Справа № 640/7055/22
Суддя: Грибан Інна Олександрівна
Дата ухвалення: 2022-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/7055/22 Суддя (судді) першої інстанції: Кармазін О.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів :

головуючий суддя Грибан І.О.

судді: Ключкович В.Ю.

Парінов А.Б.

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 червня 2022 року про повернення позовної заяви у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області про зобов`язання вчинити дії, -

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області, в якому просив:

- зобов`язати Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області прийняти у ОСОБА_1 декларацію про відмову від іноземного громадянства та документувати паспортом громадянина України за спрощеною процедурою.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 червня 2022 року позовну заяву позивача до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області про зобов`язання вчинити дії повернуто позивачеві.

Суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не виконано вимоги ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, позов підлягає поверненню на підставі п.1 ч.4 ст.169 КАС України.

Не погоджуючись з даним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просить його скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Апеляційна скарга мотивована, що вимоги зазначені в ухвалі Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 травня 2022 року про залишення позову без руху є протиправними та не відповідають приписам КАС України, а внесення відповідних змін до позовної заяви позивачем є достатнім уточненням її змісту та вказує на відсутність перешкод для відкриття провадження у справі.

За приписами ч. 2 ст. 312 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 5-7, 11, 14, 26 частини першої статті 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 липня 2022 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 червня 2022 року та на підставі ч. 2 ст. 312 КАС України призначено справу до апеляційного розгляду у порядку письмового провадження.

Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, що не перешкоджає розгляду справи.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали, колегія суддів виходить з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та зі змісту позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 звернувся з позовом до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області, в якому просив:

- зобов`язати Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області прийняти у ОСОБА_1 декларацію про відмову від іноземного громадянства та документувати паспортом громадянина України за спрощеною процедурою.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 травня 2022 року позовну заяву залишено буз руху, оскільки її подано без додержання вимог, встановлених КАС України.

Підставою для залишення позовної заяви без руху було те, що зміст позовної заяви не містить викладу обставин та обґрунтування вимоги позивача щодо зобов`язання Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області прийняти у ОСОБА_1 декларацію про відмову від іноземного громадянства та документувати паспортом громадянина України за спрощеною процедурою, оскільки у заяві позивач не виклав обставин відносно декларації про відмову від іноземного громадянства, не зазначив, коли саме її було подано відповідачу, чому таку декларацію подано саме до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області та чому саме Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області має прийняти декларацію про відмову від іноземного громадянства.

Також, суд першої інстанції вказав, що в порушення вимоги ч. 2 ст. 79 та ч. 4 ст. 161 КАС України позивачем не надано суду декларації про відмову від іноземного громадянства, а також доказів її подання відповідачу та докази відмови відповідача у прийнятті такої декларації, а також не надано суду документів, які надавались позивачем відповідачу разом із заявою про надання паспорта громадянина України за спрощеною процедурою.

Разом із цим, в ухвалі також було звернуто увагу, що документи додані до позовної заяви не засвідчені належним чином у визначеному законодавством порядку.

Таким чином, судом вказано, що зазначені вище недоліки можуть бути усунуті шляхом подання до суду:

- уточненої позовної заяви (відповідно до кількості учасників справи), із зазначенням чітких та зрозумілих позовних вимог, з урахуванням висновків суду, викладених у даній ухвалі, зокрема, із викладом обставин та правовим обґрунтуванням заявленої позивачем вимоги;

- доказів, на підтвердження обставин, на які позивач посилається у позовній заяві;

- оригіналів або належним чином засвідчених копій доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача (питання засвідчення копій).

26.05.2022 позивачем до Окружного адміністративного суду міста Києва подано уточнену позовну заяву, в якій позивач просив суд:

- визнати незалежними від ОСОБА_1 причини неможливості отримати документа про припинення громадянства Російської Федерації.

- зобов`язати Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області прийняти у ОСОБА_1 декларацію про відмову від громадянства Російської Федерації.

- зобов`язати Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області видати ОСОБА_1 паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 травня 2022 року продовжено процесуальний строк на усунення недоліків позовної заяви та надано позивачу для усунення недоліків позовної заяви строк тривалістю п`ять днів з дня отримання копії даної ухвали.

Наразі, в ухвалі від 31 травня 2022 року судом звернуто увагу, що зі змісту позовних вимог позивач не просить суд визнати протиправними рішення, дії чи бездіяльність відповідача щодо відмови прийняти у ОСОБА_1 декларацію про відмову від громадянства Російської Федерації, що є передумовою для висновку суду про зобов`язання вчинити певні дії. Крім того, судом зазначено, що подаючи уточнену позовну заяву позивач просить суд зобов`язати Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області видати ОСОБА_1 паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

Таким чином, ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 травня 2022 року позивачу було продовжено строк на усунення недоліків позовної заяви, якою було зобов`язано позивача позовну заяву привести у відповідність до вимог КАС України, із зазначенням чітких та зрозумілих позовних вимог, в якій у вимозі зобов`язального характеру має передувати вимога щодо визнання протиправними рішення, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, оскільки заявлений позивачем спосіб захисту може бути реалізований лише за умови попереднього визнання рішень, дій чи бездіяльності відповідача протиправними.

14.06.2022 позивачем до Окружного адміністративного суду міста Києва подано уточнену позовну заяву, в якій позивач просив суд:

- визнати протиправними дії Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області щодо відмови в прийнятті у ОСОБА_1 декларації про відмову від громадянства Російської Федерації.

- зобов`язати Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області прийняти у ОСОБА_1 декларацію про відмову від громадянства Російської Федерації.

- зобов`язати Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області видати ОСОБА_1 паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 червня 2022 року вказаний адміністративний позов повернуто позивачу на підставі п.1 ч.4 ст.169 КАС України.

Приймаючи рішення про повернення позовної заяви, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не виконано вимоги ухвали суду від 12 травня 2022 року про залишення позовної заяви без руху, а саме, що у наданій уточненій позовній заяві позивачем так і не було зазначено виклад обставин щодо взаємовідносин сторін та правового обґрунтування вимоги про зобов`язання Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області видати ОСОБА_1 паспорт громадянина України для виїзду за кордон, а саме не було викладено обставин та обґрунтування, які саме норми чинного законодавства України порушено відповідачем в частині не видачі ОСОБА_1 паспорта громадянина України для виїзду за кордон.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до приписів ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

При цьому, відповідно до приписів ч. 1 ст. 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Положеннями ч. 3 ст. 9 КАС України регламентовано, що кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Вимоги до позовної заяви встановлені ст. 160 КАС України.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 160 КАС України, визначено обов`язок позивача зазначити у позовній заяві зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 169 КАС України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтею 160,161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху.

Так, з матеріалів справи слідує, що 14 червня 2022 року на виконання ухвали суду від 12 травня 2022 року, позивачем було подано заяву про усунення недоліків позовної заяви, шляхом викладення позовних вимог в наступній редакції:

- визнати протиправними дії Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області щодо відмови в прийнятті у ОСОБА_1 декларації про відмову від громадянства Російської Федерації.

- зобов`язати Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області прийняти у ОСОБА_1 декларацію про відмову від громадянства Російської Федерації.

- зобов`язати Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області видати ОСОБА_1 паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

Колегія суддів, перевіривши зміст та обґрунтування позовної заяви, заяв позивача про усунення недоліків позовної заяви, та доводи суду першої інстанції, що покладені в основу для висновку про неусунення позивачем недоліків позовної заяви, вважає за необхідне вказати таке.

Згідно з приписами п. 4 ч. 1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист, крім іншого, шляхом визнання дій/бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до норм ч. ч. 2, 3 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності.

Так, протиправні дії суб`єкта владних повноважень - це вчинення дій та/або прийняття рішень, всупереч відповідному обов`язку, встановленому чинним законодавством України.

Як вбачається з прохальної частини позовної заяви позивач, не погоджується з діями відповідача, що пов`язані з відмовою в прийнятті декларації про відмову його від громадянства Російської Федерації та зобов`язання відповідача прийняти у нього декларацію про відмову від громадянства Російської Федерації.

Дійсно, формулювання позовних вимог, у відповідності з вимогами КАС України, зокрема, спрямоване на дотримання розгляду спору, у відповідності з обґрунтуваннями позовної заяви та її вимогами, задля належного та ефективного захисту прав особи, яка звернулась до суду. Під змістом позовних вимог розуміється визначення способу захисту свого права, свободи чи інтересу, який має формулюватися максимально чітко і зрозуміло.

Згідно ст. 245 КАС України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Так, п. 4 ч. 1 ст. 245 КАС України, передбачено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Водночас, слід врахувати, що предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Тобто, правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

При цьому, нечітке формулювання позовних вимог, у даному випадку, не є підставою для повернення позовної заяви позивачеві, та позбавлення цим самим гарантованого права на доступ особи до правосуддя, адже саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору та у якій частині позовні вимоги є обґрунтованими/необґрунтованими.

Так, Європейським судом з прав людини зазначено, що «надмірний формалізм» може суперечити вимозі забезпечення практичного та ефективного права на доступ до суду згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції. Це зазвичай відбувається у випадку особливо вузького тлумачення процесуальної норми, що перешкоджає розгляду скарг заявника по суті, із супутнім ризиком порушення його чи її права на ефективний судовий захист (див. рішення у справах «Zubac v. Croatia», «Beles and Others v. the Czech Republic», № 47273/99, пп. 50-51 та 69, та «Walchli v. France», № 35787/03, п. 29).

При цьому, Європейський суд з прав людини провів певну лінію між формалізмом та надмірним формалізмом. Так, формалізм є явищем позитивним та необхідним, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу. Надмірний ж формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду. Формалізм не є надмірним, якщо сприяє правовій визначеності та належному здійсненню правосуддя.

У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики ЄСПЛ включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Kutic v. Croatia», заява №48778/99, пункт 25).

Рішеннями ЄСПЛ визначено, що право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним». Для того, щоб право на доступ було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує її права» (рішення у справах «Bellet v. France» та «Nunes Dias v. Portugal»).

Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) може позбавити заявників права звертатися до суду (рішення ЄСПЛ у справі «Perez de Rada Cavanilles v. Spain»).

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції припустився надмірного формалізму, адже мотивувальна частина позовної заяви дає змогу встановити у чому саме полягає протиправність дій відповідача та з яким саме рішенням позивач пов`язує такі дії.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду, для вирішення питання про наявність/відсутність підстав для відкриття провадження у справі, з урахуванням положень ст. ст. 122, 123, 160, 161 КАС України.

Доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції про наявність підстав для повернення позовної заяви, у зв`язку з неусуненням недоліків позовної заяви.

Підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання. (ч. 1 ст. 320 КАС України)

За таких обставин, апеляційна скарга є обґрунтованою, її доводи знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, спростовують висновки суду першої інстанції, а тому, остання підлягає задоволенню, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду, для вирішення питання про наявність/відсутність підстав для відкриття провадження у справі, з урахуванням положень ст. ст. 122, 123, 160, 161 КАС України.

Керуючись ст. ст. 243, 311, 312, 315, 320, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Олександровича на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 червня 2022 року про повернення позовної заяви скасувати, а справу та направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Головуючий суддя І.О. Грибан

Судді: В.Ю. Ключкович

А.Б. Парінов

(повний текст постанови складено 19.08.2022р.)