Справа № 640/28121/21
Суддя: Грибан Інна Олександрівна
Дата ухвалення: 2022-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий суддя Грибан І.О.

судді: Ключкович В.Ю.

Парінов А.Б.

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту соціальної політики Київської міської державної адміністрації на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 квітня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Київської міської державної адміністрації про визнання протиправним та скасування рішення, -

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Київської міської державної адміністрації, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення Комісії Київської міської державної адміністрації з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян від 02.08.2021 року згідно протоколу № 5 в частині, що стосується відмови ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у встановленні статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС;

- зобов`язати Комісію Київської міської державної адміністрації з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян прийняти рішення про видачу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 квітня 2022 року позовні вимоги задоволено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що наданими позивачем доказами не підтверджено її статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 17 червня 2022 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Департаменту соціальної політики Київської міської державної адміністрації на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 квітня 2022 року та на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України призначено справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін та зазначає про безпідставність доводів, викладених в апеляційній скарзі.

Переглядаючи справу в межах доводів апеляційних скарг на предмет законності та обґрунтованості оскаржуваного рішення, колегія суддів виходить з наступного.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 з 20 липня 1983 року по 30 червня 1990 року працювала в СП «Комбінат громадського харчування» Коростенської РСС.

Відповідно до довідки від 21 вересня 1989 року №31 позивач була безпосередньо зайнята на роботах, які дають право на державну пенсію на пільгових умовах у відповідності до Списку №1. З 12 квітня 1989 року по 14 квітня 1989 року, з 06 червня 1989 року по 17 червня 1989 року та з 05 липня 1989 року по 29 липня 1989 року виконувала роботи в м. Прип`ять Київської області, за дану роботу була виплачена підвищена заробітна плата.

Відповідно до довідки до акта огляду МСЕК серії 10 ААА №731438 позивачці за наслідками повторного огляду 04 березня 2011 року встановлено з 01 березня 2011 року II групу інвалідності, захворювання пов`язано з аварією на ЧАЕС, безтермінова.

Згідно посвідчення категорія 4 серія НОМЕР_1 ОСОБА_1 проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю у 1989-1993 роках.

Позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до посвідчення категорії 1 серії НОМЕР_2 , виданого 19 вересня 2002 року.

Відповідно до витягу з протоколу засідання Комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян від 02 серпня 2021 року №5 за результатами розгляду особової справи ОСОБА_1 вирішено відмовити у визначені статусу та видачі посвідчення «Учасник ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС» категорії 1 серії А, оскільки документи не відповідають вимогам Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2018 року №551. Підтверджено ОСОБА_1 статус «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи» категорія 1 серії Б відповідно до Порядку №551.

Вважаючи вказану відмову відповідача протиправною, позивач звернулася з даним позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що рішення Київської міської державної адміністрації, оформлене протоколом засідання Комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян від 02 серпня 2021 року №5, про відмову позивачу у видачі посвідчення « Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» категорії 1 серії А прийняте за відсутності законних підстав, тому є протиправним і підлягає скасуванню, а позов підлягає задоволенню.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розв`язання пов`язаних з нею проблем медичного і соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території, визначені Законом України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-XII (далі - Закон № 796-XII).

У силу вимог ст. 1 Закону № 796-XII встановлено мету та основні завдання цього Закону, а саме, що він спрямований на захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розв`язання пов`язаних з нею проблем медичного і соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території; громадян, які постраждали внаслідок інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та розв`язання пов`язаних з цим проблем медичного і соціального характеру.

Отже, метою та завданнями цього Закону є захист громадян, які постраждали внаслідок: 1) Чорнобильської катастрофи; 2) інших ядерних аварій та випробувань; 3) військових навчань із застосуванням ядерної зброї.

Відповідно до статті 10 Закону № 796-XII учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.

При цьому, для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи: учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження у 1987 році - не менше 14 календарних днів, а також потерпілі від Чорнобильської катастрофи (стаття 14 Закону № 796-XII).

Згідно із статтею 15 вказаного Закону підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами.

Статтею 65 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України.

Так, порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2018 року № 551 (надалі - Порядок №551) (чинний на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно із пунктом 2 Порядку № 551 посвідчення є документом, що підтверджує статус осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, брали участь у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та проведенні на них регламентних робіт, громадян, які постраждали від радіоактивного опромінення внаслідок будь-якої аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і захоронення радіоактивних речовин, що сталося не з вини потерпілих, дружин (чоловіків) померлих громадян з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (потерпілих), смерть яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою або з участю у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та проведенні на них регламентних робіт, а також опікунам дітей (на час опікунства) померлих громадян, смерть яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою, і надає право користуватися пільгами та компенсаціями, встановленими Законом України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон), іншими актами законодавства.

Відповідно до пункту 11 Порядку № 551 посвідчення видаються учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - на підставі одного з таких документів:

- довідки про підвищену оплату праці в зоні відчуження із зазначенням кількості днів і населеного пункту, підтвердженої первинними документами (наказ чи розпорядження про відрядження до зони відчуження із зазначенням періоду роботи (служби) в зоні відчуження, особового рахунка, табеля обліку робочого часу, посвідчення про відрядження в зону відчуження з відміткою підприємства про прибуття та вибуття працівника, шляхових листів (за наявності), трудової книжки (у разі потреби);

- довідки архівної установи про участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в зоні відчуження із зазначенням періоду служби (виконання робіт), днів виїзду на об`єкти або в населені пункти зони відчуження, у разі потреби - довідки командира військової частини, військового квитка, витягу з особової справи військовослужбовця, завіреного в установленому порядку;

Особам з інвалідністю з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілим від Чорнобильської катастрофи, віднесеним до категорії 1, щодо яких установлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, - на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про встановлення інвалідності відповідної групи, пов`язаної з Чорнобильською катастрофою.

У свою чергу, пунктом 11-1 Порядку № 551 встановлено, що для отримання посвідчення особи подають заяви разом з необхідними документами, зазначеними у пункті 11 цього Порядку, до районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів сільських, селищних, міських, районних у містах рад, а в разі коли така послуга надається через центр надання адміністративних послуг, - до центрів надання адміністративних послуг.

Аналіз вищезазначених норм свідчить про те, що підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами, які визначені у Порядку №551.

Згідно із пунктами 5.1, 5.6 Положення про Комісію зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, затверджене наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 17 травня 2006 року № 187, рішення Комісії приймаються колегіально і є обов`язковими для виконання Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими держадміністраціями щодо визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і видачі відповідного посвідчення або його вилучення як такого, що видане безпідставно.

У разі встановлення Комісією факту необґрунтованої видачі посвідчення відповідної категорії воно на підставі рішення Комісії підлягає вилученню.

Отже, з наведеного вбачається обов`язок уповноважених органів за місцем приживання (реєстрації) особи видавати посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС особам посвідчення, які надають останнім право користування пільгами, встановленими Законом №796-XII, за наявності відповідного рішення комісії.

З матеріалів справи вбачається, що позивач з 20 липня 1983 року по 30 червня 1990 року працювала в СП «Комбінат громадського харчування» Коростенської РСС.

Відповідно до довідки від 21 вересня 1989 року №31 позивач була безпосередньо зайнята на роботах, які дають право на державну пенсію на пільгових умовах у відповідності до Списку №1. З 12 квітня 1989 року по 14 квітня 1989 року, з 06 червня 1989 року по 17 червня 1989 року та з 05 липня 1989 року по 29 липня 1989 року виконувала роботи в м Прип`ять Київської області, за дану роботу була виплачена підвищена заробітна плата.

Крім того, факт виконання робіт на Чорнобильській АЕС підтверджується відомістю про заробітну плату за період:12 квітня 1989 року по 14 квітня 1989 року, з 06 червня 1989 року по 17 червня 1989 року та з 05 липня 1989 року по 29 липня 1989 року,- посвідченнями про відрядження, в яких зазначено про відрядження ОСОБА_1 до Чорнобильської АЕС для ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, табелями.

При цьому, як правильно відзначено судом першої інстанції, дана довідка містить відомості про підвищену оплату праці в зоні відчуження, також у ній зазначено населений пункт (м. Прип`ять). Крім того, із довідки можливо встановити кількість днів, проведених позивачкою в зоні відчуження, що також убачається з посвідчень про відрядження від 05 червня 1989 року (строк відрядження - 12 днів), від 04 липня 1989 року (строк відрядження 22 дні), які містять відмітки про прибуття до м. Прип`ять та про вибуття з м. Прип`ять.

Відтак, загальна кількість днів становить 34 дні.

Також, перебування ОСОБА_1 у зоні відчуження (м. Прип`ять) у 1988-1990 роках підтверджується копіями первинних документів, зокрема, табелями обліку робочого часу, посвідченнями про відрядження в зону відчуження з відміткою підприємства про прибуття та вибуття працівника, трудовою книжкою.

Крім того, відповідно до довідки до акта огляду МСЕК серії 10 ААА №731438 позивачці за наслідками повторного огляду 04 березня 2011 року встановлено з 01 березня 2011 року II групу інвалідності довічно; причина інвалідності - захворювання пов`язане з наслідками аварії на ЧАЕС, що свідчить про причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою.

Відтак, з огляду на викладене вище, документами підтверджується наявність у позивача права на встановлення статусу особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Наразі, відповідачем у оскаржуваному рішенні не наведено мотивів за яких ним не враховуються дані довідки про виплату грошового утримання позивачу.

Щодо твердження відповідача на невідповідність довідки від 21 вересня 1989 року №31 вимогам наказу Мінсоцполітики України від 12 жовтня 2012 року №644, колегія суддів такі твердження відхиляє, позаяк, як вірно було встановлено судом першої інстанції, дану довідку видано до набрання чинності цим наказом та відповідно до постанови державного комітету СРСР з праці і соціальних питань від 09 березня 1988 року №122, була чинна на дату її видачі.

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, метою адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Ця мета перекликається зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Відповідно до неї кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Засіб юридичного захисту має бути « ефективним», зокрема, в тому сенсі, що можливість його використання не може бути невиправдано ускладнена діями або бездіяльністю органів влади, тобто, таким, що запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому.

За таких обставин, беручи до уваги вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що ефективний способом захисту порушеного права позивача, є визнання протиправним та скасування рішення КМДА, оформленого протоколом засідання Комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян від 02 серпня 2021 року №5, в частині, що стосується відмови ОСОБА_1 у встановлені статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та зобов`язання КМДА встановити ОСОБА_1 статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та видати відповідне посвідчення.

Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції. При ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для його скасування.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, і доводи апелянта, викладені у скарзі, не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Департаменту соціальної політики Київської міської державної адміністрації залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 квітня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Головуючий суддя І.О. Грибан

Судді: В.Ю. Ключкович

А.Б. Парінов

(повний текст постанови складено 19.08.2022р.)