Справа № 160/7984/22
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2022-08-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 серпня 2022 року Справа № 160/7984/22
07 червня 2022 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Комунального закладу «Обласний клінічний центр медико- соціальної експертизи» Дніпропетровської обласної ради, в якій позивач просить суд:
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що 16.02.2021 р. позивач звернувся з письмовою заявою до Міжрайонної Новомосковської медико-соціальної експертної комісії, в якій просив на підставі акту огляду МСЕК №1552 від 11.11.2019 р., про встановлення другої групи інвалідності пов`язаної з проходженням служби в органах внутрішніх справ та у відповідності пункту 1.11. Наказу Міністерства охорони здоров`я України від 30.07.2012 №577 «Про затвердження форм первинної облікової документації, що використовується в медико-соціальних експертних комісіях» надати позивачу довідку про результати визначення застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках (форма №158/0). Листом міжрайонної Новомосковської медико-соціальної експертної комісії від 02.03.2021 №46 позивачу повідомлено, що про відсутність підстав для видачі довідки та запропоновано подати додаткові документи. Не погоджуючись з вказаним позивач звернувся до суду.
Справі за даним адміністративним позовом присвоєно єдиний унікальний номер судової справи - 160/7984/22 та у зв`язку з автоматизованим розподілом дана адміністративна справа була передана для розгляду судді Боженко Н.В.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 червня 2022 року по справі №160/7984/22 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, позивачу запропоновано усунути недоліки шляхом надання до суду заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду; уточнену позовну заяву, яка буде відповідати вимогам статті 160 КАС України із зазначенням: власного письмового підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав; найменування відповідача або відповідачів та його (їх) коду ЄДРПОУ, які будуть відповідати відомостям з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань; наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких додано до заяви (для суду та для осіб, що будуть брати участь у справі).
17 червня 2022 року від позивача надійшли уточнена позовна заява та заява про поновлення строку звернення до суду за захистом своїх прав.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 червня 2022 року визнано поважними причини пропуску строку звернення до адміністративного суду з позовом та поновлено ОСОБА_1 пропущений строк звернення до суду по справі №160/7984/22.
Прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі №160/7984/22 за позовом ОСОБА_1 до Комунального закладу «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи» Дніпропетровської обласної ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії. Постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами (письмове провадження).
Відповідачем 12.07.2022 надано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що у спірних правовідносинах діяв в межах наданих повноважень, відтак підстави для задоволення позову відсутні. Також зазначив, що позивач первинно був оглянутий 14.01.2008 р. Новомосковською МСЕК та на підставі медичних документів КУ ЦМЛ м. Новомосковська визнаний особою з інвалідністю другої групи, захворювання, так, пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ, на 1 рік, яку продовжувалося обласною МСЕК №1 до 01.02.2010 р. ОСОБА_1 22.02.2010 р. був оглянутий обласною МСЕК № 1, яка, з урахуванням помірних функціональних порушень кістково-м`язового апарату та ступеня обмеження життєдіяльності встановила йому третю групу інвалідності, захворювання, так пов`язане з проходженням служби в ОВС строком на 1 рік. Після цього до 2019 р. медичні документи ОСОБА_1 до МСЕК не надходили, тому МСЕК він не оглядався. 11.11.2019 р. ОСОБА_1 був оглянутий м/р Новомосковською МСЕК за направленням КНП Новомосковська ЦМЛ» НМР від 23.10.2019 р. та визнаний особою з інвалідністю другої групи, захворювання, так, пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ, безстроково. Рішення винесено на підставі: «Положення про медико-соціальну експертизу» та «Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності», затверджені постановою КМУ від 03.12.2009 № 1317», «Інструкція про встановлення груп інвалідності», затверджена наказом МОЗ України від 05.09.2011р. № 561», постанова КМУ від 21.01.2015р. № 10. Позивачу для отримання довідки (форма №158/о), згідно з пунктами 11, 13 Положення, необхідно надати до МСЕК направлення від органів внутрішніх справ для встановлення ступеня втрати професійної працездатності та форму 088/о. Після отримання меддокументації МСЕК відповідач повернеться до розгляду цього питання, про що позивачу було неодноразово повідомлено у листах.
Позивачем 08.08.2022 надано відповідь на відзив, за змістом кого зазначив, що у відповідності до Закону України «Про реабілітацію інвалідів в Україні» та «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", наказу Міністерства охорони здоров`я України №420 від 05.06.2012 «Про затвердження Порядку та Критеріїв встановлення медико - соціальними експертними комісіями ступеня стійкої втрати професійної працездатності», просив надати довідку про результати визначення застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках (форма №158/0). Відповідач у своїй відмові спирається на пункт 11, 13 «Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності» (Постанова КМУ №1317 від 03.12.2009 року), п. 11, 13 по суті жодним чином не регламентує порядок надання довідки про результати визначення застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках (форма №158/0), при цьому наполегливо акцентує увагу про надання направлення (форма 088/о). Відповідно до затвердженого Наказом Міністерства охорони здоров`я України інструкції №110 від 14.02.2012, п. 2 наголошує, що Форма № 088/о заповнюється лікуючим лікарем закладу охорони здоров`я за місцем проживання чи лікування хворого, підписується головою і членами лікарсько-консультаційної комісії і надсилається в медико-соціально-експертну комісію (далі - МСЕК). Без форми №088/о медико-соціально-експертна комісія не приймає хворого і не встановлює інвалідність. При цьому у вказаній вимозі відповідач не опирається ні на жоден Законодавчий документ України.
Згідно положень ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 16.02.2021 р. позивач звернувся з письмовою заявою до Міжрайонної Новомосковської медико-соціальної експертної комісії, в якій просив у відповідності до вимог Закону України «Про реабілітацію інвалідів в Україні» та «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", наказу Міністерства охорони здоров`я України №420 від 05.06.2012 «Про затвердження Порядку та Критеріїв встановлення медико-соціальними експертними комісіями ступеня стійкої втрати професійної працездатності у відсотках працівникам. яким заподіяно ушкодження здоров`я, пов`язане з виконанням трудових обов`язків», за наявності у позивача наслідків, спричинених захворюванням пов`язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ, просив Голову міжрайонної Новомосковської медико-соціальної експертної комісії на підставі акту огляду МСЕК №1552 від 11.11.2019 р., про встановлення другої групи інвалідності пов`язаної з проходженням служби в органах внутрішніх справ та у відповідності пункту 1.11. Наказу Міністерства охорони здоров`я України від 30.07.2012 №577 «Про затвердження форм первинної облікової документації, що використовується в медико- соціальних експертних комісіях» надати позивачу Довідку про результати визначення застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках (форма №158/0).
Листом міжрайонної Новомосковської медико-соціальної експертної комісії від 02.03.2021 №46 позивача повідомлено, що обов`язки медико-соціальних експертних комісій визначені Положенням про медико-соціальну експертизу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2009 року №1317. Ступінь втрати професійної працездатності працівників (у відсотках), ушкодження здоров`я яких пов`язане з виконанням ними трудових обов`язків, та потреба у медичній і соціальній допомозі визначаються на підставі направлення лікувально-профілактичного закладу, роботодавця або уповноваженого ним органу чи профспілкового органу підприємства, на якому потерпілий одержав травму чи професійне захворювання, або робочого органу виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, суду чи прокуратури. Ступінь втрати працездатності застрахованого військовослужбовця або військовозобов`язаного встановлюється з дня проведення військово-лікарською комісією його огляду, але не пізніше дати звільнення такого військовослужбовця або військовозобов`язаного з військової служби. У разі незгоди з рішенням районної, міжрайонної, міської комісії хворий, потерпілий від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання або особа з інвалідністю має право подати протягом місяця після одержання висновку комісії письмову заяву до обласної, центральної міської комісії, яка протягом місяця з дня подання зазначених документів проводить повторний огляд заявника і приймає відповідне рішення.
Крім цього, позивач звертався з письмовою заявою про захист порушених прав до керівника Новомосковської окружної прокуратури на неправомірнi дії по відношенню до позивача з боку Голови міжрайонної Новомосковської медико-соціальної експертної комісії.
Листом від 25.06.2021 р. Новомосковська окружна прокуратура повідомила позивача, що на неї не покладено здійснення функції нагляду за додержанням прав і свобод людини з боку виконавчої влади.
Також, позивач звертався до Міністерства охорони здоров`я України листом від 31.07.2021 р., в якому просив видати довідку про результати визначення застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках.
Міністерством охорони здоров`я України листом від 24.09.2021 року позивача повідомлено, що за інформацією КЗ «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи» Дніпропетровської обласної ради», останній огляд був 11.11.2019 міжрайонною Новомосковською МСЕК та визнано особою з інвалідністю другої групи, захворювання, гак, пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ, безстроково. Для отримання довідки (форма № 158/о) необхідно надати до медико-соціальної експертної комісії направлення, від органів внутрішніх справ, для встановлення ступеня втрати професійної працездатності та форму 088/о. Після отримання необхідних документів МСЕК повернеться до розгляду цього питання.
Не погодившись з вказаним позивач звернувся з даним позовом до суду.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Законодавство України з питань реабілітації осіб з інвалідністю ґрунтується на Конституції України і складається з цього Закону, Основ законодавства України про охорону здоров`я, Закону України "Про реабілітацію у сфері охорони здоров`я", "Про державні соціальні стандарти і державні соціальні гарантії", "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні", "Про соціальні послуги", інших нормативно-правових актів, що регулюють правовідносини у цій сфері, та міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про реабілітацію інвалідів Україні» основними завданнями законодавства України з питань реабілітації осіб з інвалідністю є:
створення умов для усунення обмежень життєдіяльності осіб з інвалідністю, відновлення і компенсації їх порушених або втрачених здатностей до побутової, професійної, суспільної діяльності;
визначення основних завдань системи реабілітації осіб з інвалідністю, видів і форм реабілітаційних заходів;
розмежування повноважень між центральними і місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування;
регламентування матеріально-технічного, кадрового, фінансового, наукового забезпечення системи реабілітації осіб з інвалідністю;
структурно-організаційне забезпечення державної соціальної політики по відношенню до осіб з інвалідністю і дітей з інвалідністю;
сприяння залученню громадських організацій осіб з інвалідністю до реалізації державної політики у цій сфері.
Приписами ст. 7 Закону України «Про реабілітацію інвалідів Україні» встановлено, що медико-соціальна експертиза осіб з обмеженнями повсякденного функціонування та осіб з інвалідністю проводиться медико-соціальними експертними комісіями, а дітей - лікарсько-консультативними комісіями закладів охорони здоров`я.
Процедуру проведення медико-соціальної експертизи хворим, що досягли повноліття, потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, особам з інвалідністю (далі - особи, що звертаються для встановлення інвалідності) з метою виявлення ступеня обмеження життєдіяльності, причини, часу настання, групи інвалідності, а також компенсаторно-адаптаційних можливостей особи, реалізація яких сприяє медичній, психолого-педагогічній, професійній, трудовій, фізкультурно-спортивній, фізичній, соціальній та психологічній реабілітації визначає Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2009 року №1317.
Відповідно до п. 1-5 Положення №1317 медико-соціальна експертиза проводиться особам, що звертаються для встановлення інвалідності, за направленням лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності відомостей, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності.
Медико-соціальна експертиза потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання проводиться після подання акта про нещасний випадок на виробництві, акта розслідування професійного захворювання за встановленими формами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2004 р. №1112 (Офіційний вісник України, 2004 р., № 35, ст. 2337), висновку спеціалізованого медичного закладу (науково-дослідного інституту професійної патології чи його відділення) про професійний характер захворювання, направлення лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я або роботодавця чи профспілкового органу підприємства, на якому потерпілий одержав травму чи професійне захворювання, або робочого органу виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків, суду чи прокуратури.
Медико-соціальну експертизу проводять медико-соціальні експертні комісії (далі - комісії), з яких утворюються в установленому порядку центри (бюро), що належать до закладів охорони здоров`я при Міністерстві охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, управліннях охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій.
Центр (бюро) очолює головний лікар, який призначається Міністром охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, керівником управління охорони здоров`я обласної (міської) держадміністрації.
Комісії перебувають у віданні МОЗ і утворюються за таким територіальним принципом: Кримська республіканська; обласні; центральні міські у мм. Києві та Севастополі (далі - центральні міські); міські, міжрайонні, районні.
Міські та районні комісії утворюються з розрахунку одна комісія на 100 тис. чоловік віком 18 років і старше, міжрайонні - у районах і містах з кількістю населення менш як 100 тис. чоловік.
МОЗ утворює Центральну медико-соціальну експертну комісію МОЗ, яку очолює головний лікар.
Утворення, реорганізація та ліквідація Центральної медико-соціальної експертної комісії МОЗ, Кримської республіканської, обласних, центральних міських, міських, міжрайонних, районних медико-соціальних експертних комісій та призначення і звільнення їх керівників визначається Положенням про Центральну медико-соціальну експертну комісію МОЗ та Положенням про Кримський республіканський, обласний, Київський та Севастопольський міський центр (бюро) медико-соціальної експертизи, які затверджуються МОЗ.
Комісії у своїй роботі керуються Конституцією і законами України, актами Президента України та Кабінету Міністрів України, нормативно-правовими актами відповідних державних замовників, інших центральних органів виконавчої влади, що регулюють відносини державних замовників, інших центральних органів виконавчої влади, що регулюють відносини у зазначеній сфері, та цим Положенням, іншими нормативно-правовими актами з питань медико-соціальної експертизи.
При цьому, п. 3 Положення №1317 (редакція чинна станом на дату надання відповіді позивачу на його звернення) визначено, що медико-соціальна експертиза проводиться особам, що звертаються для встановлення інвалідності, за направленням лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності відомостей, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності.
З огляду на вказане, особи по особистому зверненню у МСЕК не оглядаються, а лише за направленням на МСЕК лікарсько-консультативних комісій медичних закладів за місцем проживання чи лікування хворих.
Наказом Міністерства охорони здоров`я України 14.02.2012 № 110 затверджено Інструкцію щодо заповнення форми первинної облікової документації №088/о Направлення на медико-соціально-експертну комісію (МСЕК).
Відповідно до п. 1-4 вказаної Інструкції ця Інструкція визначає порядок заповнення форми первинної облікової документації №088/о Направлення на медико-соціально-експертну комісію (МСЕК) (далі - форма № 088/о).
Форма № 088/о заповнюється лікуючим лікарем закладу охорони здоров`я за місцем проживання чи лікування хворого, підписується головою і членами лікарсько-консультаційної комісії і надсилається в медико-соціально-експертну комісію (далі - МСЕК).
Закладами охорони здоров`я та фізичними особами - підприємцями, які отримали ліцензію на провадження господарської діяльності з медичної практики, якими внесено записи про направлення до Реєстру медичних записів, записів про направлення та рецептів в електронній системі охорони, форма № 088/о не ведеться.
Підставами для направлення на МСЕК є, зокрема, наявність ознак інвалідності, закінчення терміну інвалідності, необхідність продовження листка непрацездатності.
На кожного хворого (інваліда), який направляється на МСЕК, заповнюється один бланк форми № 088/о, який зберігається в акті огляду МСЕК протягом 50 років.
У графах 1-4 вказуються паспортні дані хворого (прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, стать, місце проживання).
Графа 5 заповнюється в тому випадку, якщо хворий повторно направляється на МСЕК для переогляду з метою продовження терміну інвалідності чи у разі погіршення стану здоров`я.
У графах 6-8 вказуються місце роботи хворого, адреса місця роботи, спеціальність, за якою працює хворий, займана посада.
У графах 9, 10 зазначаються найменування закладу охорони здоров`я, який направив хворого на МСЕК, та з якого часу хворий перебуває під наглядом даного закладу.
У графах 11-13 зазначаються історія розвитку захворювання, з приводу якого хворий направляється на МСЕК, відомості про тимчасову втрату працездатності за останні 12 місяців, зміну професії, умов праці за останній рік у зв`язку з даним захворюванням.
Стан хворого на час направлення на МСЕК, дані про рентгенологічні, лабораторні та інші дослідження заповнюються у графах 14-16.
У графі 17 вказується діагноз при направленні хворого на МСЕК: основний, супутні захворювання та ускладнення основного захворювання. Діагноз вписується розбірливо, без скорочень.
У графі 18 вказується причина направлення хворого на МСЕК.
Заповнена форма № 088/о завіряється головою лікарсько-консультаційної комісії (прізвище, ім`я та по батькові, підпис) та її членами, завіряється печаткою закладу охорони здоров`я, який направив хворого на МСЕК.
За результатами огляду хворого (інваліда) та прийнятого рішення лікарем-експертом МСЕК заповнюється Повідомлення лікувально-профілактичного закладу про рішення МСЕК, яке підписується головою МСЕК і повертається до закладу охорони здоров`я, який направив хворого (інваліда) на МСЕК. Повідомлення лікувально-профілактичного закладу про рішення МСЕК зберігається в амбулаторній карті весь термін її зберігання.
Згідно п. 10 Положення №1317 залежно від ступеня, виду захворювання та групи інвалідності утворюються такі комісії:
1) загального профілю;
2) спеціалізованого профілю.
Відповідно до п. 11 Положення №1317 міські, міжрайонні, районні комісії визначають: ступінь обмеження життєдіяльності осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, потребу в сторонньому нагляді, догляді або допомозі, реабілітації, реабілітаційний потенціал, групу інвалідності, причину і час її настання, професію, з якою пов`язане ушкодження здоров`я, а також ступінь втрати професійної працездатності (у відсотках) працівників, які одержали ушкодження здоров`я, пов`язане з виконанням ними трудових обов`язків.
Таким чином, п. 11 Положення №1317 (редакція чинна станом на дату надання відповіді позивачу на його звернення) не встановлює вимог в частині надання направлення лікувально-профілактичного закладу, роботодавця або уповноваженого ним органу чи профспілкового органу підприємства, на якому потерпілий одержав травму чи професійне захворювання, або робочого органу виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, суду чи прокуратури.
Відтак, саме пункт 3 Положення №1317 вимагає надання направлення, а не пункт 11, як вказує відповідач у своїй відповіді.
Крім того, пункт 13 Положення №1317 (редакція чинна станом на дату надання відповіді позивачу на його звернення), на який посилається відповідач у листі від 02.03.2021, не визначає жодних строків встановлення ступеню втрати працездатності.
Суд зазначає, що зміст листа відповідача від 02.03.2021, породжує права і обов`язки для позивача, має відповідати вимогам, визначеним статтею 2 КАС України.
Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Обґрунтованість, в силу статті 2 КАС України, є однією з обов`язкових ознак рішення (дії, бездіяльності) суб`єкта владних повноважень, що підлягає встановленню адміністративним судом.
Рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Мають значення, як правило, ті обставини, які передбачені нормою права, що застосовується. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.

Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує Закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, тощо.

У рішенні №37801/97 від 1 липня 2003 у справі «Суомінен проти Фінляндії» Європейський суд вказав, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень, а в рішенні від 10 лютого 2010 р. у справі «Серявін та інші проти України Європейський суд відзначив, що у рішеннях судів та органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. В рішенні від 27 вересня 2010 р. по справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» Європейський суд зазначив, що призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Таким чином, висновки та рішення суб`єкта владних повноважень можуть ґрунтуватися виключно на належних, достатніх, а також тих доказах, які одержані з дотриманням закону.

Так, критерій прийняття рішень, вчинення (невчинення) дій на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, за змістом випливає з принципу законності, що закріплений у частині другій статті 19 Конституції України, яка передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

"На підставі" означає, що суб`єкт владних повноважень: - має бути утворений у порядку, визначеному Конституцією та законами України; - зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним.

Критерій прийняття рішення, вчинення (невчинення) дії обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії - відображає принцип обґрунтованості рішення або дії. Він вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, висновки експертів тощо. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Так само недопустимо надавати значення обставинам, які насправді не стосуються справи.

З огляду на те, що відповідачем застосовані норми законодавства, які на час звернення позивача до останнього не визначали необхідність надання документів, що Комунальним закладом визнані як обов`язкові на підставі п. 11, 13 Положення №1317, надані листом від 02.03.2021 роз`яснення не можуть бути визнані судом як законні та обґрунтовані.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем, у свою чергу, не доведено правомірність вчинених дій.

Згідно ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Належним способом захисту прав та інтересів позивача у спірних правовідносинах є визнання протиправними дій Комунального закладу «Обласний клінічний центр медико - соціальної експертизи» Дніпропетровської обласної ради щодо відмови ОСОБА_1 у наданні довідки про результати визначення застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках (форма №158/0), яка викладена у листі від 02.03.2021 №46.

Щодо частини позовних вимог зобов`язального характеру, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність.

Частиною 1 статті 5 КАС України, визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно з частиною 2 статті 5 КАС України, захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 245 КАС України, визначені повноваження суду при вирішенні справи.

У рішеннях по справах "Клас та інші проти Німеччини", "Фадєєва проти Росії", "Єрузалем проти Австрії" Європейський суд з прав людини зазначив, що суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою. Згідно Рекомендації Комітету Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Науковий висновок Верховного Суду щодо меж дискреційного повноваження суб`єкта владних повноважень та судового контролю за його реалізацією від 13 квітня 2018 року.

Дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи бездіяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору із будь-ким;

- дискреційне повноваження надається у спосіб його закріплення в оціночному понятті, відносно-визначеній нормі, альтернативній нормі, нормі із невизначеною гіпотезою. Для позначення дискреційного повноваження законодавець використовує, зокрема, терміни "може", "має право", "за власної ініціативи", "дбає", "забезпечує", "веде діяльність", "встановлює", "визначає", "на свій розсуд". Однак наявність такого терміну у законі не свідчить автоматично про наявність у суб`єкта владних повноважень дискреційного повноваження; подібний термін є приводом для докладного аналізу закону на предмет того, що відповідне повноваження є дійсно дискреційним;

- при реалізації дискреційного повноваження суб`єкт владних повноважень зобов`язаний поважати основоположні права особи, додержуватися: конституційних принципів; принципів реалізації відповідної владної управлінської функції; принципів здійснення дискреційних повноважень; змісту публічного інтересу; положень власної компетенції; вказівок, викладених у інтерпретаційних актах; фахових правил, закріплених у нормативних актах; адміністративної практики; судової практики; процедурних вимог.

- критеріями судового контролю за реалізацією дискреційних повноважень є: критерії перевірки діяльності публічної адміністрації, встановлені Кодексом адміністративного судочинства України, зокрема, мета, з якою дискреційне повноваження надано, об`єктивність дослідження доказів у справі, принцип рівності перед законом, безсторонність; публічний інтерес, задля якого дискреційне повноваження реалізується; зміст конституційних прав та свобод особи; якість викладення у дискреційному рішенні доводів, мотивів його прийняття.

Адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до пунктів 1, 2, 3, 4 Інструкції щодо заповнення форми первинної облікової документації №158/o «Довідка про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках», затвердженої Наказом Міністерства охорони здоров`я України №577 від 30.07.2012 (Зареєстровано у Міністерстві юстиції України 5 вересня 2012 р. за № 1514/21826), ця Інструкція визначає порядок заповнення форми первинної облікової документації «Довідка про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках» (далі - форма № 158/о).

Форма № 158/о заповнюється щодо хворих, які підлягають державному обов`язковому особистому страхуванню у разі втрати ними працездатності в результаті поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання, що сталися при виконанні службових обов`язків.

Форма № 158/о ведеться у Кримській республіканській, обласних, центральних міських у містах Києві та Севастополі, міських, міжрайонних та районних МСЕК.

У формі № 158/о зазначається кожний хворий, який звернувся до МСЕК для визначення ступеня втрати працездатності в результаті поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності, що настала внаслідок виконання службових обов`язків. Форма № 158/о складається з двох частин: одна видається страхувальнику, друга видається застрахованій особі.

Відтак, вирішення питань стану здоров`я інваліда, визначення ступеня обмеження його життєдіяльності та встановлення групи інвалідності може бути предметом розгляду в адміністративному суді лише з огляду на дотримання передбаченої процедури вирішення вказаних питань, тоді як по суті питання про стан здоров`я позивача та наявність чи відсутність у нього нестійких, оборотних змін та порушень функцій організму, встановлення причинного зв`язку захворювання віднесено до повноважень відповідача.

З огляду на вищевикладене, суд вважає за необхідне обрати належний спосіб захисту (відновлення) порушеного права позивача та зобов`язати Комунальний заклад «Обласний клінічний центр медико - соціальної експертизи» Дніпропетровської обласної ради повторно розглянути звернення ОСОБА_1 від 16.02.2021 щодо надання довідки про результати застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках (форма №158/0) з урахуванням висновків суду.

Також судом враховано, що позивачем в якості відповідача у спірних правовідносинах визначено Комунальний заклад «Обласний клінічний центр медико - соціальної експертизи» Дніпропетровської обласної ради (49005, м. Дніпро, пл. Соборна, 14, ), тоді як вимоги звернені до Департаменту охорони здоров`я Дніпропетровської облдержадміністрації комунального закладу «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи» Новомосковська міжрайонна МСЕК ().

З огляду на встановлені судом обставини, враховуючи, що саме відмова Комунального закладу «Обласний клінічний центр медико - соціальної експертизи» Дніпропетровської обласної ради (49005, м. Дніпро, пл. Соборна, 14, ) є предметом спору, суд дійшов висновку про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії Комунального закладу «Обласний клінічний центр медико - соціальної експертизи» Дніпропетровської обласної ради, а не Департаменту охорони здоров`я Дніпропетровської облдержадміністрації комунального закладу «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи» Новомосковська міжрайонна МСЕК

Оцінивши докази щодо їх належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню.

Щодо зобов`язання відповідача подати звіт, відповідно до статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 6 статті 245 КАС України, у випадках, визначених у частинах 3 - 5 цієї статті, суд може визначити відповідачу - суб`єкту владних повноважень розумний строк виконання рішення суду.

Порядок встановлення судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах визначено статтею 382 КАС України за приписами частини 1 якої суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За приписами частини 8 цієї статті судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється також у порядку, встановленому статтею 287 цього Кодексу.

Отже, встановити судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі, суд може під час прийняття рішення у справі. Такий контроль здійснюється судом першої інстанції шляхом зобов`язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту, а в разі неподання такого звіту - шляхом встановлення нового строку для подання звіту та накладення штрафу.

Таким чином, зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання рішення, є правовим наслідком судового рішення і саме в його резолютивній частині повинно бути визначено обов`язок подати звіт, оскільки встановити судовий контроль за невиконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі суд першої інстанції може лише під час прийняття рішення у справі.

Крім того, вказаною нормою Кодексу адміністративного судочинства України передбачено право, а не обов`язок суду, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, зобов`язати суб`єкта владних повноважень, проти якого ухвалено судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

При цьому, зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.

Зазначена правова позиція узгоджується з практикою Верховного Суду, що викладена у додатковій постанові у справі №235/7638/16-а від 31.07.2018.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, виходячи з викладеного, суд не вбачає підстав для задоволення вимоги про встановлення строку виконання рішення.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

За змістом ч. 1 ст. 143 КАС України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до закону, а докази понесення ним інших судових витрати відсутні, виходячи з положень ч. 5 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Комунального закладу «Обласний клінічний центр медико - соціальної експертизи» Дніпропетровської обласної ради (49005, м. Дніпро, пл. Соборна, 14, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Комунального закладу «Обласний клінічний центр медико - соціальної експертизи» Дніпропетровської обласної ради щодо відмови ОСОБА_1 у наданні довідки про результати визначення застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках (форма №158/0), яка викладена у листі від 02.03.2021 №46.

Зобов`язати Комунального закладу «Обласний клінічний центр медико - соціальної експертизи» Дніпропетровської обласної ради (49005, м. Дніпро, пл. Соборна, 14, ) повторно розглянути звернення ОСОБА_1 від 16.02.2021 щодо надання довідки про результати застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках (форма №158/0), з урахуванням висновків суду.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Боженко