Справа № 380/25121/21
Суддя: Чаплик Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2022-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2022 року

справа №380/25121/21

провадження № П/380/25373/21

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Чаплик І.Д.,

секретар судового засідання Посмітюх К.Т.,

за участю:

представника позивача Татух М.Д.,

представника відповідача Кісіль Р.Л.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Львові в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Львівській області про визнання неправомірними дій, зобов`язання внести зміни до інтегрованої картки платника податку, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) звернулася до суду з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Львівській області (місцезнаходження: 79026, м. Львів, вул. Стрийська, 35 ), в якому просить зобов`язати Головне управління Державної податкової служби у Львівській області внести зміни до інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), виключивши дані щодо наявності у неї недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 24703,14 грн.

Вимоги адміністративного позову мотивовано тим, що з відповіді податкового органу на адвокатський запит представника позивачу стало відомо про наявність за даними інформаційної системи податкових органів недоїмки з єдиного соціального внеску станом на 20.09.2021 в розмір 24703,14 грн. Позивач вважає такий борг необгрунтованим, оскільки у період з квітня 2018 року працює у Львівському національному університеті імені Івана Франка, а тому за цей період страхувальником позивача був роботодавець, який сплачував єдиний соціальний внесок із суми грошового забезпечення позивача у відповідних розмірах, що підтверджується відомостями з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також довідкою форми ОК-5. Таким чином, позивач вказує на те, що в розумінні Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № № 2464-VI (далі - Закон № 2464-VI) він є застрахованою особою і єдиний внесок за нього регулярно нараховувався та сплачувався роботодавцем в розмірі не менше мінімального, що виключає обов`язок по сплаті єдиного внеску позивачем як підприємцем, зокрема у періоди, коли позивач був найманим працівником.

Ухвалою суду від 28.12.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання зазначеної ухвали, подати відзив на позовну заяву та всі письмові докази, що підтверджують заперечення проти позову.

На виконання ухвали суду представник відповідача 21.01.2022 подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. Відзив обґрунтований тим, що сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені Законом № 2464, є недоїмкою та стягується з нарахуванням пені і застосуванням штрафів (частина 3 статті 25 Закону № 2464). Позивач з 02.11.2011 перебуває на обліку в ГУ ДПС у Львівській області згідно реєстраційних та облікових даних платників податків інформаційної системи органу доходів і зборів. Запис про припинення підприємницької діяльності ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) внесено в ЄДР 26.07.2019. Відповідач зазначає, що аналіз п.4 ч.1 ст.4 Закону № 2464 свідчить про те, що законодавець розмежовує платників єдиного внеску на роботодавців та фізичних осіб-підприємців. Згідно з АІС Податковий блок в інтегрованій картці платника податків станом на 26.07.2019 обліковується заборгованість фізичної особи-підприємця з єдиного внеску в розмірі 24703,14 грн., у зв`язку чим відсутні підстави для внесення змін до інтегрованої картки платника податків позивача та виключення даних щодо наявності у неї недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Разом з відзивом 21.01.2022 представником відповідача також подано клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження. В обґрунтування поданого клопотання зазначено, що дана справа потребує детального розгляду спору по суті та з`ясування всіх обставин.

Ухвалою від 26.01.2022 суд задовольнив клопотання представника відповідача та перейшов до розгляду справи у порядку загального позовного провадження, призначив підготовче судове засідання на 23.02.2022.

23.02.2022 підготовче засідання відкладено до 21.03.2022 в зв`язку з неявкою представника позивача.

21.03.2022 підготовче засідання відкладено до 27.04.2022 за клопотанням представника позивача з метою ознайомлення та написання відповіді на відзив та з врахуванням воєнного стану в Україні та можливого виїзду представника позивача за межі області.

27.04.2022 підготовче засідання відкладено до 30.05.2022 в зв`язку з неявкою представника позивача та його клопотання, яке надійшло на адресу суду 27.04.2022, про відкладення розгляду справи з поважних причин.

Ухвалою суду від 27.05.2022 задоволено клопотання представника позивача про участь у судових засіданнях у справі №380/25121/21 у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

30.05.2022 підготовче засідання відкладено до 15.06.2022 в зв`язку з неявкою представника позивача з технічних причин неможливості підключитися до відеоконференції.

В підготовчому засіданні 15.06.2022 представник позивача подала відповідь на відзив (вх №81792), а тому розгляд справи відкладено за клопотанням представника відповідача для надання можливості ознайомитись з даною відповіддю.

У відповіді на відзив представником позивача зазначено, що спірні періоди зараховані до страхового стажу позивача у зв`язку зі сплатою страхувальником позивача єдиного соціального внеску, нарахованого на суми грошового забезпечення. При цьому, покликається на постанову ВС від 04.03.2021 у справі № 260/739/19, згідно якої особа, яка зареєстрована як фізична особа-підприємець, проте господарську діяльність не веде та доходи не отримує, зобов`язана сплачувати єдиний внесок не нижче розміру мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу лише за умови, що така особа не є найманим працівником. В іншому випадку (якщо особа є найманим працівником) така особа є застрахованою і платником єдиного внеску за неї є її роботодавець, й мета законодавчого запровадження збору єдиного внеску досягається саме за рахунок його сплати роботодавцем. Також зазначає, що строки давності донарахування податкових зобов`язань визначені статтею 102 ПК України, тобто стягнення податкового зобов`язання може бути лише в межах 1095 днів.

20.07.2022 представником позивача заявлено клопотання про витребування від податкового органу даних щодо формування податкової вимоги на недоїмку зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 24703,14 грн., в зв`язку з чим підготовче засідання відкладено.

В підготовчому засіданні 01.08.2022 представник позивача подала заяву про збільшення позовних вимог (вх №11252), яку суд ухвалою, без виходу до нарадчої кімнати, прийняв до розгляду. Підготовче засідання відкладено до 08.08.2022 за клопотанням представника відповідача для надання можливості ознайомитись з поданою заявою.

В заяві про збільшення позовних вимог позивач також просить визнати дії Головного управління Державної податкової служби у Львівській області про нарахування та включення (внесення) до інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2017 до 26.07.2019 в сумі 24703,14 грн. неправомірними та зобов`язати Головне управління Державної податкової служби у Львівській області внести зміни до інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), виключивши дані щодо наявності у неї недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2017 до 26.07.2019 в сумі 24703,14 грн.

04.08.2022 на адресу суду від представника податкового органу надійшло заперечення на клопотання, в якому просить в задоволенні заяви відмовити, покликаючись на аналогічні підстави для відмови в позові. Додатково зазначає, що відповідно до п.16 ст.5 Закону № 2464-VІ строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені не застосовується.

08.08.2022 суд протокольною ухвалою закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду на 15.08.2022.

15.08.2022 розгляд справи відкладено за клопотанням позивача на 22.08.2022.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві та в заяві про збільшення позовних вимог.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та у запереченнях на клопотання. Додатково покликається на наявні у матеріалах справи докази, які, на думку відповідача, підтверджують факт перебування позивача на обліку платників єдиного внеску та відповідно наявність у нього обов`язку сплачувати вказаний податок до моменту зняття з такого обліку у відповідності до вимог ч.1 ст.5 Закону № 2464-VІ.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Відповідно до реєстраційних та облікових даних платників податків інформаційної системи органу доходів і зборів, ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з 02.11.2001 перебуває на податковому обліку в ГУ ДПС у Львівській області. Дата взяття на облік як платника єдиного внеску 02.11.2011 року.

Згідно з Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 26.07.2019 внесено запис про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності позивача за власним рішенням.

Згідно облікових даних інформаційної системи органу доходів і зборів, станом на 26.07.2019, заборгованість ФОП ОСОБА_1 по єдиному внеску (код класифікації доходів бюджету 71040000) становить 24 703,14 гривень. Заборгованість виникла за рахунок несплати єдиного внеску за 2017 рік в сумі 8448,00 грн., за 2018 рік - 9828,72 грн. (за І квартал - 2457,18 грн., за ІІ квартал - 2457,18 грн., за ІІІ квартал - 2457,18 грн., за ІУ квартал - 2457,18 грн.), за 2019 рік - 6 426,42 грн. грн. (за І квартал 2754,18 грн., за ІІ квартал - 2754,18 грн., за ІІІ квартал 918,06 грн.).

Водночас, згідно з відомостями з Лержавного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків станом на 30.11.2021 у період з грудня 2018 року по грудень 2021 року страхувальником позивача був Львівський національний університет імені Івана Франка, яким, зокрема, у спірний період, сплачено за позивача наступні суми єдиного соціального внеску:

- за ІУ квартал 2018 року 712,02 грн.;

- за І квартал 2019 року 2816,79 грн.;

- за ІІ квартал 2018 року 2816,79 грн.;

- за ІІІ квартал 2018 року 2816,79 грн..

Вказані періоди зараховані до страхового стажу позивача у зв`язку зі сплатою страхувальником позивача (Львівським національним університетом імені Івана Франка) єдиного соціального внеску, нарахованого на суми грошового забезпечення, що підтверджується відомостями з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також довідкою форми ОК-5.

Позивач, вважаючи такі дії Головного управління Державної податкової служби у Львівській області про нарахування та включення (внесення) до інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2017 до 26.07.2019 в сумі 24703,14 грн. неправомірними звернулась з даним позовом до суду.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини врегульовані нормами Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі по тексту - Закон № 2464-VI) щодо правових та організаційних засад забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умов та порядку його нарахування і сплати та повноважень органу, що здійснює його збір та ведення обліку.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 Закону № 2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

За змістом статті 2 Закону № 2464-VI його дія поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску. Згідно з абзацом 7 пункту 1 частини першої статті 4 Закону № 2464-VI платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, військові частини та органи, які виплачують грошове забезпечення, допомогу по тимчасовій непрацездатності, допомогу у зв`язку з вагітністю та пологами, допомогу, надбавку або компенсацію відповідно до законодавства для таких осіб: військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, у тому числі тих, які проходять військову службу під час особливого періоду, визначеного законами України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та «Про військовий обов`язок і військову службу».

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 4 Закону № 2464-VІ платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

1 січня 2017 року набрав чинності Закон України від 6 грудня 2016 року № 1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (надалі також - Закон № 1774-VIII), яким було внесено зміни, зокрема, до пункту 2 частини першої статті 7 Закону № 2464-VІ щодо нарахування єдиного внеску його платниками.

Так, відповідно до абзаців першого та другого пункту 2 частини першої статті 7 Закону № 2464-VІ (у редакції Закону № 1774-VIII зі змінами, внесеними Законом України від 03 жовтня 2017 року № 2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій») єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому, сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

У разі, якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому, сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Таким чином, у зв`язку із внесеними до Закону № 2464-VІ змінами щодо нарахування єдиного внеску його платниками у фізичних осіб-підприємців з 1 січня 2017 року виник обов`язок щодо нарахування та сплати єдиного внеску незалежно від того, чи отримували вони дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу.

У той же час відносини щодо адміністрування єдиного внеску при одночасному перебуванні фізичної особи в трудових відносинах чи проходженні військової служби за контрактом, та наявності у неї статусу фізичної особи-підприємця, яку особа фактично не здійснює, Законом № 2464-VI не врегульовано.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що платниками єдиного соціального внеску є й фізичні особи-підприємці. Необхідними умовами для сплати особою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є провадження такою особою діяльності та отримання доходу від такої діяльності, який і є базою для нарахування ЄСВ.

Отже, саме дохід особи від такої діяльності є базою для нарахування, проте, за будь-яких умов розмір ЄСВ не може бути меншим за розмір мінімального страхового внеску за місяць. При цьому, за відсутності бази для нарахування ЄСВ у відповідному звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, законодавство встановлює обов`язок особи самостійно визначити цю базу, але її розмір не може бути меншим за розмір мінімальної заробітної плати.

Таким чином, метою встановлення розміру мінімального страхового внеску та обов`язку сплачувати його незалежно від наявності бази для нарахування є забезпечення у передбачених законодавством випадках мінімального рівня соціального захисту осіб шляхом отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відтак, саме задля досягнення вищевказаної мети збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування законодавством встановлено обов`язок сплати особами мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу від їх діяльності.

Верховний Суд у постанові від 04.03.2021 року у справі № 260/739/19 дійшов висновку, що особа, яка зареєстрована як фізична особа-підприємець, проте господарську діяльність не веде та доходи не отримує, зобов`язана сплачувати єдиний внесок не нижче розміру мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу лише за умови, що така особа не є найманим працівником. В іншому випадку (якщо особа є найманим працівником) така особа є застрахованою і платником єдиного внеску за неї є її роботодавець, й мета законодавчого запровадження збору єдиного внеску досягається саме за рахунок його сплати роботодавцем.

Інше тлумачення правових норм, якими врегульована сплата єдиного внеску особами, що перебувають на обліку в органах ДПС як фізичні особи-підприємці, однак, підприємницьку діяльність не здійснюють і доходи від неї не отримують, та які одночасно перебувають у трудових відносинах, спричиняє подвійну його сплату (безпосередньо особою та роботодавцем), що суперечить меті запровадженого державою консолідованого страхового внеску.

Аналогічний правовий висновок щодо застосування положень Закону №2464-VI був викладений Верховним Судом в постанові від 27.11.2019 року у справі №160/3114/19 та в подальшому підтриманий в постановах, ухвалених в інших справах, зокрема в постанові від 05.03.2020 року у справі №824/509/19-а, від 06.05.2020 року у справі №400/1622/19, від 04.11.2021 року у справі №140/3209/19.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За встановленими у цій справі обставинами позивач у період з грудня 2018 року по липень 2019 року працювала у Львівському національному університеті імені Івана Франка і єдиний соціальний внесок сплачувався Львівським національним університетом імені Івана Франка, як страхувальником позивача, що підтверджено відомостями з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також довідкою форми ОК-5.

Таким чином, підтверджено той факт, що єдиний внесок за застраховану особу у період з грудня 2018 року по липень 2019 року сплачувався страхувальником.

Оскільки єдиною метою збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством саме прав фізичних осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування, відтак в розумінні Закону № 2464-VI позивач є застрахованою особою, і єдиний внесок за неї сплачував страхувальник в розмірі не менше мінімального, що виключає обов`язок по сплаті у цей період єдиного внеску позивачем ще і як фізичною особою-підприємцем.

Відповідно до вимог статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Відповідач, який є суб`єктом владних повноважень, свою позицію суду не доказав та не обґрунтував її.

З наведеного, перевіряючи дані інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) щодо наявності у неї недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, враховуючи встановлені обставини справи та норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про те, що позивачу безпідставно нараховано недоїмку зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з грудня 2018 року по липень 2019 року у сумі 7138,44 грн.

Щодо решта суми недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, яка нарахована позивачу за період з 2017 року по грудень (частково) 2018 року в розмірі 17564,70 грн., то в цій частині доказів сплати єдиного внеску позивачем не подано, як і доказів сплати цих сум страхувальником позивача подані відомості з Реєстру страхувальників та довідки ОК 5 не містять.

Щодо покликання позивача на встановлений ст.102 ПК України строк давності донарахування податкових зобов`язань в межах 1095 днів, то суд зазначає, що дана норма не поширюється на спірні правовідносини, оскільки відповідно до п. 16 ст. 5 Закону № 2464 строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені не застосовується.

Правила ведення в податкових органах оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) визначені Порядком ведення податковими органами оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженим наказом Міністерства фінансів України 12.01.2021 №5 (далі - Порядок №5).

Відповідно до підрозділу 2 Розділу І Порядку №5 інформаційна система - інтегрований комплекс процесів, компонентів та засобів апаратного і програмного забезпечення для виконання цільової функції.

Згідно з пунктом 1 підрозділу 1 Розділу ІІ Порядку №5 з метою обліку нарахованих і сплачених, повернутих та відшкодованих сум платежів територіальними органами ДПС відкриваються інтегрована картка платника (далі - ІКП) за кожним платником та кожним видом платежу, які мають сплачуватися такими платниками на рахунки, відкриті в розрізі адміністративно-територіальних одиниць.

ІКП містить інформацію про облікові операції та облікові показники, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та фондами загальнообов`язкового державного соціального і пенсійного страхування за відповідним видом платежу та відповідною адміністративно-територіальною одиницею.

Облік платежів ведеться в ІКП окремими обліковими операціями в хронологічному порядку. При цьому кожна операція фіксується в окремому рядку із зазначенням виду операції та дати її проведення.

Інформаційна система після відображення облікової операції забезпечує автоматичне проведення в ІКП розрахункових операцій.

Облікові показники, які відображаються в ІКП, залежать від форми обліку, яка передбачена умовами адміністрування відповідного платежу, що відкриваються для юридичних та фізичних осіб (далі - Перелік форм ІКП).

Відображення в інформаційній системі показників за результатами адміністративного та/або судового оскарження рішень податкових органів визначені Розділом VII Порядку.

Відповідно до підпункту 2 пункту 3 цього Розділу у разі судового провадження - керівник підрозділу судового оскарження (або особа, яка виконує його обов`язки) після отримання ухвали про відкриття провадження у справі за позовом платника чи після отримання матеріалів від відповідного структурного підрозділу податкового органу для підготовки позовної заяви призначає відповідальним за супровід цієї судової справи у суді працівника підрозділу судового оскарження (далі - юрист).

Юрист не пізніше наступного робочого дня, що настає за днем отримання первинних документів, а для документів, що готуються територіальним органом ДПС,- наступного робочого дня після направлення позову до суду підрозділом судового оскарження, здійснює їх реєстрацію в інформаційній системі, яка забезпечує відображення результатів судового оскарження, та вносить первинні показники документів, визначені у підрозділі 2 розділу VII цього Порядку.

Сума позову, яка відображена у рішенні суду про визнання недійсними податкового повідомлення-рішення / рішення / вимоги та/або рішення щодо єдиного внеску, та відповідає сумі податкового повідомлення-рішення / рішення / вимоги та/або рішення щодо єдиного внеску заноситься юристом до інформаційної системи, яка забезпечує відображення результатів судового оскарження.

Інформація, яка відображена у рішенні суду про оскарження частини суми податкового повідомлення-рішення / рішення / вимоги та/або рішення щодо єдиного внеску, заноситься юристом до інформаційної системи, яка забезпечує відображення результатів судового оскарження.

Аналіз наведених положень свідчить про те, що відображення контролюючим органом в інтегрованій картці платника податків відомостей щодо своєчасного нарахування та сплати єдиного внеску створює певні наслідки для платника податків та наявність у останнього матеріально-правового інтересу, щоб дані інтегрованих карток правильно відображали фактичний стан розрахунків з бюджетом. Відповідно, у разі скасування вимоги про сплату недоїмки, контролюючий орган повинен вчинити дії щодо відображення/коригування у особовій картці позивача дійсного стану зобов`язань перед бюджетом.

Подібна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 19.02.2019 (справа №825/999/17), від 26.02.2019 (справа №805/4374/15-а), 30.11.2021 (справа №300/3157/20).

Суд враховує, що наслідком задоволення в адміністративному судочинстві позовних вимог є відновлення фактично порушених прав, свобод та інтересів особи у сфері публічно-правових відносин. Суд при прийнятті рішення про задоволення позовних вимог має не лише вирішити позовні вимоги відповідно до принципів верховенства права, а й обрати найбільш ефективний спосіб захисту порушеного права. Тобто такий, що виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду та здійснювалося примусове виконання рішення.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Враховуючи встановлені обставини, суд вважає, що належним та ефективним способом захисту порушених прав позивача є визнання неправомірними дій Головного управління Державної податкової служби у Львівській області про нарахування та включення (внесення) до інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з грудня 2018 до 26.07.2019 в сумі 7138,44 грн. та зобов`язання Головного управління ДПС у Львівській області внести зміни до інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), виключивши дані щодо наявності у неї недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з грудня 2018 року до 26.07.2019 в сумі 7138,44 грн.

Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позову.

Сплачений позивачем судовий збір у розмірі 908,00 грн. підлягає стягненню на користь позивача з дії Головного управління Державної податкової служби у Львівській області за рахунок його бюджетних асигнувань пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст. ст. 2, 8-10, 19-21, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,

вирішив:

адміністративний позов ОСОБА_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Львівській області (місцезнаходження: 79003, м. Львів, вул. Стрийська, 35 ) про визнання неправомірними дій, зобов`язання внести зміни до інтегрованої картки платника податку задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Головного управління Державної податкової служби у Львівській області про нарахування та включення (внесення) до інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з грудня 2018 року до 26.07.2019 в сумі 7138,44 грн..

Зобов`язати Головне управління Державної податкової служби у Львівській області внести зміни до інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), виключивши дані щодо наявності у неї недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з грудня 2018 року до 26.07.2019 в сумі 7138,44 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління ДПС у Львівській області (місцезнаходження: 79026, м.Львів, вул.Стрийська, 35, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір в розмірі 454 (чотириста п`ятдесять чотири) гривні 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду із врахуванням п.п15.5 п.5 розділу VII Перехідних положення КАС України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 23.08.2022.

Суддя Чаплик І.Д.