Справа № 640/8061/20
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2022-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

26 травня 2022 року м. Київ № 640/8061/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Аблова Є.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву в порядку статті 383 КАС України в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві

про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити дії, відшкодування моральної шкоди,-

У С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 ) з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі по тексту - відповідач, ГУ ПФУ в м. Києві), в якому, з урахуванням уточненої позовної заяви, просить суд:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у перерахунку позивачу пенсії за вислугу років на підставі довідки, виданої Офісом Генерального прокурора від 02 березня 2020 року за №21-220-зп;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 на підставі виданої Офісом Генерального прокурора довідки від 04 червня 2020 року №21-1148-зп відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції на час призначення позивачу пенсії) без обмеження максимального розміру пенсії, починаючи з 26 березня 2020 року;

- відшкодувати моральну шкоду, пов`язану з неправомірними діями відповідача у зв`язку з відмовою у проведенні перерахунку пенсії позивачу за вислугу років на підставі довідки, виданої Офісом Генерального прокурора від 02 березня 2020 року за №21-220-зп у сумі 300 000, 00 грн за рахунок коштів Державного бюджету України.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.04.2020 року відкрито спрощене позовне провадження у справі №640/8061/20 та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі (у письмовому провадженні).

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 травня 2021 року, залишеним без змін Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 листопада 2021 року, позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправними дії відповідача щодо відмови у перерахунку позивачу пенсії за вислугу років на підставі довідки, виданої Офісом Генерального прокурора від 02 березня 2020 року за №21-220-зп. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 на підставі виданої Офісом Генерального прокурора довідки від 04 червня 2020 року №21-1148-зп відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції на час призначення позивачу пенсії) без обмеження максимального розміру пенсії, починаючи з 26 березня 2020 року. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 травня 2022 року у задоволенні заяви позивача щодо ухвалення додаткового судового рішення відмовлено. В ухваленні додаткового рішення суду відмовлено.

25.05.202 через відділ документального обігу, контролю та забезпечення розгляду звернень громадян Окружного адміністративного суду м. Києва надійшла заява від позивача в порядку статті 383 КАС України, в якій останній просить суд:

- визнати протиправними дії відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на виконання підтвердженого рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 травня 2021 року щодо обмеження максимального розміру пенсії позивачу при проведенні перерахунку у розмірі 15-ти мінімальних заробітних плат та зобов`язати відповідача повторно провести перерахунок пенсії без обмеження максимального розміру, у тому числі без обмеження її середньомісячного заробітку на підставі виданої Офісом Генерального прокурора довідки від 04 червня 2020 року №21-1148-зп відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції на час призначення позивачу пенсії), починаючи з 26.03.2020;

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо виплати заборгованості по пенсії позивачу, починаючи з 26.03.2020 та зобов`язати відповідача провести таку виплату з урахуванням розміру заборгованості при повторному перерахунку пенсії протягом 1 місяця з дати набрання ухвалою суду законної сили;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві протягом 1 місяця з дати набрання ухвалою суду законної сили подати звіт про виконання судового рішення.

Ознайомившись із зазначеною заявою позивача та доданими до неї доказами, суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 373 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також - КАС України) виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до частини першої статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

У разі відповідності заяви вимогам, зазначеним у цій статті, вона підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або у судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомленні, не перешкоджає розгляду такої заяви. У разі невідповідності заяви вказаним вище вимогам вона ухвалою суду, прийнятою в порядку письмового провадження, повертається заявнику. Така ухвала суду може бути оскаржена (ч. 5 ст. 383 КАС України).

Відповідно до п. 6 ст. 383 КАС України за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення.

З системного аналізу вищезазначених норм права випливає, що правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм якого унормований у тому числі і приписами статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, підлягає застосуванню виключно у разі наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду, що порушує права та законні інтереси позивача.

Отже, застосування судом до суб`єкта владних повноважень приписів статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України вбачається за можливе у разі встановлення факту невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду на користь особи позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами, поданими позивачем.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно зі статтею 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Суд враховує, що рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 травня 2021 року, залишеним без змін Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 листопада 2021 року, позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправними дії відповідача щодо відмови у перерахунку позивачу пенсії за вислугу років на підставі довідки, виданої Офісом Генерального прокурора від 02 березня 2020 року за №21-220-зп. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 на підставі виданої Офісом Генерального прокурора довідки від 04 червня 2020 року №21-1148-зп відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції на час призначення позивачу пенсії) без обмеження максимального розміру пенсії, починаючи з 26 березня 2020 року. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

З матеріалів справи вбачається, що наразі виконавче провадження з виконання вказаного судового рішення перебуває на стадії примусового виконання.

Воднораз, листом від 04 лютого 2022 року ГУ ПФУ повідомило позивача, що пенсія останньому перераховано відповідно до вказаного рішення суду на підставі виданої Офісом Генерального прокурора довідки від 04 червня 2020 року №21-1148-зп, без обмеження максимального розміру пенсії, з урахуванням раніше проведених виплат, з 26 березня 2020 року. Однак, виплата донарахованої суми буде здійснена за наявності відповідного фінансування з Державного бюджету України.

Суд зазначає, що відповідно до Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ» №228 від 28.02.2002, установам можуть виділятися бюджетні кошти тільки за наявності затверджених кошторисів, планів асигнувань загального фонду бюджету, планів надання кредитів із загального фонду бюджету, планів спеціального фонду, а закладам фахової передвищої та вищої освіти, науковим установам та закладам охорони здоров`я також за наявності затверджених планів використання бюджетних коштів і помісячних планів використання бюджетних коштів.

Установи мають право брати бюджетні зобов`язання та здійснювати платежі в межах бюджетних асигнувань, установлених затвердженими кошторисами, планами асигнувань загального фонду бюджету, планами надання кредитів із загального фонду бюджету, планами спеціального фонду.

Отже виділення коштів із Державного бюджету на фінансування бюджетної програми не залежить від волі окремого керівника територіального органу Пенсійного фонду України і вимагати від нього дій, які виходять за межі його повноважень, немає правових підстав.

Відповідно до підпункту 4 пункту 2.1 та підпункту 2 пункту 2.2 розділу II Положення про Головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України Про затвердження положень про територіальні органи Пенсійного фонду України та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 №28-2, основним завданням управління, крім іншого, є забезпечення своєчасного і в повному обсязі висування пенсій та виплати пенсій, щомісячного довічного утримання судцям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів фонду та інших джерел, визначених законодавством, здійснює з цією метою перерозподіл коштів між зонами (містами). Управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань планує у відповідному регіоні доходи та видатки коштів Фонду, у межах своєї компетенції забезпечує виконання бюджету Фонду.

Повноваження Пенсійного фонду України, як виконавця бюджетних програм, визначаються перш за все статтею 23 Бюджетного Кодексу України, а саме: будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України.

Згідно з пунктами 20 та 29 частини першої статті 116 Бюджетного кодексу України, взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства.

Верховний Суд у постанові від 20 лютого 2019 року (справа №806/2143/15, адміністративне провадження №К/9901/5159/18) звертав увагу на те, що статті 382 і 383 Кодексу адміністративного судочинства України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Постановою Верховного Суду від 30 квітня 2020 року (справа №804/2076/17) встановлена наступна позиція: «Сам факт відсутності певного результату (виплати коштів за судовим рішенням) не може бути достатнім підтвердженням того, що суб`єкт владних повноважень допустив саме протиправну бездіяльність. Про протиправність може свідчити, зокрема, те, що суб`єкт владних повноважень бездіяв за обставин, коли мав реальну можливість реалізувати свої повноваження, повинен був це зробити, але не зробив (чи зробив несвоєчасно, з порушенням процедури чи інших вимог), що спричинило порушення прав та інтересів особи».

Суд зазначає, що позивачу не відмовлено у виконанні судового рішення у справі №640/8061/20; таке рішення перебуває у процесі виконання, який не залежить від пенсійного органу в частині виділення коштів Державного бюджету на відповідні бюджетні програми.

Крім того, Верховний Суд неодноразово приходив до висновку (зокрема, справа № 310/6910/16-а (2-а/310/32/17) від 21 травня 2020 року), що невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності таких коштів у боржника не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Відсутність бюджетного та іншого фінансування та коштів на виплату грошових сум на виконання судового рішення є поважною причиною, яка унеможливлює проведення відповідних виплат.

Таким чином, суду надані докази нарахування позивачеві пенсії відповідно до судового рішення у даній справі та одночасно не спростований факт відсутності бюджетних призначень, які були б виділені на вказані цілі, для виплати такої пенсії.

У спірному випадку судом не встановлено свідомого невжиття Управлінням залежних від нього заходів з метою виконання судового рішення та порушення у зв`язку з цим прав позивача.

За викладених обставин, суд дійшов висновку, що у спірних відносинах відсутня протиправна бездіяльність органу Пенсійного фонду України щодо невиконання судового рішення.

Відповідно до частини шостої статті 383 КАС Україниза відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення.

Отже, оскільки правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм якого закріплений у тому числі і приписами статті 383 КАС України, підлягає застосуванню виключно у разі наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду, що порушує права та законні інтереси позивача, суд вважає, що підстави для задоволення заяви представника позивача, поданої в порядку статті 383 КАС України, відсутні.

Керуючись статтями 241, 248, 256, 293 - 297, 383 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 від 25.05.2022 року про визнання протиправними дій та бездіяльності відповідача, вчинених відповідачем на виконання рішення суду у порядку ст. 383 КАС України - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст. ст. 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Є.В. Аблов