Справа № 154/4289/21
Суддя: Лутай А. М.
Дата ухвалення: 2022-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2022 року Володимир-Волинський міський суд Волинської області у складі:

головуючого - судді Лутая А.М.

при секретарі судового засідання Процюк Н.Р.

за участю: позивача ОСОБА_1

представника відповідача Яшнюка А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Володимир адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Волинській області про скасування постанови про адміністративне стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 15.11.2021 звернувся до суду із вищезазначеним позовом, вказуючи, що 29 вересня 2021 року о 21 годині 26 хвилин на нього було складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАБ №848465. Працівники поліції спочатку зупинили його, не представились, пізніше виявили факт того, що в нього не працювала ліва фара. Тільки після цього представники поліції представились та почали складати постанову про порушення ПДР за ч.1 ст.122 і ст.121 КУпАП. Лише після складання постанови працівники поліції роз`яснили йому права та обов`язки. Зазначає, що він пропонував працівникам поліції усунути несправності лівої фари на місці, на що вони сказали, що все одно будуть писати постанову, оскільки він ще до того перетнув суцільну лінію. Даний факт вони йому нічим не підтвердили, хоча запис в постанову внесли, а покарання не призначили і цим маніпулювали. Такі дії працівників поліції позивач вважає незаконними. Також зазначив, що він добровільно надав документи , після чого працівники поліції не віддали йому документи і маніпулювали тим, що документи знаходяться у них, змушували його підписати постанову. Він не відмовлявся підписувати постанову, а лише просив викликати адвоката. У відповідь працівники поліції не роз`яснили, як правильно викликати безкоштовного адвоката, чим, на думку позивача, порушили ч.1 ст.268 КУпАП, його право користуватися юридичною допомогою. Вказує, що працівники поліції також порушили його право отримувати постанову відразу на руки, адже він не відмовлявся підписувати і отримувати постанову. Працівники поліції тиснули на нього фактом того, що хотіли перевірити комплектність його автомобіля, що абсолютно не стосувалося адміністративної справи. Він не відмовлявся надати можливість перевірити комплектність автомобіля, але в присутності адвоката, про що він неодноразово заявляв працівникам поліції, Отже вважає, що порушення він не вчиняв, а тому просить визнати незаконною та скасувати постанову про накладення на нього адміністративного стягнення.

Ухвалою суду від 16.11.2021 за вказаною позовною заявою відкрито провадження у справі та справа призначена до розгляду по суті.

Ухвалою суду від 20.05.2022 вказана позовна заява залишена без руху та позивачу надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою суду від 10.06.2022, після усунення позивачем недоліків позовної заяви, розгляд справи продовжений.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримав свої позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Представник позивача Яшнюк А.І. у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 через їх необґрунтованість та безпідставність.

Суд, вислухавши доводи учасників справи, дослідивши та оцінивши докази по справі у їх сукупності, вважає адміністративний позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з таких підстав:

Встановлено, що 29 вересня 2021 року поліцейським СРПП ВП №1 (м. Нововолинськ) Володимир-Волинського РВП ГУНП у Волинській області рядовим поліції Щерба М.А. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №848465, згідно якої 29 вересня 2021 року о 21 год. 20 хв. водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним Mercedes Benz, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в порушення вимог п.8.5.1, п.31.4.3 «в», п. 31.4.7 «є» ПДР України, перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1., на автомобілі не працює ліва фара ближнього світла в темну пору доби, не пред`явив знак аварійної зупинки, працездатний вогнегасник, медичну аптечку.

Відповідно до вказаної постанови на позивача накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340грн, за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.121, ч.1 ст.122, ст.125 КУпАП.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до положень статті 1 КУпАП основним завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції та законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з ст. 6 Закону України «Про Національну поліцію» поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про Національну поліцію» під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації.

Пунктом 11 ч. 1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Порядок дорожнього руху на території України визначається Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Згідно п.1.1. ПДР України ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до пункту 8.5.1. ПДР України горизонтальна дорожня розмітка встановлює певний режим і порядок руху. Наноситься на проїзній частині або по верху бордюру у вигляді ліній, стрілок, написів, символів тощо фарбою чи іншими матеріалами відповідного кольору згідно з пунктом 1 розділу 34 цих Правил.

Горизонтальна дорожня розмітка 1.1. (вузька суцільна лінія) - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків (осьова розмітка) на дорогах з двома чи трьома (2 + 1) смугами руху в обох напрямках, позначає межі смуг руху у попутному напрямку (розділювальна розмітка), позначає межі проїзної частини, на які в`їзд заборонено (напрямні острівці та острівці безпеки); розділяє пішохідний і велосипедний рух на суміжних пішохідних та велосипедних доріжках, позначених знаком 4.18; розділяє смуги на велосипедних доріжках з двостороннім рухом у разі наближення до велосипедного переїзду, позначеного розміткою 1.15.

Відповідно до п.31.4.3 «в», п.31.4.7 «є» ПДР України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством, якщо: на транспортному засобі не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла; відсутні: медична аптечка; знак аварійної зупинки (миготливий червоний ліхтар), який відповідає вимогам стандарту, - на мотоциклі з боковим причепом, легковому, вантажному автомобілі, колісному тракторі, автобусі; працездатний вогнегасник на легковому, вантажному автомобілі, автобусі.

Відповідно до п.2.4. «б» ПДР України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу.

Відповідно до п. 1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з ч. 5 ст.14 ЗУ «Про дорожній рух» учасникам дорожнього руху ставиться в обов`язок знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Частиною 1 статті 121 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність, зокрема, за керування водієм транспортним засобом, що має несправності зовнішніх світлових приладів (темної пори доби), з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється.

Частиною 1 статті 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність, зокрема, за порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг.

Статтею 125 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за інші порушення правил дорожнього руху, крім передбачених статтями 121-128, частинами першою і другою статті 129, статтями 139 і 140 цього Кодексу

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.213 КУпАП справа про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Згідно ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, ч.1 ст.121, ч.1 ст.122, ст..125 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ст.254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Згідно ст.258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення складається у двох екземплярах, один з яких вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 251 КУпАП вказано, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Оцінка доказів здійснюється судом за правилами статті 90 КАС України, відповідно до якої суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами.

На підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.121, ч.1 ст.122, ст.125 КУпАП, відповідачем надано лише DVD диск з відеозаписами з бодікамер поліцейських.

Оглядом вказаних відеозаписів встановлено, що на транспортному засобі, яким керував позивач, дійсно не горіла лампа лівої фари в режимі ближнього світла в темну пору доби.

Проте, положеннями п. 31.5 ПДР України передбачено, що у випадку виникнення в дорозі несправностей, вказаних в п. 31.4, водій повинен прийняти засоби до їх усунення, а якщо це зробити неможливо - рухатися до місця стоянки або ремонту попередньо увімкнувши аварійну світлову сигналізацію, а якщо вона несправна або не працює, то позначивши свій транспортний засіб знаком аварійної зупинки. В цьому випадку водій ОСОБА_1 , як мешканець іншого населеного пункту, ніж той, де було винесено постанову, це і робив. На відеозапису видно, що на автомобілі позивача увімкнена аварійна світлова сигналізація.

Перетинання позивачем горизонтальної дорожньої розмітки 1.1., тобто вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, на відеозаписах з бодікамер поліцейських взагалі не зафіксоване.

Крім того, як вбачається з відеозаписів, працівник поліції просив позивача надати йому можливість оглянути комплектність транспортного засобу, на що позивач казав, що надасть таку можливість, але у присутності адвоката, участь якого просив забезпечити працівників поліції.

Отже, достатніх доказів, які б у своїй сукупності дали змогу суду дійти висновку про вчинення позивачем адміністративних правопорушень, відповідачем не надано.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Суд також вважає необхідним окремо звернути увагу на процедуру та порядок винесення поліцейським стосовно позивача рішення про притягнення його до адміністративно.

Відповідно до п. 1, 2 розділу III Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення. Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема ч.1 ст.121, ч.1 ст.122, ст.125 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 9 розділу ІІІ зазначеної Інструкції, розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

Проте, як вбачається з наданого відповідачем відеозапису з бодікамер працівників поліції, права та обов`язки позивачу були роз`яснені лише після винесення постанови.

Згідно ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Судом встановлено, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, позивач ОСОБА_1 виявив бажання скористатись правовою допомогою. Проте поліцейським не було вжито жодних дій щодо надання водію можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги.

На думку суду, такі дії поліцейського порушують права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і тим самим, свідчать про порушення порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, що має наслідком скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Пунктом 1 частини 1 статті 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

За встановлених обставин суд вважає необхідним скасувати постанову серії БАБ №848465, від 29.09.2021 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121, ч.1 ст.122, ст.125 КУпАП та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо останнього, у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст.132 КАСУкраїни судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (ч. 1 ст. 139 КАС України).

З урахуванням викладеного, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції України у Волинській області підлягає стягненню частина сплаченого позивачем судового збору у розмірі 454,00 грн., оскільки у відповідності до Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до адміністративного суду позову про скасування рішення про притягнення до адміністративної відповідальності становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст.ст.2, 5, 6, 9, 79, 90, 241-246, 286 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Волинській області про скасування постанови про адміністративне стягнення задовольнити.

Скасувати постанову серії БАБ №848465, від 29.09.2021, винесену поліцейським СРПП ВП №1 (м. Нововолинськ) Володимир-Волинського РВП ГУНП у Волинській області рядовим поліції Щерба М.А. про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121, ч.1 ст.122, ст.125 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 340грн.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121, ч.1 ст.122, ст.125 КУпАП - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Національної поліції України у Волинській області на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , витрати по сплаті судового збору у розмірі 454,00 (чотириста п`ятдесят чотири) грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.М.Лутай