Кучугурній Н.В.
До позовної заяви представником позивача було додано клопотання про поновлення строку для звернення із позовною заявою, в якому представник просив суд поновити пропущений строк для звернення до суду.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.05.2022 задоволено клопотання адвоката позивача ОСОБА_1 - Циганка Романа Олексійовича про поновлення строку для звернення з позовною заявою; поновлено ОСОБА_1 строк для звернення до суду з цим адміністративним позовом та прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Циганок Роман Олексійович, до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії і відкрито провадження в адміністративній справі №160/7209/22; постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження; встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву (у разі заперечення проти позовної заяви) протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.
20.06.2022 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно з яким, відповідач заперечує проти позовних вимог. В обґрунтування відзиву відповідач зазначає, що 05.11.2020 ОСОБА_1 подана заява до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про переведення його з 16.11.2020 на тимчасову рівнозначну посаду заступника начальника відділу господарського обслуговування та матеріально-технічного забезпечення №6 управління адміністративного забезпечення на період перебування ОСОБА_2 у соціальній відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Наказом від 09.11.2022 №1062-О ОСОБА_1 переведено на тимчасову рівнозначну посаду заступника начальника відділу господарського обслуговування та матеріально-технічного забезпечення №6 управління адміністративного забезпечення на період перебування ОСОБА_2 у соціальній відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Відповідач зазначає, що уклавши 16.11.2020 строковий трудовий договір, ОСОБА_1 надав свою згоду на припинення такого договору у разі закінчення відповідного строку, тому заяву про звільнення подавати не потрібно. У свою чергу, ОСОБА_2 25.02.2022 подала до Головного управління заяву, в якій просила дозволити стати 14.02.2022 до роботи на посаду заступника начальника відділу господарського обслуговування та матеріально-технічного забезпечення №6 управління адміністративного забезпечення, у зв`язку з перериванням соціальної відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Наказом від 27.01.2022 №152-О визначено вважати ОСОБА_2 такою, що приступила до роботи 14.02.2022 на посаді заступника начальника відділу господарського обслуговування та матеріально-технічного забезпечення №6 управління адміністративного забезпечення. В період з 26.01.2022 по 14.02.2022 ОСОБА_1 перебував на лікарняному, у зв`язку з цим, його було повідомлено про звільнення з 11.02.2022 особисто на його електронну пошту та засобами поштового зв`язку. Відповідач вказує, що відповідно до ч.2 ст.85 Закону України «Про державну службу», державний службовець, призначений на посаду державної служби на період заміщення тимчасово відсутнього державного службовця, за яким зберігалася посада державної служби, звільняється з посади в останній робочий день перед днем виходу на службу тимчасово відсутнього державного службовця. У такому разі тимчасово відсутній державний службовець зобов`язаний письмово повідомити керівника державної служби не пізніш як за 14 календарних днів про свій вихід на службу. Оскільки 14.02.2022 є робочим днем і співпадає з датою виходу на роботу основного працівника, позивача було звільнено 11.02.2022, тобто, в останній робочий день перед днем виходу на службу ОСОБА_2 . У зв`язку з цим, у відповідача була відсутня можливість звільнити з 14.02.2022 позивача за його заявою через досягненням ним 65-річного віку. За викладених обставин, відповідач зауважує, що діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України, та просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.
22.06.2022 до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій представник навів аналогічні підстави в обґрунтування позовних вимог, що й у позовній заяві. Поряд з цим, представник позивача зазначає, що відзив на позовну заяву не має братися судом до уваги, оскільки відповідач пропустив установлений судом строк на його подачу і не заявив клопотання про продовження строку на його подання та не навів поважності причин пропуску такого строку.
Щодо доводів представника позивача про пропуск відповідачем строку на подачу відзиву на позовну заяву, суд зазначає, що розгляд цієї справи відбувався в порядку загального позовного провадження з викликом сторін. У судових засіданнях представником відповідача були надані пояснення, аналогічні тим, що містяться у відзиві на позовну заяву. Ці пояснення представника відповідача були досліджені судом разом з іншими доказами, наявними в матеріалах справи, відповідно до ст.90 КАС України. У зв`язку з цим, зазначені вище доводи представника позивача судом відхиляються.
30.05.2022 через підсистему «Електронний суд» від представника позивача надійшла заява про стягнення судових витрат з відповідача.
10.08.2022 до суду від представника позивача надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи.
Ухвалою суду від 24.05.2022 справу призначено до розгляду у підготовчому засіданні на 20 червня 2022 року на 10:00 год.
20.06.2022 підготовче судове засідання було знято з розгляду у зв`язку з перебуванням судді Кучугурної Н.В. у щорічній відпустці. У зв`язку з цим, судове засідання було відкладено на 11.07.2022 на 11:00 год.
11.07.2022 підготовче засідання було проведено за участю представника позивача Циганка Р.О. та представника відповідача Шульги О.І. Позивач у судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.07.2022 закрито підготовче провадження; призначено судове засідання для розгляду справи №160/7209/22 по суті на 25 липня 2022 року на 11:30 год.
У судове засідання 25.07.2022 з`явилися представник позивача Циганок Р.О. та представник відповідача Шульга О.І. Позивач у судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.
У судовому засіданні 25.07.2022 розгляд справи був відкладений на 10.08.2022.
Судове засідання 11.08.2022 відбулося за участю представника позивача Циганка Р.О. та представника відповідача Шульги О.І. Позивач у судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.
У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги і просив суд їх задовольнити. Представник відповідача заперечувала проти позовних вимог і просила суд відмовити в задоволенні позовної заяви.
У судовому засіданні 10.08.2022 проголошено вступну і резолютивну частини рішення.
Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -
ОСОБА_1 (позивач) обіймав посади державної служби в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (відповідач), що підтверджується трудовою книжкою позивача серії НОМЕР_1 , копія якої надана до матеріалів справи.
05.11.2020 позивач звернувся до відповідача з заявою про переведення його 16.11.2020 на тимчасову рівнозначну посаду заступника начальника відділу господарського обслуговування та матеріально-технічного забезпечення №6 управління адміністративного забезпечення на період перебування ОСОБА_2 у соціальній відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.
Наказом відповідача від 09.11.2020 №1062-О переведено ОСОБА_1 , начальника відділу господарського обслуговування та матеріально-технічного забезпечення №7 управління адміністративного забезпечення, 16.11.2020 на рівнозначну тимчасову посаду заступника начальника відділу господарського обслуговування та матеріально-технічного забезпечення №6 управління адміністративного забезпечення, з посадовим окладом згідно зі штатним розписом, на період перебування ОСОБА_2 у соціальній відпустці для догляду за дитиною.
Наказом відповідача від 07.02.2022 №183-О звільнено ОСОБА_1 з посади заступника начальника відділу господарського обслуговування та матеріально-технічного забезпечення №6 управління адміністративного забезпечення, у зв`язку із закінченням строку призначення на посаду державної служби, частина друга статті 85 Закону України від 10 грудня 2015 року №889-VІІІ «Про державну службу»; виплачено ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані щорічні основні відпустки та за невикористані щорічні додаткові оплачувані відпустки.
Згідно з цим наказом, відповідний запис про звільнення ОСОБА_1 було внесено до його трудової книжки.
У період з 26.01.2022 по 14.02.2022 (включно) позивач був відсутній на роботі у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, тому з наказом від 07.02.2022 №183-О «Про звільнення ОСОБА_1 » він був ознайомлений 15.02.2022. Цього ж дня, позивач отримав копію зазначеного наказу.
Позивач не погодився з підставами його звільнення з державної служби, а також з тим, що в порушення чинного трудового законодавства України він був звільнений у період його тимчасової непрацездатності. Наведені обставини і стали підставою для звернення позивача до суду з цим позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає про таке.
За приписами частини шостої статті 43 Конституції України, громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.
Правовідносини у сфері державної служби регулюються Законом України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року №889-VIII (далі - Закон №889-VIII), який є спеціальним актом вищої юридичної сили в системі законодавства про державну службу, та визначає принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях
Відповідно до ч.1 ст.1 Закону №889-VIII, державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави, зокрема щодо: 1) аналізу державної політики на загальнодержавному, галузевому і регіональному рівнях та підготовки пропозицій стосовно її формування, у тому числі розроблення та проведення експертизи проектів програм, концепцій, стратегій, проектів законів та інших нормативно-правових актів, проектів міжнародних договорів; 2) забезпечення реалізації державної політики, виконання загальнодержавних, галузевих і регіональних програм, виконання законів та інших нормативно-правових актів; 3) забезпечення надання доступних і якісних адміністративних послуг; 4) здійснення державного нагляду та контролю за дотриманням законодавства; 5) управління державними фінансовими ресурсами, майном та контролю за їх використанням; 6) управління персоналом державних органів; 7) реалізації інших повноважень державного органу, визначених законодавством. статус державного службовця.
Державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби (частина 2 статті 1 Закону №889-VIII).
Як зазначено вище, позивач перебував на посадах державної служби в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, тому на нього мають розповсюджуватись норми Закону України «Про державну службу».
Частиною 1 статті 83 Закону №889-VIII передбачено, що державна служба припиняється: 1) у разі втрати права на державну службу або його обмеження (стаття 84 цього Закону); 2) у разі закінчення строку призначення на посаду державної служби (стаття 85 цього Закону); 3) за ініціативою державного службовця або за угодою сторін (стаття 86 цього Закону); 4) за ініціативою суб`єкта призначення (стаття 87 цього Закону); 5) у разі настання обставин, що склалися незалежно від волі сторін (стаття 88 цього Закону); 6) у разі незгоди державного службовця на проходження державної служби у зв`язку із зміною її істотних умов (стаття 43 цього Закону); 7) у разі виходу державного службовця на пенсію або досягнення ним 65-річного віку, якщо інше не передбачено законом; 8) у разі застосування заборони, передбаченої Законом України «Про очищення влади»; 9) з підстав, передбачених контрактом про проходження державної служби (у разі укладення) (стаття 88-1 цього Закону).
Статтею 85 Закону №889-VIII врегульовані питання припинення державної служби у зв`язку із закінченням строку призначення на посаду державної служби.
Так, згідно з частиною 2 зазначеної статті Закону №889-VIII, державний службовець, призначений на посаду державної служби на період заміщення тимчасово відсутнього державного службовця, за яким зберігалася посада державної служби, звільняється з посади в останній робочий день перед днем виходу на службу тимчасово відсутнього державного службовця. У такому разі тимчасово відсутній державний службовець зобов`язаний письмово повідомити керівника державної служби не пізніш як за 14 календарних днів про свій вихід на службу.
З наказу відповідача від 07.02.2022 №183-О вбачається, що ОСОБА_1 був звільнений з державної служби саме на підставі ч.2 ст.85 Закону №889-VIII.
Позивач вважає, що мав бути звільнений з державної служби через досягнення 65-тирічного віку відповідно до п.7 ч.1 ст.83 Закону №889-VIII.
Однак, суд зазначає, що 25.01.2022 до відповідача від заступника начальника відділу господарського обслуговування та матеріально-технічного забезпечення №6 управління адміністративного забезпечення Бабич Вікторії Ігорівни надійшла заява від 21.01.2022, в якій вона просить дозволити стати до роботи на посаду заступника начальника відділу господарського обслуговування та матеріально-технічного забезпечення №6, у зв`язку з перериванням соціальної відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (робоче місце за адресою: АДРЕСА_1 ).
У цьому протоколі зазначено, що у зв`язку із закінченням строку призначення на посаді заступника начальника відділу господарського обслуговування та матеріально-технічного забезпечення №6 управління адміністративного забезпечення ОСОБА_1 та перебуванням його на лікарняному виникла необхідність повідомити його особисто про звільнення 11 лютого 2022 року.
У цьому протоколі зазначено, що у зв`язку із закінченням строку призначення на посаді заступника начальника відділу господарського обслуговування та матеріально-технічного забезпечення №6 управління адміністративного забезпечення Вадима Грачова та перебуванням його на лікарняному виникла необхідність повідомити його особисто про звільнення 11 лютого 2022 року.
Відповідно до вимог Закону України від 10 грудня 2015 року №889-VІІІ «Про державну службу» та порядку, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 року №1042, для доведення інформації до відома державному службовцю ОСОБА_1 використано засоби телекомунікаційного зв`язку, а саме електронному пошту Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.
Наказом відповідача від 07.02.2022 №183-О звільнено ОСОБА_1 з посади заступника начальника відділу господарського обслуговування та матеріально-технічного забезпечення №6 управління адміністративного забезпечення, у зв`язку із закінченням строку призначення на посаду державної служби, частина друга статті 85 Закону України від 10 грудня 2015 року №889-VІІІ «Про державну службу»; виплачено ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані щорічні основні відпустки та за невикористані щорічні додаткові оплачувані відпустки.
Згідно з цим наказом, відповідний запис про звільнення ОСОБА_1 було внесено до його трудової книжки.
08.02.2022 був складений протокол про факт доведення наказу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 07.02.2022 №183-О до відома ОСОБА_1 , заступнику начальника відділу господарського обслуговування та матеріально-технічного забезпечення №6 управління адміністративного забезпечення.
У цьому протоколі зазначено, що у зв`язку із закінченням строку призначення на посаді заступника начальника відділу господарського обслуговування та матеріально-технічного забезпечення №6 управління адміністративного забезпечення ОСОБА_1 та перебуванням його на лікарняному виникла необхідність повідомити його особисто про звільнення 11 лютого 2022 року.
Відповідно до вимог Закону України від 10 грудня 2015 року №889-VІІІ «Про державну службу» та порядку, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 року №1042, для доведення документа до відома державному службовцю ОСОБА_1 використано засоби телекомунікаційного зв`язку, а саме електронну пошту Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.
У період з 26.01.2022 по 14.02.2022 (включно) позивач був відсутній на роботі у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, тому з наказом від 07.02.2022 №183-О «Про звільнення ОСОБА_1 » він був ознайомлений 15.02.2022. Цього ж дня, позивач отримав копію зазначеного наказу.
Таким чином, позивач звертаючись із заявою про призначення на посаду тимчасово відсутнього працівника був обізнаний про підстави припинення державної служби у разі виходу на службу тимчасово відсутнього державного службовця.
Так, тимчасово відсутній державний службовець ОСОБА_2 , посаду якої обіймав позивач, за 14 календарних днів повідомила відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про свій вихід на роботу, після чого, відповідач видав відповідний наказ, згідно з яким ОСОБА_2 вважається такою, що приступила до роботи 14.02.2022 (понеділок), а позивача як засобами телекомунікаційного, так і засобами поштового зв`язку було повідомлено про вихід ОСОБА_2 на роботу з 14.02.2022.
Позивача ж було звільнено в останній робочий день перед виходом на роботу тимчасово відсутнього державного службовця - 11.02.2022 (п`ятниця).
Частина 2 статті 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку (ч.2 ст.2 КАС України).
За викладених обставин, відповідач відповідно до наведених вище норм законодавства діяв з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.
Щодо звільнення позивача в період його тимчасової непрацездатності, суд зазначає, що частинами 1, 2 статті 5 Закону №889-VIII визначено, що правове регулювання державної служби здійснюється Конституцією України, цим та іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, актами Кабінету Міністрів України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби. Відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом.
Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом (частина 3 статті 5 Закону №889-VIII).
Відповідно до частини третьої статті 40 Кодексу законів про працю України, не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці.
Рішенням Конституційного Суду України від 04 вересня 2019 року № 6-р(ІІ)/2019 у справі за конституційною скаргою щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини третьої статті 40 КЗпП України визнано такими, що відповідають Конституції України (є конституційними), положення частини третьої статті 40 КЗпП України. Конституційний Суд України зазначив, що положеннями частини третьої статті 40 КЗпП України закріплені гарантії захисту працівника від незаконного звільнення, що є спеціальними вимогами законодавства, які мають бути реалізовані роботодавцем для дотримання трудового законодавства. Однією з таких гарантій є, зокрема, сформульована у законодавстві заборона роботодавцю звільняти працівника, який працює за трудовим договором і на момент звільнення є тимчасово непрацездатним або перебуває у відпустці. Отже, нерозповсюдження такої вимоги на трудові правовідносини за контрактом є порушенням гарантій захисту працівників від незаконного звільнення та ставить їх у нерівні умови порівняно з працівниками інших категорій.

Конституційний Суд України дійшов висновку, що положення частини третьої статті 40 КЗпП України є такими, що поширюються на усі трудові правовідносини.

Суд враховує, що наказ про звільнення позивача видано 07.02.2022, тобто у період, коли позивач був непрацездатний, що є порушенням частини третьої статті 40 КЗпП України.

Проте наслідком звільнення працівника у період його непрацездатності є зміна дати звільнення, а не поновлення на роботі.

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 04.11.2020 у справі №389/2004/16-ц.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ч.1 ст.90 КАС України).

За викладених обставин, наведених положень чинного законодавства, суд дійшов висновку про: визнання формулювання дати звільнення у наказі про звільнення від 07 лютого 2022 року №183-О таким, що є протиправним; зобов`язання відповідача змінити у наказі про звільнення від 07 лютого 2022 року №183-О дату звільнення ОСОБА_1 з посади заступника начальника відділу господарського обслуговування та матеріально-технічного забезпечення №6 управління адміністративного забезпечення а саме: звільнити ОСОБА_1 з 15 лютого 2022 року та зобов`язання відповідача змінити запис у трудовій книжці ОСОБА_1 стосовно його звільнення, а саме: внести запис про звільнення ОСОБА_1 з 15 лютого 2022 року.

Таким чином, позовні вимоги у цій справі підлягають частковому задоволенню.

Щодо питання про розподіл судових витрат, суд зазначає таке.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (ч.3 ст.139 КАС України).

Отже, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 496,20 грн.

Крім цього, у позовній заяві та окремо поданій заяві позивач просить суд стягнути з відповідача судові витрати на правничу допомогу.

Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Частиною 7 ст.139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Зі змісту наведеної правової норми вбачається, що заяву про стягнення судових витрат особа має подати до прийняття судового рішення, однак докази, що підтверджують конкретний розмір судових витрат, можуть бути подані особою протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Так, згідно з заявою про стягнення судових витрат з відповідача, представник позивача просить суд стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати на правничу допомогу у розмірі 8000,00 грн.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 132 КАС України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, законодавцем включено витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно зі статтею 59 Конституції України, кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Статтею 131-2 Конституції України визначено, що для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.

Незалежність адвокатури гарантується.

Засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначаються законом.

Виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення.

Законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

У Рішенні Конституційного Суду України №23-рп/2009 (пункт 3.2) від 30 вересня 2009 року передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Згідно з положеннями пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Статтею 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено такі види адвокатської діяльності, як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Відповідно до пунктів 6, 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Згідно зі статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Отже, з викладеного слідує, що до правової допомоги належать і консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво в судах тощо.

Згідно з частинами першою та другою статті 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Положеннями частини третьої статті 134 КАС України передбачено, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

До матеріалів справи представником позивача надано копії: договору №121 про надання правничої допомоги від 20.07.2020, додаткової угоди №1 від 14.06.2021 до договору №121 про надання правничої допомоги від 20.07.2020, додатку №3 від 16.05.2022 до договору №121 про надання правничої допомоги від 20.07.2020, свідоцтва про на заняття адвокатської діяльністю, ордеру про надання правничої (правової) допомоги, рахунку на оплату від 19.05.2022 №266, акту №3 від 27.05.2022, звіту від 27.05.2022 про надану правничу допомогу та квитанції про оплату наданих послуг на правову допомогу.

Згідно з договором №121 про надання правничої допомоги від 20.07.2020, укладеним між Грачовим Вадимом Юрійовичем (клієнт) і Адвокатським об`єднанням «Смарт Юрист» (адвокатське об`єднання), Соколов Дмитро Ігорович та Циганок Роман Олексійович є адвокатами адвокатського об`єднання, які надають правничу допомогу клієнту в обсязі і на умовах передбачених договором (п.3.6. договору).

Відповідно до п.1.1. договору, клієнт доручає, а адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати правничу допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором.

Розділом 4 договору передбачено, що надання правничої допомоги оплачується в розмірах і на умовах, встановлених додатком до цього договору. Приймання-передача наданих послуг оформлюється актом приймання-передачі наданих послуг, по факту наданих послуг. Клієнт протягом 3-х календарних днів з моменту отримання акту приймання-передачі наданих послуг повинен підписати його і направити адвокатському об`єднанню, або надати у цей же строк мотивовану відмову. Після закінчення зазначеного терміну акт приймання-передачі наданих послуг вважається прийнятим та підписаним клієнтом і підлягає оплаті клієнтом без заперечень.

Додатковою угодою №1 від 14.06.2021 строк дії договору було продовжено до 31.12.2022.

З додатку №3 від 16.05.2022 до договору вбачається, що адвокатське об`єднання на умовах договору про надання правничої допомоги №121 від 20.07.2020 зобов`язується надати наступні послуги з надання правової допомоги клієнту:

підготовка та подача адміністративного позову до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () про зобов`язання вчинити дії до Дніпропетровського окружного адміністративного суду, що включає: 1. аналіз, наданих клієнтом, матеріалів та документів; надання правової кваліфікації обставин справи; визначення нормативно-правової підстави вимоги; моніторинг судових рішень; визначення судової практики застосування правових норм для визначення правової позиції; підготовка адміністративного позову до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () про зобов`язання вчинити дії; подача адміністративного позову до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () про зобов`язання вчинити дії до Дніпропетровського окружного адміністративного суду; 2. надання правничої допомоги під час розгляду даної справи в суді першої інстанції; вартість послуг без ПДВ 8000,00 грн.

Згідно з п.3 цього додатку, клієнт оплачує надані послуги з правничої допомоги у розмірі 8000,00 грн на підставі виставленого рахунку. Копія цього рахунку надана до матеріалів справи (рахунок на оплату від 19.05.2022 №266).

Відповідно до звіту від 27.05.2022 про надану правничу допомогу, на виконання додатку №3 від 16.05.2022 до договору про надання правничої допомоги №121 від 20.07.2020, Адвокатським об`єднанням «Смарт Юрист» надано послуги з правничої допомоги ОСОБА_1 , а саме: підготовлено та подано до Дніпропетровського окружного адміністративного суду адміністративний позов до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () про зобов`язання вчинити дії, та супроводження справи №160/7209/22, яка розглядається Дніпропетровським окружним адміністративним судом.

1. Підготовлено та подано до Дніпропетровського окружного адміністративного суду адміністративний позов до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () про зобов`язання вчинити дії.

На даному етапі справи було зроблено: здійснено аналіз отриманих від клієнта документів - 1 год.; надано правової кваліфікації обставин справи - 30 хв; визначено нормативно-правові підстави вимоги - 30 хв; здійснено моніторинг судових рішень - 40 хв; визначено судову практику застосування правових норм для визначення правової позиції - 20 хв; підготовлено та подано до Дніпропетровського окружного адміністративного суду клопотання про поновлення строку на звернення до суду - 3 год.; підготовлено до Дніпропетровського окружного адміністративного суду адміністративний позов до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () про зобов`язання вчинити дії - 5 год.; подано адміністративний позов до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () про зобов`язання вчинити дії до Дніпропетровського окружного адміністративного суду. Всього витрачено часу: 11 год. 00 хв.

27.05.2022 сторонами ( ОСОБА_1 та Адвокатським об`єднанням «Смарт Юрист») був складений акт №3 приймання-передачі наданих послуг, відповідно до якого, сторони склали цей акт про те, що послуги щодо підготовки та подачі до Дніпропетровського окружного адміністративного суду адміністративного позову до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () про зобов`язання вчинити дії та надання правничої допомоги під час розгляду даної справи в суді першої інстанції, що передбачені додатком №3 від 16.05.2022 до договору про надання правничої допомоги №121 від 20.07.2020 виконані в повному обсязі на загальну суму 8000,00 грн. Даний акт є підставою для проведення між сторонами взаєморозрахунків. Щодо наданих послуг сторони не мають одна до одної жодних претензій.

Згідно з квитанцією від 27.05.2022 позивачем здійснено оплату послуг на правову допомогу у сумі 8000,00 грн.

Отже, до матеріалів справи надано детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, вартості цих послуг та їх оплати.

Водночас відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (ч.3 ст.139 КАС України).

Як зазначено вище, позовні вимоги у цій справі задоволені частково, тому судові витрати на правову допомогу підлягають частковому стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у сумі 3500,00 грн.

Керуючись ст. ст. 90, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, 49094, ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати формулювання дати звільнення у наказі про звільнення від 07 лютого 2022 року №183-О такими, що є протиправним.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, 49094, ) змінити у наказі про звільнення від 07 лютого 2022 року №183-0 дату звільнення ОСОБА_1 з посади заступника начальника відділу господарського обслуговування та матеріально-технічного забезпечення №6 управління адміністративного забезпечення а саме: звільнити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) з 15 лютого 2022 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, 49094, ) змінити запис у трудовій книжці ОСОБА_1 стосовно його звільнення, а саме: внести запис про звільнення ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) з 15 лютого 2022 року.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, 49094, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) судові витрати з оплати судового збору у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн 20 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, 49094, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3500 (три тисячі п`ятсот) грн 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, 49094, ).

Повний текст рішення складено 22.08.2022.

Суддя Н.В. Кучугурна