Справа № 120/838/22-а
Суддя: Крапівницька Н. Л.
Дата ухвалення: 2022-08-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Вінниця

23 серпня 2022 р. Справа №120/838/22-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Крапівницької Н.Л.,

розглянувши письмово в місті Вінниці в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1

до комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї департаменту соціальної та молодіжної політики Вінницької обласної державної адміністрації

про визнання дії протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі за текстом - позивач), у порядку адміністративного судочинства заявив вимоги про:

- визнання протиправними дії комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї департамент соціальної та молодіжної політики Вінницької обласної державної адміністрації, які полягають у відмові визначенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 1.

- зобов`язання комісію з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї департамент соціальної та молодіжної політики Вінницької обласної державної адміністрації, визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 1.

Аргументуючи ці вимоги, позивач зазначив, що як особа, хвора на рак щитовидної залози, має право на набуття статусу особи, постраждалої від Чорнобильської катастрофи, але унаслідок вчинення органом публічної адміністрації протиправної відмови позбавлена можливості реалізації цього права.

Ухвалою суду від 10.02.2022 відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, з поданим позовом не погодився. Аргументуючи заперечення проти позову зазначив, що вчинене управлінське рішення є цілком правомірним та обґрунтованим, позаяк ОСОБА_1 інвалідність встановлена між захворюванням та інвалідністю II групи після досягнення повноліття.

Таким чином, оскільки Позивачу в дитячому віці не встановлювався причинний зв`язок інвалідності з наслідками Чорнобильської катастрофи, то після набуття повноліття він втратив право на отримання статусу особи, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Щодо зобов`язання, прийняти рішення про встановлення статусу постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи та видати посвідчення вказує на дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень.

Ухвалою суду від 01.08.2022 витребувано у Комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї департаменту соціальної та молодіжної політики Вінницької обласної державної адміністрації, необхідні для повного, всебічного та об`єктивного розгляду цієї справи докази, а саме: належним чином засвідчені копії звернення ОСОБА_1 про визначення йому статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії рішення про відмову у визначенні позивачу статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії № 1, оформлене протоколом засідання Комісії від 12.10.2021 за № 6 та копій усіх документів, на підставі яких було прийнято зазначене рішення про відмову у призначенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 1.

Суд, повно виконавши процесуальний обов`язок зі збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, дослідивши зібрані докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст належних норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

Установлені судом обставини спору полягають у наступному.

25.12.2000 позивач отримав посвідчення дитини, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи серії НОМЕР_1 .

Відповідно до рішення № 30 протоколу за № 15 від 25.01.2021 КНП Центру первинної медико-санітарної допомоги № 2 м. Вінниці Департаменту охорони здоров`я Вінницької міської ради, вказано на зв`язок захворювання з наслідками ліквідації аварії на ЧАЕС.

Експертним висновком Центральної міжвідомчої експертної комісії, яка на засіданні №85 від 23.03.2021року розглянула звернення позивача на предмет встановлення причинного зв`язку хвороб, інвалідності і смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, та встановила, що основний діагноз у позивача папілярна карцинома щитоподібної залози T1bN1aMx ст.1, клін. гр. ІІ (С 73). У висновку зазначено, що захворювання пов`язане з впливом аварії на ЧАЕС.

ОСОБА_1 звернувся до департаменту соціальної та молодіжної політики Вінницької обласної державної адміністрації про визначення йому статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 1.

30.11.2021 вих. №06.1-14-6549 директором департаменту соціальної та молодіжної політики Вінницької обласної державної адміністрації Ярмоленко С.А. був направлений лист, відповідно до якого вказано, що « ...12.10.2021 відбулось засідання комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї (далі Комісія) на якому розглянуто справу та, відповідно до протоколу засідання Комісії від 12.10.2021 за № 6, прийнято рішення про відмову у визначенні статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії № 1...»

Одночасно надали витяг з протоколу № 6, відповідно до якого, вказали, що «... до досягнення повноліття ОСОБА_1 не було встановлено інвалідність і відповідно, причинний зв`язок інвалідності з наслідками Чорнобильської катастрофи, отже, після досягнення ним повноліття правові підстави для визначення йому статусу особи, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи відсутні...»

Не погодившись із відповідністю закону означеного управлінського рішення органу публічної адміністрації, заявник ініціював даний спір.

Вирішуючи спір по суті, суд вважає, що до відносин, які склались на підставі встановлених обставин спору, підлягають застосуванню наступні норми права.

Статтями 1 і 8 Конституції України проголошено, що Україна є правовою державою, де діє верховенство права.

У ч.2 ст.19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому, у ч.1 ст.68 Конституції України визначає, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Отже, усі без виключення суб`єкти права на території України зобов`язані дотримуватись існуючого у державі правового порядку, а суб`єкти владних повноважень (органи публічної адміністрації) додатково обтяжені ще й обов`язком виконувати доведені законом завдання виключно за наявності приводів та способом, чітко обумовленими законом.

За приписами ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

У силу ст.16 Конституції України забезпечення екологічної безпеки і підтримання екологічної рівноваги на території України, подолання наслідків Чорнобильської катастрофи - катастрофи планетарного масштабу, збереження генофонду Українського народу є обов`язком держави.

Суд відзначає, що суспільні відносини з приводу захисту громадян, які постраждали унаслідок Чорнобильської катастрофи унормовані, насамперед, приписами Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі за текстом - Закон України №796-XII).

Так, за визначенням ст. 9 Закону України №796-XII особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, є: 1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків; 2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи; 3) громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації інших ядерних аварій та їх наслідків, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт; 4) громадяни, які постраждали від радіоактивного опромінення внаслідок будь-якої аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і захоронення радіоактивних речовин, що сталося не з вини потерпілих.

У даному конкретному випадку, заявник претендує до належності до категорії осіб за п.2 ч.1 ст.9 Закону України №796-XII, а саме: потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Положеннями ч.1 ст.11 Закону України №796-XII визначено, що до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать: 1) евакуйовані із зони відчуження (в тому числі особи, які на момент евакуації перебували у стані внутрішньоутробного розвитку після досягнення ними повноліття), а також відселені із зон безумовного (обов`язкового) і гарантованого добровільного відселення; 2) особи, які постійно проживали на територіях зон безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення на день аварії або прожили за станом на 1 січня 1993 року на території зони безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а на території зони гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, та відселені або самостійно переселилися з цих територій; 3) особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років; 4) особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років; 5) особи, які працювали з моменту аварії до 1 липня 1986 року не менше 14 календарних днів або не менше трьох місяців протягом 1986 - 1987 років за межами зони відчуження на роботах з особливо шкідливими умовами праці (за радіаційним фактором), пов`язаними з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, що виконувалися за урядовими завданнями. Перелік видів робіт і місць, де виконувалися зазначені роботи, встановлюється Кабінетом Міністрів України; 6) особи, які досягли повноліття, з числа зазначених у статті 27 цього Закону, та яким у дитячому віці встановлено причинний зв`язок інвалідності з наслідками Чорнобильської катастрофи, за умови проходження переогляду у спеціалізованій медико-соціальній експертній комісії відповідно до частини п`ятої статті 17 цього Закону.

Звідси слідує, що кваліфікуючими ознаками за п.6 ч.1 ст.11 Закону України №796-XII є одночасна сукупність таких умов як: 1) досягнення громадянином повноліття; 2) належність громадянина до кола осіб, окреслених законодавцем у ст.27 Закону України №796-XII; 3) встановлення особі у дитячому віці причинного зв`язку інвалідності з наслідками Чорнобильської катастрофи; 4) підтвердження причинного зв`язку інвалідності дитини з наслідками Чорнобильської катастрофи у спосіб проходження переогляду у спеціалізованій медико-соціальній експертній комісії відповідно до ч.5 ст.17 цього Закону України №796-XII.

За правилами ч.3 ст.12 Закону України №796-XII на встановлення причинного зв`язку між погіршенням стану здоров`я і встановленням інвалідності та наслідками Чорнобильської катастрофи мають право особи, яким після досягнення повноліття не буде надано відповідно до ч.1 ст.11 Закону України №796-XII статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, з числа: - зазначених у п.2 ст.27 цього Закону України №796-XII; - народжених після 26.04.1986 від батька, який на час настання вагітності матері мав підстави належати до 1 або 2 категорії постраждалих, або матір`ю, яка на час настання вагітності або під час вагітності мала підстави належати до 1 або 2 категорії постраждалих; - хворих на рак щитовидної залози.

Отже, хворих на рак щитовидної залози громадян України законодавець усвідомлено виокремив в самостійну категорію осіб, котрі мають право на підтвердження причинного зв`язку між погіршенням стану здоров`я і встановленням інвалідності та наслідками Чорнобильської катастрофи.

У розумінні ст.27 Закону України №796-XII до дітей, потерпілих від Чорнобильської катастрофи, належать неповнолітні діти, які: 1) евакуйовані із зони відчуження, у тому числі діти, які на момент евакуації знаходились у стані внутрішньоутробного розвитку; 2) проживали на момент аварії чи прожили або постійно навчалися після аварії не менше одного року у зоні безумовного (обов`язкового) відселення; 3) проживали на момент аварії чи прожили або постійно навчалися після аварії не менше двох років у зоні гарантованого добровільного відселення; 4) проживали на момент аварії чи прожили або постійно навчалися після аварії не менше трьох років у зоні посиленого радіоекологічного контролю; 5) народились після 26 квітня 1986 року від батька, який на час настання вагітності матері мав підстави належати до категорії 1, 2 або 3 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, або народжені матір`ю, яка на час настання вагітності або під час вагітності мала підстави належати до категорії 1, 2 або 3 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи; 6) хворі на рак щитовидної залози незалежно від дозиметричних показників, а також хворі на променеву хворобу; 7) одержали дозу опромінення щитовидної залози внаслідок Чорнобильської катастрофи, яка перевищує рівні, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.

Обставини хвороби заявника учасниками спору не заперечуються, сумнівів у достовірності не викликають.

Зважаючи на ч.1 ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", рішення Європейського суду з прав людини від 14.10.2010р. по справі «Щокін проти України» (Shchokin v. Ukraine, заяви № 23759/03 та 37943/06) та рішення Європейського суду з прав людини від 07.07.2011р. по справі «Серков проти України» (Serkov v. Ukraine, заява № 39766/05), суд вважає, що найбільш сприятливим для заявника є підхід, коли визнання учасниками суспільних відносин сторонами даного спору обставин хвороби заявника та не спростування вірності та правильності відомостей експертного висновку Центральної міжвідомчої експертної комісії Міністерства охорони здоров`я України та Міністерства з надзвичайних ситуацій України від 14.04.2005 зумовлює виникнення підстав для набуття громадянином статусу особи, потерпілої внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Продовжуючи вирішення спору, суд відзначає, що критерії законності управлінського волевиявлення (як у формі рішення, так і у формі діяння) владного суб`єкта викладені законодавцем у приписах ч.2 ст.2 КАС України, а обов`язок доведення факту дотримання цих критеріїв покладений на владного суб`єкта ч.2 ст.77 КАС України і повинен виконуватись шляхом подання до суду доказів і наведення у процесуальних документах адекватних аргументів відповідності закону вчиненого волевиявлення і безпідставності доводів іншого учасника справи.

У розумінні ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому, згідно з ч.1 ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, а у силу запроваджених частинами 1 і 2 ст.74 КАС України застережень суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням встановленого законом порядку або не підтверджені визначеними законом певними засобами доказування.

Відповідно до ч.1 ст.75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а за правилом ч.1 ст.76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Разом із тим, суд вважає, що саме лише не спростування владним суб`єктом задекларованого, але не підтвердженого документально твердження приватної особи про конкретну обставину фактичної дійсності, не означає реального існування такої обставини.

І хоча спір безумовно підлягає вирішенню у порядку ч.2 ст.77 КАС України, однак суд повторює, що реальність (справжність та правдивість) конкретної обставини фактичної дійсності не може бути сприйнята доведеною виключно через не спростування одним із учасників справи (навіть суб`єктом владних повноважень) декларативно проголошеного, але не доказаного твердження іншого учасника справи, позаяк протилежне явно та очевидно прямо суперечить меті правосуддя - з`ясування об`єктивної істини у справі.

До того ж і у силу правового висновку постанови Верховного Суду від 25.06.2020 у справі №520/2261/19 визначений ст.77 КАС України обов`язок відповідача суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Перевіряючи наведені учасниками спору аргументи приєднаними до справи доказами, оцінивши добуті доказами за правилами ст.ст.72-77, 90, 211 КАС України, підсумовуючи викладені вище міркування, суд доходить до переконання про те, що у спірних правовідносинах суб`єкт владних повноважень - Комісія не забезпечила реального виконання приписів ст.ст.3 і 16 Конституції України, не взяла до уваги хвороби заявника та документа про причини хвороби заявника, занадто формально поставилась до захисту прав заявника, котрий знаходиться у вкрай чутливій життєвій ситуації та правовому становищі.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Тлумачення змісту цієї норми процесуального закону фактично викладено Верховним Судом у постанові від 07.11.2019 у справі №826/1647/16 (адміністративне провадження №К/9901/16112/18) і полягає у тому, що обов`язковою умовою визнання протиправними волевиявлень суб`єкта владних повноважень є доведеність порушення власних прав та інтересів приватної особи.

У спірних правовідносинах унаслідок вчинення органом публічної адміністрації управлінського волевиявлення правове становище заявника зазнало погіршення, порівняно із реально ймовірним до настання станом надання статусу особи, потерпілої від Чорнобильської катастрофи.

Відтак, відповідачем у ході розгляду справи не було доведено юридичної правильності та фактичної обґрунтованості мотивів, покладених в основу реально вчиненого управлінського волевиявлення, суд, враховуючи вищевикладене, вважає, що позов підлягає задоволенню у цій частині, а саме: визнання протиправними дії Комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї департамент соціальної та молодіжної політики Вінницької обласної державної адміністрації, які полягають у відмові визначенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 1.

Разом із тим, суд вважає за необхідне, керуючись статтею 9 КАС України, вийти за межі позовних вимог, оскільки це є необхідним для належного захисту прав, свобод та інтересів позивача, про захист яких він просить.

Так, згідно з частиною першою вказаної норми, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод та інтересів людини і громадянина з боку суб`єктів владних повноважень.

Зі змісту вказаної норми слідує, що при розгляді справи суд обмежений предметом та обсягом заявлених позовних вимог та не може застосовувати інший спосіб захисту ніж той, що зазначив позивач у позовній заяві.

Водночас, суд може вийти за межі правового обґрунтування, зазначеного у позовній заяві, якщо вбачає порушення інших приписів ніж ті, про які йдеться у позовній заяві.

Отже, вихід за межі позовних вимог можливий у справах за позовами до суб`єктів владних повноважень, при цьому, вихід за межі позовних вимог повинен бути пов`язаний із захистом саме тих прав, щодо яких подана позовна вимога.

Вказане підтверджується роз`ясненням поняття "виходу за межі позовних вимог", наведеним у постанові Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року "Про судове рішення". Так, відповідно до пункту третього цієї постанови, виходом за межі позовних вимог є вирішення незаявленої вимоги, задоволення вимоги позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено.

З огляду на викладене, керуючись ст.9 КАС України, суд вважає за можливе вийти за межі позовних вимог та визнати протиправним і скасувати рішення Комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї департаменту соціальної та молодіжної політики Вінницької обласної державної адміністрації про відмову у визначенні ОСОБА_1 статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії №1, оформлене протоколом засідання Комісії від 12.10.2021 за № 6.

Щодо зобов`язання, прийняти рішення про встановлення статусу постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи та видати посвідчення постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 суд зазначає наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян» від 11.07.2018 №551 затверджено Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян (Постанова № 551-2018-п). Згідно з пункту 2 Постанови №551-2018-п посвідчення є документом, що підтверджує статус осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, брали участь у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та проведенні на них регламентних робіт, громадян, які постраждали від радіоактивного опромінення внаслідок будь-якої аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і захоронення радіоактивних речовин, що сталося не з вини потерпілих, дружин (чоловіків) померлих громадян з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (потерпілих), смерть яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою або з участю у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та проведенні на них регламентних робіт, а також опікунам дітей (на час опікунства) померлих громадян, смерть яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою, і надає право користуватися пільгами та компенсаціями, встановленими Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», іншими актами законодавства.

Відповідно до п. 7 Постанови №551-2018-п посвідчення і вкладок до них забезпечують Комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян, утвореними Радою міністрів Автономної республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державним адміністраціями.

Розпорядженням Вінницької обласної державної адміністрації від 17.08.2018 року №642 затверджено Положення про Комісію з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосування ядерної зброї (далі по тексту - Комісія). Комісія є постійно діючим колегіальним органом що створюється при обласній державній адміністрації.

Відповідно до пункту 12 Положення Комісія приймає рішення: про визначення/відмову у визначенні статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї; про встановлення/не підтвердження факту участі громадян у ліквідації ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та проведенні на них регламентних робіт; про необхідність доопрацювання документів та надання додаткової інформації; про визнання необґрунтованою видачу посвідчення осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї; про направлення до комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС при Міністерстві соціальної політики України справ, розгляд яких відноситься до її компетенції; про організацію роботи Комісії.

У пункті 14 Положення зазначено, що рішення Комісії про визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, є підставою для видачі громадянам посвідчення відповідної категорії.

Враховуючи вищезазначене, видача посвідчень проводиться Вінницькою обласною державною адміністрацією за поданням райдержадміністрацій на підставі рішення Комісії про визначення особі відповідного статусу.

Разом з тим, на законодавчому рівні поняття «дискреційні повноваження» суб`єкта владних повноважень відсутнє.

У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення.

Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким

Суд вважає, що відповідно до пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України №551 від 11 липня 2018 року «Деякі питання видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян» визначено, що виключно Комісія з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї при Вінницькій обласній державній адміністрації, є колегіальним органом, метою створення якого є вирішення питань щодо визначення статуту осіб та правильності видачі посвідчення особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї.

Враховуючи, що судом скасовано рішення Комісії, яке оформлене протоколом засідання Комісії від 12.10.2021 за № 6 про відмову у визначенні ОСОБА_1 статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії №1, таким чином, звернення ОСОБА_1 до Департаменту соціальної та молодіжної політики Вінницької обласної Державної адміністрації про визначення йому статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 1 - залишилось не розглянутим.

Відтак, позовні вимоги у цій частині підлягають частковому задоволенню, шляхом: зобов`язання Комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї Департамент соціальної та молодіжної політики Вінницької обласної Державної адміністрації, повторно розглянути питання про визначення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 1, з урахуванням висновків рішення суду у справі №120/838/22.

Згідно з ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень та докази, надані позивачем, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї департаменту соціальної та молодіжної політики Вінницької обласної державної адміністрації, які полягають у відмові визначенні ОСОБА_1 статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 1.

Вийти за межі позовних вимог та визнати протиправним і скасувати рішення Комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї Департаменту соціальної та молодіжної політики Вінницької обласної державної адміністрації про відмову у визначенні ОСОБА_1 статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії № 1, оформлене протоколом засідання Комісії від 12.10.2021 за № 6.

Зобов`язати комісію з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї Департамент соціальної та молодіжної політики Вінницької обласної державної адміністрації, повторно розглянути питання про визначення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 1, з урахуванням висновків рішення суду у цій справі №120/838/22.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ).

Відповідач - Комісія з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї департаменту соціальної та молодіжної політики Вінницької обласної державної адміністрації (21028, м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, 7, ).

Суддя підпис Крапівницька Н. Л.

Згідно з оригіналом Суддя

Секретар