Справа № 990/115/22
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2022-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

22 серпня 2022 року

м. Київ

справа №990/115/22

адміністративне провадження № П/990/115/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Пасічник С.С.,

суддів: Васильєвої І.А., Гімона М.М., Шишова О.О., Яковенка М.М.,

перевіривши позовну заяву ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

27 липня 2022 року Паламарчуком Дмитром Юрійовичем як представником ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) засобами поштового зв`язку надіслано до Верховного Суду як суду першої інстанції адміністративний позов до Вищої ради правосуддя про визнання протиправним та скасування рішення №126/0/15-22 від 15 лютого 2022 року "Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Апеляційного суду міста Києва на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України", в якому також порушено питання поновлення строку звернення до суду.

При цьому, виходячи зі змісту позовної заяви, позивач вважав, що перебіг строку звернення до суду слід обчислювати з 28 червня 2022 року з огляду на те, що в засіданні Вищої ради правосуддя 15 лютого 2022 року, на якому розглядалось питання про її звільнення з посади, позивач за станом здоров`я присутньою не була, адже до 19 лютого 2022 року знаходилась в закладі охорони здоров`я, внаслідок чого не мала можливості дізнатись про рішення у день прийняття; його ж копія на її адресу не надсилалась, натомість 18 лютого 2022 року була направлена до Апеляційного суду м.Києва для подальшої передачі позивачу, хоча в штаті такого ОСОБА_1 не перебувала; крім того, на офіційному сайті Вищої ради правосуддя з 24 лютого 2022 року інформація щодо прийнятих нею рішень не відображається; до того ж, після введення в Україні військового стану у зв`язку зі збройною агресією з боку рф позивач та її представник, побоюючись за своє життя, не могли перебувати в м.Києві, вести звичайне життя та без загрози своїй безпеці займатись збиранням доказів; вже згодом, в травні 2022 року представник позивача Паламарчук Д.Ю. звернувся до відповідача із запитом, відповідь на який отримав 08 червня 2022 року, а, вважаючи таку неповною, - подав повторний (уточнюючий) запит, на який одержав відповідь 27 червня 2022 року.

Ухвалою від 03 серпня 2022 року Верховний Суд на підставі частини 1 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) залишив вказану позовну заяву без руху, оскільки до неї не було додано доказів сплати судового збору або документів в підтвердження наявності у позивача пільг щодо сплати останнього, а також у зв`язку із необхідністю наведення інших (поважних й підтверджених документально) причин пропуску строку звернення до суду, встановленого частиною 5 статті 122 КАС України. Особі, що подала позовну заяву, надано десятиденний з дня вручення копії ухвали строк для усунення її недоліків.

Постановляючи таку ухвалу (в частині питання щодо строку звернення до суду), Суд, проаналізувавши положення чинного процесуального законодавства, зокрема, статей 122, 123 КАС України, й враховуючи як таку обізнаність позивача та її представника про дату засідання Вищої ради правосуддя, на якому повинно було розглядатись та вирішуватись питання порядку денного щодо ОСОБА_1 , прийшов до висновку, що, в даному випадку, відлік строку для звернення до суду з позовною заявою слід обраховувати саме з 16 лютого 2022 року, а відтак, констатував пропуск останнього, зважаючи на подання позову лише 27 липня 2022 року.

При цьому, Верховний Суд відмітив, що адміністративний позов не містить чіткої позиції позивача з питання дотримання або пропуску нею строку звернення до суду, а також вказав, що наведені в ньому причини, визначені як такі, що вплинули на звернення до Суду лише наприкінці липня 2022 року, фактично зводяться до ненаправлення ОСОБА_1 . Вищою радою правосуддя копії спірного рішення та отримання його лише 08 червня 2022 року на запит після повернення до м.Києва.

Втім, як зазначив в своїй ухвалі Суд, в позовній заяві не наведено жодних причин й не подано відповідних доказів в підтвердження непереборних обставин, які унеможливили звернення ОСОБА_1 (її представника) до Вищої ради правосуддя за отриманням копії рішення у більш ранній строк, як і підготувати та подати позовну заяву у місячний строк після отримання спірного рішення (08 червня 2022 року) та ознайомлення із його змістом і мотивами; до того ж, посилаючись на те, що копія спірного рішення відповідачем на адресу ОСОБА_1 не надсилалась, натомість 18 лютого 2022 року була направлена до Апеляційного суду м.Києва для подальшої передачі, позивач не вказувала про неповідомлення її цим судом щодо надходження копії такого рішення та невручення такої останній.

З метою усунення недоліків позовної заяви та у встановлений Судом строк позивачем надіслано докази, які підтверджують наявність у неї пільг щодо сплати судового збору (встановлення особі безстроково ІІ групи інвалідності), а також клопотання про поновлення строку звернення до суду.

Вирішуючи останнє, Верховний Суд зазначає таке.

Так, як вже застережувалось в ухвалі від 03 серпня 2022 року, за змістом частин 1, 3 та 5 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

При цьому, строк звернення до адміністративного суду - це строк, у межах якого особа, яка має право на позов, повинна звернутися до суду для захисту своїх прав у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

За загальним правилом, перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або могла/повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Вжите у статті 122 КАС України твердження "повинна була дізнатися" слід розуміти як презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх прав, а тому сама по собі необізнаність позивача з фактом порушення його прав не є підставою для автоматичного і безумовного поновлення строку звернення до суду.

При визначенні початку перебігу строку звернення до суду суд з`ясовує момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльності), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

В той же час, поважними причинами, що зумовили пропуск строку звернення до суду, визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами, які не дозволили вчасно реалізувати право на судовий захист.

Також й відповідно до частини 6 статті 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Втім, в надісланому на адресу Суду клопотанні адвокат Паламарчук Д.Ю., діючи в інтересах ОСОБА_1 , визнаючи, що перебіг строку звернення до суду з позовом у даній справі розпочався 16 лютого 2022 року та, відповідно, був пропущений, разом з тим, фактично посилається на ті ж обставини, які вже наводились в позовній заяві та оцінка яким надана в ухвалі від 03 серпня 2022 року (щодо відсутності ОСОБА_1 за станом здоров`я на засіданні Вищої ради правосуддя 15 лютого 2022 року, на якому розглядалось питання про її звільнення з посади; ненадіслання копії прийнятого рішення на її адресу, а його направлення 18 лютого 2022 року до Апеляційного суду м.Києва для подальшої передачі позивачу, хоча в штаті такого ОСОБА_1 не перебувала; введення в Україні військового стану, у зв`язку із чим позивач та її представник, побоюючись за своє життя, змушені були виїхати з м.Києва, та були позбавлені можливості без загрози своїй безпеці займатись збиранням доказів).

В той же час, беручи до уваги доводи про введення в Україні з 24 лютого 2022 року військового стану та пов`язані із цим обмеження, Верховний Суд зауважує, що позивачем та її представником так і не було наведено жодних причин й не подано доказів, які б підтверджували реальну відсутність у них можливості підготувати та подати позовну заяву у місячний строк після отримання спірного рішення (08 червня 2022 року) й ознайомлення із його змістом і мотивами.

Твердження ж про те, що надіслана відповідачем 08 червня 2022 року на запит адвоката копія оспорюваного рішення не відповідає вимогам підпункту 5.2.2 та пунтів 5.23, 5.26 ДСТУ 4163:2020 "Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до фофрмлення документів", не приймаються Судом до уваги, адже не спростовують можливості на її підставі ознайомитись зі змістом рішення як таким.

Водночас, зазначаючи, що копія рішення від 15 лютого 2022 року Вищою радою правосуддя на її адресу не надсилалась, а 18 лютого 2022 року була направлена до Апеляційного суду м.Києва для подальшої передачі ОСОБА_1 , остання не подала доказів неповідомлення її цим судом про надходження копії такого рішення та невручення такої особі, щодо якої воно прийнято.

За правилами частин 1 та 2 статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Враховуючи викладене, оскільки ОСОБА_1 не усунуто недоліків позовної заяви, яку залишено без руху, позовна заява підлягає поверненню.

Керуючись статтями 123, 169, 248, 256, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про визнання протиправним та скасування рішення повернути позивачеві.

Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати особі, яка подала позовну заяву.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга на ухвалу Верховного Суду може бути подана до Великої Палати Верховного Суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

...........................

...........................

...........................

...........................

...........................

С.С. Пасічник

І.А. Васильєва

М.М. Гімон

О.О. Шишов

М.М. Яковенко ,

Судді Верховного Суду