Справа № 560/14917/21
Суддя: Курко О. П.
Дата ухвалення: 2022-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/14917/21

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Фелонюк Д.Л.

Суддя-доповідач - Курко О. П.

18 серпня 2022 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Курка О. П.

суддів: Боровицького О. А. Шидловського В.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 12 квітня 2022 року у справі за адміністративним позовом Комунального підприємства по будівництву, ремонту та експлуатації доріг виконавчого комітету Хмельницької міської ради до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

в листопаді 2021 року Комунальне підприємство по будівництву, ремонту та експлуатації доріг виконавчого комітету Хмельницької міської ради звернулось до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 12 квітня 2022 року позов задоволено, а саме:

- визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Хмельницькій області форми "П" №11928/2201-0701 від 21.10.2021 та форми "Р" №11930/2201-0701 від 21.10.2021;

- стягнуто на користь Комунального підприємства по будівництву, ремонту та експлуатації доріг виконавчого комітету Хмельницької міської ради 2270 грн судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Хмельницькій області.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору. Відповідач вважає, що укладений між позивачем та ТОВ "Мегамаркет сервіс" договір не опосередковується реальним виконанням господарської операції, яка становить його предмет, у зв`язку з відсутністю в останнього виробничих та трудових ресурсів для здійснення робіт.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що Головним управлінням ДПС у Хмельницькій області проведена документальна планова виїзна перевірка Комунального підприємства по будівництву, ремонту та експлуатації доріг виконавчого комітету Хмельницької міської ради, за результатами якої складено акт від 28.09.2021 №6644/22-01/07-01/03335445.

Відповідно до висновків, зазначених в акті від 28.09.2021 №6644/22-01/07-01/03335445, перевіркою встановлено порушення позивачем:

- пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України (далі - ПК України), ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 №996-XIV (із змінами та доповненнями), п.2.1, п.2.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за №168/704, р.5 П(С)БО 15 "Дохід", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 №290 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.12.1999 за №860/4153, п.5 П(С)БО 11 "Зобов`язання", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.01.2000 №20 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.02.2000 за №85/4306 в результаті чого завищено від`ємне значення об`єкта оподаткування податком на прибуток за 2020 рік в сумі 691000 грн;

- п. 44.1 ст. 44, п. 198.1, п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету, в сумі 138340 грн, в т.ч. за грудень 2020 в сумі 138340 грн.

На підставі вказаних висновків Головне управління ДПС у Хмельницькій області прийняло податкові повідомлення-рішення:

- форми "П" №11928/2201-0701 від 21.10.2021, яким зменшено від`ємне значення об`єкта оподаткування податком на прибуток по декларації за 2020 рік в сумі 691700,00 грн;

- форми "Р" №11930/2201-0701 від 21.10.2021, яким збільшено суму грошового зобов`язання по податку на додану вартість в сумі 172925,00 грн, у тому числі за податковими та/або іншими зобов`язаннями - 138340,00 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 34585,00 грн.

Позивач, вважаючи зазначені податкові повідомлення-рішення протиправними, звернувся з позовом до суду.

Суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а відтак наявності підстав для задоволення адміністративного позову.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.

Так, відповідно до підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Для платників податку, у яких річний дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний період не перевищує сорока мільйонів гривень, об`єкт оподаткування може визначатися без коригування фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу. Платник податку, у якого річний дохід (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний період не перевищує сорока мільйонів гривень, має право прийняти рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років та коригувань, визначених підпунктом 140.4.8 пункту 140.4 та підпунктом 140.5.16 пункту 140.5 статті 140 цього Кодексу), визначені відповідно до положень цього розділу, не більше одного разу протягом безперервної сукупності років в кожному з яких виконується цей критерій щодо розміру доходу. Про прийняте рішення платник податку зазначає у податковій звітності з цього податку, що подається за перший рік в такій безперервній сукупності років. В подальші роки такої сукупності коригування фінансового результату також не застосовуються (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років).

Якщо у платника, який прийняв рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років та коригувань, визначених підпунктом 140.4.8 пункту 140.4 та підпунктом 140.5.16 пункту 140.5 статті 140 цього Кодексу), визначені відповідно до положень цього розділу, в будь-якому наступному році річний дохід (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний період перевищує сорок мільйонів гривень, такий платник визначає об`єкт оподаткування починаючи з такого року шляхом коригування фінансового результату до оподаткування на усі різниці, визначені відповідно до положень цього розділу.

Для цілей цього підпункту до річного доходу від будь-якої діяльності, визначеного за правилами бухгалтерського обліку, включається дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), інші операційні доходи, фінансові доходи та інші доходи.

Згідно з пунктом 135.1 статті 135 ПК України базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.

Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 15 "Дохід" затверджено наказом Міністерства фінансів України №290 від 29.11.1999, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України14.12.1999 за №860/4153 (П(С)БO 15).

За правилами пункту 5 П(С)БO 15 дохід визнається під час збільшення активу або зменшення зобов`язання, що зумовлює зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків учасників підприємства), за умови, що оцінка доходу може бути достовірно визначена. Критерії визнання доходу, наведені в цьому Національному положенні (стандарті), застосовуються окремо до кожної операції. Проте ці критерії потрібно застосовувати до окремих елементів однієї операції або до двох чи більше операцій разом, якщо це випливає із суті такої господарської операції (операцій).

За правилами пункту 21 П(С)БO 15 дохід відображається в бухгалтерському обліку в сумі справедливої вартості активів, що отримані або підлягають отриманню.

Відповідно до пункту 5 Національного положення (стандарт) бухгалтерського обліку 11 "Зобов`язання", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.01.2000 №20, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.02.2000 за №85/4306, зобов`язання визнається, якщо його оцінка може бути достовірно визначена та існує ймовірність зменшення економічних вигод у майбутньому внаслідок його погашення. Якщо на дату балансу раніше визнане зобов`язання не підлягає погашенню, то його сума включається до складу доходу звітного періоду.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Приписами статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затверджене наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 (далі - Положення №88) встановлює порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської та іншої звітності, що ґрунтується на даних бухгалтерського обліку, підприємствами, їх об`єднаннями та госпрозрахунковими організаціями (крім банків) незалежно від форм власності (надалі - підприємства), установ та організацій, основна діяльність яких фінансується за рахунок коштів бюджету (надалі - установи).

Відповідно до пункту 2.1 Положення №88 первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Згідно з пунктом 2.2 Положення №88 підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи.

Положеннями статті 4 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" встановлено, що одним із принципів бухгалтерського обліку є превалювання суті над формою, тобто, операції обліковуються відповідно до їх суті, а не лише з урахуванням юридичної форми.

При цьому будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 29.07.2021 у справі №420/3288/20.

Таким чином, господарська операція, яка не відбулась, не може бути об`єктом оподаткування.

Отже, витрати для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

При цьому фінансовий результат до оподаткування визначається платником податку на прибуток у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності з урахуванням відповідних коригувань.

Як свідчать матеріали справи, підставою для винесення податкового повідомлення-рішення форми "П" №11928/2201-0701 від 21.10.2021 слугували висновки контролюючого органу про порушення позивачем вимог пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України, ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", п.2.1, п.2.2 Положення №88, р.5 П(С)БО 15 "Дохід", п.5 П(С)БО11 "Зобов`язання", в результаті чого завищено від`ємне значення об`єкта оподаткування податком на прибуток за 2020 рік в сумі 691000 грн.

Вказані висновки ґрунтуються на тому, що відсутнє реальне виконання господарської операції між позивачем та ТОВ "Мегамаркет сервіс", у зв`язку з:

- відсутністю в останнього активів, зокрема, основних засобів, необхідних для здійснення господарської діяльності (роботи виконувалися каналопромивальною машиною, яка згідно з відомостями про об`єкти оподаткування та Єдиного реєстру податкових накладних у власності чи оренді ТОВ "Мегамаркет сервіс" відсутня; ТОВ "Мегамаркет сервіс" не залучало підрядні організації);

- відсутністю в останнього достатньої кількості працівників для виконання будівельних робіт у зазначених обсягах та з урахуванням часу, оперативності проведення операції (на ТОВ "Мегамаркет сервіс" у серпні - вересні 2020 року рахувалось 6 працюючих, в т.ч. 5 чоловіків та 1 жінка, в жовтні - 5 чоловік);

- значною віддаленістю ТОВ "Мегамаркет сервіс" від позивача та об`єкту.

Досліджуючи господарські відносини позивача з ТОВ "Мегамаркет сервіс", суд зазначає наступне.

За результатами проведення аукціону через електронну систему закупівель "ProZorro" 31.07.2020 переможцем визначено ТОВ "Мегамаркет сервіс".

Між Комунальним підприємством по будівництву, ремонту та експлуатації доріг виконавчого комітету Хмельницької міської ради (замовник) та ТОВ "Мегамаркет сервіс" (виконавець) укладено договір на послуги з гідродинамічного очищення і промивання зливової самоплинної каналізації в м. Хмельницькому від 11.08.2020 №233, відповідно до умов якого:

- замовник доручає, виконавець приймає на себе обов`язки з надання "Послуги з гідродинамічного очищення і промивання зливової самопливної каналізації в м. Хмельницькому", а замовник зобов`язується прийняти та оплатити надані послуги на умовах цього договору (пункт 1.1);

- технічне завдання на виконання послуг з гідродинамічного очищення і промивання зливової самопливної каналізації у м. Хмельницькому зазначені в додатку №1 до договору (пункт 1.3).

- кількість, обсяг надання послуг визначені у Специфікації (Додаток №2), що є невід`ємною частиною договору (пункт 1.4);

- ціна цього договору становить 830040,35 грн з урахуванням ПДВ, за рахунок коштів місцевого бюджету м. Хмельницького (пункт 3.1);

- розрахунки проводяться шляхом оплати замовником, після підписання сторонами актів здачі-приймання послуг (пункт 4.1);

- термін надання послуг - з дати підписання до 31.10.2020 року (пункт 5.1);

- цей договір набирає чинності з дати його укладання та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором, але не пізніше 31.12.2020р.; датою укладання договору є дати підписання його сторонами (пункт 10.1).

На виконання умов зазначеного договору ТОВ "Мегамаркет сервіс" надав послуги з чищення каналізаційних колекторів за кодом ДКК 00000-2 (послуги з гідродинамічного очищення і промивання зливової самоплинної каналізації в м. Хмельницькому), а саме відповідно до:

- довідки про вартість виконаних робіт (КБ-3) за листопад 2020 року (02.11.2020) та акту приймання виконаних будівельних робіт (КБ-2в) №1 за листопад 2020 року надано послуги на загальну суму 302869,20 грн, у т.ч. ПДВ 50478,20 грн;

- довідки про вартість виконаних робіт (КБ-3) за листопад 2020 року (06.11.2020) та акту приймання виконаних будівельних робіт (КБ-2в) №2 за листопад 2020 року надано послуги на загальну суму 527171,15 грн, у т.ч. ПДВ 87861,86 грн.

Розрахунки між позивачем та ТОВ "Мегамаркет сервіс" проводились у безготівковій формі відповідно до платіжних доручень від 03.12.2020 №655 на суму 302869,20 грн та від 03.12.2020 №666 на суму 527171,15 грн.

У зв`язку з виконання договору 05.01.2021 опубліковано звіт про виконання договору про закупівлю UA-2020-07-10-001745-а.

Як встановив суд, висновки контролюючого органу щодо нереальності господарської операції зроблені на підставі відомостей Єдиного реєстру податкових накладних та на підставі ухвали слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 19.08.2020 у справі №204/5217/20 щодо надання дозволу на обшук приміщення за фактичним місцем знаходження бухгалтерії ТОВ "Мегамаркет Сервіс" і ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18.10.2021 у справі №201/4922/21 щодо направлення обвинувального акта щодо особи, яка була в.о. директора контрагента ТОВ "Мегамаркет Сервіс" у кримінальному провадженні до Дніпровського апеляційного суду для розгляду питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого суду в межах територіальної юрисдикції.

Згідно з частиною 6 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Разом з тим, суд зазначає, що ухвали, на які посилається відповідач, не спростовують фактичного здійснення операцій між позивачем та його контрагентом (ТОВ "Мегамаркет Сервіс"), оскільки зазначені ухвали не дають підстав для автоматичного висновку про нереальність господарських операцій.

Належними доказами можуть бути лише встановлені вироком суду обставини, у тому числі щодо причетності або обізнаності позивача у цьому. Проте доказів, які б свідчили про наявність вироків суду відносно контрагенту позивача, які б набрали законної сили, під час розгляду справи, контролюючим органом не надано, а отже, сам по собі факт порушення кримінальної справи (фігурантом в яких значиться контрагент позивача) не може слугувати належним доказом фіктивності розглядуваних господарських операцій та не тягне за собою правових наслідків для позивача. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 06.10.2021 у справі №822/1443/18.

До винесення вироку в рамках кримінального провадження, пояснення, протоколи допиту чи інші матеріали досудового розслідування, а також ухвали слідчого судді про надання дозволу на проведення окремих слідчих дій не можуть вважатись належним доказом в адміністративному судочинстві. Тобто, доказове значення в адміністративному процесі може мати виключно вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 06.10.2021 у справі № 806/3245/18.

Про наявність вироків щодо посадових осіб ТОВ "Мегамаркет Сервіс" в акті перевірки відомості відсутні.

Суд зазначає, що сумнівність господарських операцій позивача обґрунтовується відповідачем інформацією, викладеною в інформаційних базах даних контролюючого органу. Разом з тим, така інформація не ґрунтується на фактах, які встановлені за результатами документальних перевірок контрагента позивача, а лише містить припущення податкового органу про неможливість здійснення ними господарської діяльності у зв`язку з відсутністю трудових ресурсів та іншого майна, які економічно необхідні для виконання договору.

Сама по собі наявність або відсутність у контрагента певної кількості персоналу не може являтися вичерпною ознакою неправомірності вчиненої господарської операції, якщо з інших даних вбачається фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків, у зв`язку з його господарською діяльністю. Укладення договору не є єдиним способом залучення фізичних осіб до вчинення необхідних дій в процесі виконання умов договорів. При цьому залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру.

Так, у матеріалах справи наявні посвідчення про відрядження працівників ТОВ "Мегамаркет Сервіс", договори найму (оренди) транспортного засобу, які укладені між ТОВ "Мегамаркет Сервіс" та фізичними особами.

Також, виходячи з принципу індивідуального застосування відповідальності за порушення правил оподаткування, негативні наслідки можуть бути застосовані саме до того платника податків, який їх припустився, а не до іншої особи.

Платник не несе відповідальності за дії всіх підприємств та організацій, що беруть участь у багатостадійному процесі сплати податків до бюджету. Податкові органи не вправі тлумачити поняття добросовісності платника як таке, що породжує у останнього додаткові обов`язки, не передбачені чинним законодавством.

При прийнятті спірного податкового повідомлення-рішення, відповідач поставив під сумнів реальність здійснення господарських операцій позивача з контрагентом ТОВ "Мегамаркет Сервіс".

Судом першої інстанції правильно зазначено, що ці висновки є безпідставними, оскільки подані позивачем документи підтверджують реальність здійснення господарських операцій з контрагентом ТОВ "Мегамаркет Сервіс".

Таким чином, податкове повідомлення-рішення форми "П" №11928/2201-0701 від 21.10.2021 є протиправним та його належить скасувати.

Окрім того, підставою для винесення податкового повідомлення-рішення форми "Р" №11930/2201-0701 від 21.10.2021 слугували висновки про порушення позивачем п. 44.1 ст. 44, п. 198.1, п. 198.3 ст. 198 ПК України, в результаті чого занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету, в сумі 138340 грн, в т.ч. за грудень 2020 в сумі 138340 грн. Ці висновки сформовані у зв`язку з фактичним не здійсненням, на думку відповідача, господарських операцій між позивачем та ТОВ "Мегамаркет сервіс", а лише її документальним оформленням.

Досліджуючи правомірність вказаних висновків відповідача, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів та послуг.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку, зокрема, з придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

ТОВ "Мегамаркет сервіс" на адресу позивача зареєстрував в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні №2 від 04.12.2020, складену на послуги на загальну суму 302869,20 грн (ПДВ 50478,20 грн), та №1 від 04.12.2020, складену на послуги на загальну суму 527171,20 грн (ПДВ 87861,86 грн).

Як встановив суд, твердження відповідача про те, що договір, укладений між позивачем та ТОВ "Мегамаркет сервіс" не опосередковується реальним виконанням господарської операції, є безпідставним.

Таким чином, податкове повідомлення-рішення форми "Р" №11930/2201-0701 від 21.10.2021 є протиправним та його слід скасувати.

Оцінюючи позицію апелянта, колегія суддів вважає, що обставини, наведені в апеляційній скарзі, були ретельно перевірені та проаналізовані судом першої інстанції та їм була надана належна правова оцінка. Жодних нових аргументів, які б доводили порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права при винесенні оскаржуваного рішення, у апеляційній скарзі не зазначено.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 12 квітня 2022 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Курко О. П.

Судді Боровицький О. А. Шидловський В.Б.