Справа № 160/24313/21
Суддя: Олефіренко Н.А.
Дата ухвалення: 2022-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

18 серпня 2022 року м. Дніпро справа № 160/24313/21

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Олефіренко Н.А. (доповідач),

суддів: Білак С.В., Шальєвої В.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.05.2022 ( суддя першої інстанції Голобутовський Р.З.) в адміністративній справі №160/24313/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій просила:

визнати неправомірним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 16.11.2021 року № 27 про відмову у перерахунку пенсії по заяві "Зміна одержувача" від 11.11.2021 року;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити призначення (продовження) виплати пенсії у зв`язку із втратою годувальника згідно Закону України "Про пенсійне забезпечення" на період навчання, починаючи з 16.11.2021 року по 30.06.2024 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 у зв`язку зі смертю мами від народження до повноліття перебувала на обліку у відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, і через батька - ОСОБА_2 отримувала соціальну пенсію у зв`язку з втратою годувальника. З 01.09.2021 року позивачка стала здобувачем освіти 1-го курсу за держзамовленням з денною формою навчання Дніпровського політехнічного коледжу у м. Дніпро. 11.11.2021 року позивач звернулась до відповідача із заявою про виплату пенсії або грошової допомоги на її картковий рахунок. Проте, відповідачем відмовлено у проведенні виплат на рахунок позивача, оскільки позивача не надала до пенсійного органу документи про стаж померлої матері. Позивач не погоджується з відмовою у переведенні виплати пенсії по втраті годувальника на її картковий рахунок, оскільки пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, зокрема, дітям, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх навчальних закладах системи загальної середньої освіти, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах (у тому числі у період між завершенням навчання в одному із зазначених навчальних закладів та вступом до іншого навчального закладу або у період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем та продовженням навчання за іншим за умови, що такий період не перевищує чотирьох місяців), - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років, та діти-сироти - до досягнення ними 23 років незалежно від того, навчаються вони чи ні.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.05.2022 позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 16.11.2021 року № 27 про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 "Зміна одержувача" від 11.11.2021 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області змінити одержувача пенсії по втраті годувальника померлої ОСОБА_3 , з ОСОБА_2 на доньку померлої - ОСОБА_1 , відповідно до її заяви від 11.11.2021 року.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області звернулось з апеляційною скаргою, в якій через неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права просить його скасувати та прийняти постанову, якою відмовити позивачу у задоволенні позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається за наявності у годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний для призначення пенсії по ІІІ групі інвалідності (до досягнення особою 23 років при наявності 1 року страхового стажу). Такий вид як соціальна пенсія Законом України «Про пенсійне забезпечення» та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не передбачена. Відповідач вказує, що заявлені вимоги про здійснення виплати з 16.11.2021 року по 30.06.2024 року прогнозують можливі порушення з боку відповідача та встановлюють обов`язки на майбутнє без наявності спірних правовідносин, які можуть бути в подальшому припинені або змінені. На думку відповідача, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення (перерахунку) пенсії.

Позивач не скористалась правом подачі відзиву на апеляційну скаргу у встановлений судом строк.

Згідно п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні по справі матеріали та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного перегляду, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, що підтверджується паспортом громадянина України № НОМЕР_1 .

Відповідно до свідоцтва про народження від 13.01.2004 року ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Згідно зі свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 17.11.2003 року ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 19 років.

ОСОБА_1 з дати народження до досягнення повноліття перебувала на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, і через батька - ОСОБА_2 отримувала пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до довідки Дніпровського політехнічного коледжу від 03.09.2021 року №11 ОСОБА_1 зарахована до Дніпровського політехнічного коледжу на І курс наказом №118 від 10.08.2021 року. Навчання за держзамовленням. Форма навчання денна. Строк навчання з 01.09.2021 року по 30.06.2024 року.

11.11.2021 року позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою від 10.11.2021 року про виплату пенсії або грошової допомоги на її поточний рахунок.

16.11.2021 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області розглянуто заяву позивача за принципом екстериторіальності та прийнято рішення №27.

У рішенні вказано, що при розгляді документів встановлено, що заявник ОСОБА_1 є утриманцем у пенсійній справі та отримує через батька ОСОБА_2 пенсію по втраті годувальника згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення», обчислену в мінімальну розмірі за померлу матір - ОСОБА_3 (стаж та заробіток померлої ОСОБА_3 відсутні).

До заяви від 11.10.2021 року «Зміна одержувача» ОСОБА_1 надала довідку про навчання на денній формі від 03.09.2021 року №11.

Виходячи з викладеного, відповідачем відмовлено ОСОБА_1 у заяві «Зміна одержувача» від 11.11.2021 року, оскільки у ОСОБА_1 відсутнє право на подовження пенсії по втраті годувальника згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення», обчислену у мінімальному розмірі після досягнення нею 18 років.

Рекомендовано ОСОБА_1 надати до Пенсійного фонду України документи про стаж померлої годувальниці ОСОБА_3 для переходу на пенсію по втраті годувальника відповідно до статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» або звернутись до Управління соціального захисту населення для оформлення відповідної допомоги.

Вважаючи рішення відповідача протиправним, позивач звернулася до адміністративного суду з даним позовом.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем порушено право позивача на соціальний захист, гарантоване статтями 22, 46, 58 Конституції України, статтею 14, статтею 1 Першого протоколу Конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод" обмеження якого неможливе, враховуючи положення норм чинного законодавства.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права, а також при повному, всебічному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, виходячи з наступного.

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 46 Конституції України, передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Положеннями абз. 22 ст. 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" як пенсії розуміють щомісячні регулярні пенсійні грошові виплати, які отримують фізичні особи (або члени сім`ї) від держави та спеціальних фондів після досягнення пенсійного віку, в разі інвалідності чи втрати годувальника.

За змістом положень ст. 32 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", особи, визнані інвалідами, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності, за наявності страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією: для інвалідів ІІ та ІІІ групи від 24 років до досягнення особою 26 років включно - 2 роки стажу.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового стажу.

Згідно частини 2 ст. 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" непрацездатними членами сім`ї вважаються: діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років.

Відповідно до частини 3 ст. 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Пунктом 3 частини першої цієї статті встановлено, що пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається з дня, що настає за днем смерті годувальника, якщо звернення про призначення такого виду пенсії надійшло протягом 12 місяців з дня смерті годувальника.

Як встановлено судом першої інстанції, відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 ОСОБА_3 померла у віці 19 років. На утриманні померлого годувальника перебувала малолітня донька ОСОБА_4 (свідоцтво про народження від 13.01.2007року) (а.с.5).

Позивачка звернулась до ГУ ПФУ Дніпропетровської області про перерахування пенсії або грошової допомоги по втраті годувальника на її особистий поточний рахунок у зв`язку з досягненням повноліття. Однак, в зв`язку із відсутністю у померлого годувальника страхового стажу позивачу відмовлено у перерахуванні вказаної пенсії.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів зазначає, що відповідно до норм чинного законодавства, підстави для припинення виплат позивачці пенсії по втраті годувальника відсутні, пенсійна справа буде переоформлена на ім`я дитини та виплата пенсії буде провадиться особисто, до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років.

Допомога виплачується на дітей померлого годувальника, який на день смерті не мав страхового стажу, необхідного для призначення пенсії в зв`язку з втратою годувальника, до досягнення дитиною повноліття одному з батьків, або законному представнику дитини.

Дітям померлого годувальника, які навчаються за денною формою навчання в школах, професійно-технічних і вищих навчальних закладах (у тому числі в період між завершенням навчання в одному із зазначених навчальних закладів та вступом до іншого навчального закладу або в період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем та продовженням навчання за іншим за умови, що такий період не перевищує чотирьох місяців), державна соціальна допомога призначається до закінчення ними навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення 23 років,

Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування.

Непрацездатні члени сім`ї особи, зниклої безвісти, у порядку, передбаченому Законом України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти», які були на її утриманні, незалежно від тривалості страхового стажу годувальника, мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника у порядку, встановленому цим Законом, якщо інше не передбачено Законом України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти».

Непрацездатними членами сім`ї вважаються, зокрема, чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону; діти, (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років; діти, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх навчальних закладах системи загальної середньої освіти, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах (у тому числі у період між завершенням навчання в одному із зазначених навчальних закладів та вступом до іншого навчального закладу або у період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем та продовженням навчання за іншим за умови, що такий період не перевищує чотирьох місяців), - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років, та діти-сироти - до досягнення ними 23 років незалежно від того, навчаються вони чи ні.

Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Судом встановлено та не заперечується учасниками справи, що ОСОБА_1 з дати народження до досягнення повноліття перебувала на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, і через батька ОСОБА_2 отримувала пенсію у зв`язку з втратою годувальника померлої при її народженні матері ОСОБА_3 ..

Відповідно до довідки Дніпровського політехнічного коледжу від 03.09.2021 року №11 ОСОБА_1 зарахована до Дніпровського політехнічного коледжу на І курс наказом №118 від 10.08.2021 року. Навчання за держзамовленням. Форма навчання денна. Строк навчання з 01.09.2021 року по 30.06.2024 року.

Отже, за нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» позивач є непрацездатним членом сім`ї померлої у 2003 році ОСОБА_3 та через батька була отримувачем пенсії по втраті годувальника з 2003 року та відповідне право зберігається за нею на період її навчання.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що позивачем доведено статус дитини померлого годувальника, старше 18 років, яка є непрацездатним членом сім`ї померлої у 2003 році ОСОБА_3 та на період її навчання за нею зберігається відповідне право на отримання пенсії по втраті годувальника, що спростовує доводи апелянта про відсутність необхідних документів для продовження отримання раніше призначеної пенсії по втраті годувальника.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що звернувшись із заявою про зміну одержувача виплати пенсії позивач не просила призначити пенсію по втраті годувальника, а просила лише змінити одержувача раніше призначеної пенсії за статтею 93 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що не обумовлює для неї обов`язку подання додаткових документів за статтею 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яка регулює питання призначення пенсії по втраті годувальника, оскільки питання про призначення пенсії по втраті годувальника не має вирішуватись щодо вже призначеної пенсії в межах процедури зміни одержувача такої соціальної пенсії.

Таким чином, колегія суддів приходить висновку, що оскаржуване рішення ухвалене відповідно до норм матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, які не спростовані доводами апеляційної скарги, у зв`язку з чим відсутні підстави для її задоволення.

Згідно ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.3 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому судове рішення, постановлене за результатами апеляційного перегляду в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.05.2022 в адміністративній справі №160/24313/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 19 серпня 2022 року.

Головуючий - суддя Н.А. Олефіренко

суддя С.В. Білак

суддя В.А. Шальєва