Справа № 200/11264/21
Суддя: Казначеєв Едуард Геннадійович
Дата ухвалення: 2022-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2022 року справа №200/11264/21

м.Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Казначеєва Е.Г., суддів Гайдара А.В., Компанієць І.Д., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 грудня 2021 р. у справі № 200/11264/21 (головуючий І інстанції Крилова М.М.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання бездіяльність протиправною ,зобов`язання вчинити певні дії та стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Донецькій області (далі - відповідач, ГУНП), в якому просив: визнати протиправною бездіяльність щодо не нарахування та не виплати індексації грошового забезпечення за період з 01 червня 2016 року по 16 серпня 2017 року; зобов`язати здійснити нарахування та виплату індексацію грошового забезпечення за період з 01 червня 2016 року по 16 серпня 2017 року включно із застосуванням базового місяця - листопад 2015 року; визнати протиправною бездіяльність щодо не виплати в повному обсязі грошової винагороди за безпосередню участь в АТО за період з 02.02.2015 по 16.08.2017; стягнути грошову винагороду за безпосередню участь в АТО за період з 02.02.2015 по 16.08,2017 29885,76 грн; визнати протиправною бездіяльність щодо не нарахування та не виплати грошової компенсації відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2017 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення; зобов`язати нарахувати та виплатити грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2017 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення 16.08.2017; стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнення у сумі 45497,01 грн.; стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з дня звільнення - 16.08.2017 по день винесення рішення судом.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 15 грудня 2021 року позовні вимоги задоволено частково, а саме суд: визнав протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Донецькій області, щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01 червня 2016 року по 16 серпня 2017 року; визнав протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Донецькій області, щодо невиплати у повному обсязі грошової винагороди за безпосередню участь в АТО за період з 02.02.2015 по 16.08.2017; визнав протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Донецькій області, щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, за період з 2015 року по 2017 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення; зобов`язав Головне управління Національної поліції в Донецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 червня 2016 року по 16 серпня 2017 року включно; стягнув з Головного управління Національної поліції в Донецькій області на користь ОСОБА_1 грошову винагороду за безпосередню участь в АТО за період з 02.02.2015 року по 16.08.2017 року у розмірі 3161 гривна 70 коп.; зобов`язав Головне управління Національної поліції в Донецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, за період з 2015 року по 2017 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення; стягнув з Головного управління Національної поліції в Донецькій області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 16.08.2017 року по день винесення рішення судом, тобто по 15 грудня 2021 року у розмірі 3000 гривень 00 коп.; стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Донецькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 454 гривні. В решті позовних вимог відмовив.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати в частині задоволених вимог про стягнення грошової винагороди за безпосередню участь в АТО, оскільки його прийнято з порушенням норм матеріального права, та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що позивач у період з 02.10.2009 до 06.11.2015 проходив службу в органах внутрішніх справ та з 07.11.2015 до 16.08.2017 проходив службу в Національній поліції України. Згідно з реформуванням системи органів внутрішніх справ України, Кабінетом Міністрів України винесено Розпорядження від 22.10.2014 № 1118-р, відповідно якого схвалено розроблену Міністерством внутрішніх справ Стратегію розвитку органів внутрішніх справ України та Концепцію першочергових заходів реформування системи МВС. 02.09.2015 КМУ виніс постанову № 641 «Про утворення Національної поліції України», згідно якої Національна поліція України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується КМУ через Міністра внутрішніх справ. 16.09.2015 КМУ винесено постанову № 730 «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ», відповідно до якої утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Національної поліції за переліком згідно з додатком та ліквідовано як юридичні особи публічного права територіальні органи Міністерства внутрішніх справ за переліком згідно з додатком 2. Згідно додатку до Постанови № 730, ліквідовано ГУМВС України в Донецькій області. Отже, ГУНП в Донецькій області не є належним відповідачем у спірних правовідносинах за період з 02.02.2015 до 06.11.2015.

Також, розрахунок проведений та описаний у мотивувальній частині рішення суду (за період з 02.02.2015 до 06.11.2015, згідно з інформацією наданою ліквідаційною комісією ГУМВС України в Донецькій області у довідці № 114 від 15.06.2020) складає в сумі 2079,01 грн. із розрахунку: грошове забезпечення за період з 01.11.2015 по 06.11.2015 в сумі 6555,08 грн.+ грошове забезпечення за період з 07.11.2015 до 30.11.2015 в сумі 3840 грн =10395,08/30 діб* 6 діб. З урахуванням вищевикладеного, зазначений розрахунок здійснено, на думку відповідача, з порушенням норм законодавства.

Апелянт також зазначає, що розрахунок винагороди за безпосередню участь в АТО за період проходження служби ОСОБА_1 в ГУМВС України в Донецькій області з 01.11.2015 по 06.11.2015 здійснено з розрахунку грошового забезпечення за вказаний період, а саме: посадовий оклад 1067 грн. +оклад за звання 120 грн.+надбавка за вислугу років 237,4 грн. + надбавка за особливі умови проходження служби 712,2 грн. + премія 5106,47 грн. = 7243,07 грн. /30 діб * 6 діб = 1448,61 грн.

Крім того, у мотивувальній частині рішення, судом, не вірно зазначено суму нарахування за лютий 2016 року та за грудень 2016 року, а саме 1200 грн. /29 діб * 5 діб = 600,15 грн. але при проведені вказаного розрахунку сума складає 206,9 грн.

Враховуючи дистанційний режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення на території України правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я, а також забезпечення безпеки суддів та працівників апарату суду, дане судове рішення прийнято колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи.

Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується паспортом громадянина України серія НОМЕР_1 виданий Єнакіївським МВ УМВС України у Донецькій області 23 липня 2002 року. Має статус внутрішньо переміщеної особи, що підтверджується довідкою від 05 квітня 2018 року №, фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідно до посвідчення серія НОМЕР_2 виданий 20.10.2015 року ОСОБА_1 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій.

Відповідно до посвідченням серія НОМЕР_3 видане 30 серпня 2019 року ОСОБА_1 є особою з інвалідністю 3 групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - осіб з інвалідністю війни.

Згідно з трудовою книжкою серія НОМЕР_4 ОСОБА_1 : 02.10.2009 року прийнятий на службу в органи внутрішніх справ; 06.11.2015 року звільнений зі служби в органах внутрішніх справ; 07.11.2015 року прийнятий на службу до Національної поліції; 16.08.2017 року звільнений зі служби в Національній поліції.

Згідно з наказом начальника Головного управління Національної поліції України в Донецькій області від 16.08.2017 року № 394 о/с звільнено ОСОБА_1 зі служби в поліції за власним бажанням.

16 червня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою в якій просив, зокрема: нарахувати та сплатити індексацію грошових доходів з 01.03.2015 року по 16.08.2017 року; нарахувати та спалити ти грошову компенсацію за невикористану додаткову пільгову відпустку учасника бойових дій за період з 07.11.2015 року по 16.08.2017 року; перерахувати та сплатити винагороду за безпосередню участь в АТО за період з 07.11.2015 року по 16.08.2017 року; виплатити кошти за кожен день затримки розрахунку при звільненні, починаючи з 16 серпня 2017 року по день повного розрахунку при звільненні.

Листом від 09.07.2021 року №Б-338/12/02-2021 відповідач повідомив, що підстави для нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період з листопада 2015 року по жовтень 2017 року відсутні. Додаткова відпустка, як учаснику бойових дій не переноситься, не ділиться та не замінються грошовою компенсацією, у зв`язку з чим відсутні підстави для нарахування та виплати компенсації за невикористані додаткові відпустки, як учаснику бойових дій. Щодо нарахування та виплати винагороди за безпосередню участь в АТО за час проходження служби вказав, що у період з 07.11.2015 року по 03.02.2016 року підстави для нарахування та виплати такої допомоги відсутні, за період з 04.02.2016 року по 16.08.2017 року було нараховано та виплачено грошова винагорода за безпосередню участь в АТО.

Довідкою відповідача від 15.06.2020 року № 2216/12/03-2020 підтверджено факт невикористання ОСОБА_1 додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за період 2015-2017 років.

Відповідно до довідок від 15.06.2020 року № 113 та №453 ОСОБА_1 у період з 24.10.2014 року по 06.11.2015 року та з 07.11.2015 року по 16.08.2017 року нараховувалась та виплачувалась винагорода за безпосередню участь в АТО.

Відповідно до довідки Головного управління Національної поліції України в Донецькій області від 26.10.2021 року № 4140/12/04-2021 ОСОБА_1 додаткову відпустку як учасник бойових дій за період 2015-2017 років не використовував.

Відповідно до довідки Головного управління Національної поліції України в Донецькій області від 28.10.2021 року №1533 ОСОБА_1 з 1 червня 2016 року по 16 серпня 2017 року індексація не зараховувалась та не виплачувалась.

Довідкою Головного управління Національної поліції України в Донецькій області від 26.10.2021 року № 4139/12/04-2021 підтверджено факт зарахування ОСОБА_1 до складу сил та засобів, які беруть безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції та території Донецької області в період з 07.04.2014 року по 06.11.2015 року та з 07.11.2015 року по 16.08.2017 року. Також цей факт підтверджується довідкою Головного управління Національної поліції України в Донецькій області від 15.06.2020 року №2217/12/03-2020.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

За приписами частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України «Про боротьбу з тероризмом» від 20 березня 2003 року № 638-VI (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон № 638-VI) встановлено, що антитерористична операція - комплекс скоординованих спеціальних заходів, спрямованих на попередження, запобігання та припинення терористичної діяльності, звільнення заручників, забезпечення безпеки населення, знешкодження терористів, мінімізацію наслідків терористичної діяльності.

Згідно з частиною 2 статті 5 Закону № 638-VІ Міністерство внутрішніх справ України здійснює боротьбу з тероризмом шляхом запобігання, виявлення та припинення злочинів, вчинених з терористичною метою, розслідування яких віднесене законодавством України до компетенції органів внутрішніх справ; надає Антитерористичному центру при Службі безпеки України необхідні сили і засоби; забезпечує їх ефективне використання під час проведення антитерористичних операцій.

Пунктом 2 Постанови Кабінету Міністрів України № 158 від 04 червня 2014 року "Про перерозподіл деяких видатків державного бюджету, передбачених Міністерству фінансів на 2014 рік, та виділення коштів з резервного фонду державного бюджету" (що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) установлено, що за безпосередню участь в антитерористичних операціях, здійсненні заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні, відбиття збройного нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільнення цих об`єктів у разі захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою військовослужбовцям, у тому числі строкової військової служби, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, резервістам та працівникам (невійськовослужбовцям) льотного, льотно-підйомного, інженерно-технічного складу авіації Національної гвардії і Державної прикордонної служби, водіям автотранспортних засобів Національної гвардії і Державної прикордонної служби починаючи з 01 травня 2014 року виплачується винагорода в розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення та заробітної плати, але не менш ніж 3000 гривень, у розрахунку на місяць.

У відповідності до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про особливості виплати винагород військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу в особливий період та під час проведення антитерористичних операцій» від 31 січня 2015 року № 24, в особливий період або під час проведення антитерористичної операції військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів військових формувань, правоохоронних органів, Державної служби з надзвичайних ситуацій, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду виплачується винагорода у відсотках місячного грошового забезпечення. Розмір винагороди визначається виходячи з розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних додаткових видів місячного грошового забезпечення постійного характеру, премії та повинен становити не менш як 3000 гривень на місяць. У разі коли військовослужбовець, особа рядового або начальницького складу, що брали безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду менше одного календарного місяця, розмір винагороди визначається пропорційно дням участі виходячи з її розміру, що становить не менш як 3000 гривень. Винагорода військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу виплачується також під час безперервного перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я після отриманих під час безпосередньої участі у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду поранень (контузії, травми, каліцтва).

Згідно з пунктом 2 вказаної постанови військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та резервістам виплачуються додаткові винагороди за виконання окремих завдань під час безпосередньої участі у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду.

Пунктом 3 вказаної постанови затверджено розмір винагороди військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду згідно з додатком 1, розмір додаткових винагород військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та резервістам за виконання окремих завдань під час безпосередньої участі у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду згідно з додатком 2.

За положенням пункту 6 постанови визнано таким, що втратив чинність, пункт 2 постанови Кабінету Міністрів України «Про перерозподіл деяких видатків державного бюджету, передбачених Міністерству фінансів на 2014 рік, та виділення коштів з резервного фонду державного бюджету» від 4 червня 2014 року № 158 (Офіційний вісник України, 2014 року, № 46, стаття 1211) у частині виплати військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу винагороди в розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення, але не менш як 3000 гривень, у розрахунку на місяць.

Наказом Міністерства оборони України «Про особливості виплати винагород військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу в особливий період та під час проведення антитерористичних операцій» від 02 лютого 2015 року №49, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05 лютого 2015 р. за № 135/26580, затверджено Порядок та умови виплати винагород військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та резервістам, механізм підтвердження виконання окремих завдань під час безпосередньої участі у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду.

Цей наказ застосовується у Міністерстві оборони України, Збройних Силах України, інших утворених відповідно до законів військових формуваннях, правоохоронних органах, Державній службі з надзвичайних ситуацій України, Головному управлінні розвідки Міністерства оборони України, Державній прикордонній службі України, Управлінні державної охорони України, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державній спеціальній службі транспорту (п. 3 Наказу).

Пунктом 4 розділу І Порядку № 49 встановлено, що виплата винагород та додаткових винагород здійснюється військовослужбовцям за місцем проходження служби на підставі наказів командирів (начальників) органів військового управління (військових частин, закладів, установ, організацій), керівництва військових формувань та органів державної влади. Командирам (начальникам) військових частин (закладів, установ, організацій) - наказами вищих командирів (начальників, керівників).

Відповідно до пункту 6 розділу 1 Порядку № 49 виплата винагород військовослужбовцям здійснюється за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи АТО, інших заходах в умовах особливого періоду, визначених додатком 1 до постанови Кабінету Міністрів України "Про особливості виплати винагород військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу в особливий період та під час проведення антитерористичних операцій" від 31 січня 2015 року № 24.

Пунктами 1, 2, 3, 7 розділу II Порядку № 49 передбачено, що військовослужбовцям (крім резервістів) у період мобілізації (у тому числі часткової) або з моменту введення воєнного стану та до дати завершення демобілізації або закінчення (скасування) воєнного стану, у період проведення АТО за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи АТО, здійсненні заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні, відбитті збройного нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільненні таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою виплачується винагорода у розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення. Розмір винагороди визначається, виходячи з розміру посадового окладу (у тому числі посадового окладу за посадою, до тимчасового виконання обов`язків (завдань) за якою допущено військовослужбовця), окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних додаткових видів місячного грошового забезпечення постійного характеру, премії, та повинен становити не менш як 3000 гривень на місяць. У разі участі у воєнних конфліктах чи АТО, інших заходах в умовах особливого періоду менше одного календарного місяця розмір винагороди визначається пропорційно дням участі, виходячи з її розміру, що становить не менш як 3000 гривень. Винагорода виплачується за час, обрахований з дня фактичного початку участі військовослужбовців (крім резервістів) у заходах, зазначених у п. 1 цього розділу, до дня завершення такої участі, про що зазначається у відповідних наказах командирів (штабу АТО).

Безпосередня участь у відбитті збройного нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільненні таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою підтверджується журналом бойових дій (журналом ведення оперативної обстановки), бойовим донесенням (підсумковим, терміновим та позатерміновим), рапортом керівника підрозділу, який виконував завдання. Крім того, підтвердними документами є бойовий наказ командира військової частини для виконання поставлених завдань охорони об`єктів (несення служби на блокпостах, звільнення об`єктів, які захоплені, тощо), письмовий наказ командира військової частини, який виконував завдання, запис у книзі прикордонної служби підрозділу охорони державного кордону про виконання завдань прикордонними нарядами щодо відбиття збройного нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою, постова відомість під час охорони об`єкта (блокпоста, базового табору, складу ракетно-артилерійського озброєння, польового парку тощо), де визначені особовий склад, який залучається до охорони, час, місце, порядок виконання завдань, книга служби нарядів та подій, що відбувалися.

Пунктом 5 розділу ІІ Порядку № 49 передбачено, що військовослужбовці вважаються такими, що беруть безпосередню участь в АТО, у разі одночасного дотримання таких умов: залучені до проведення АТО; перебувають у підпорядкуванні (виконують завдання) керівництва штабу АТО (крім військовослужбовців військових прокуратур та розвідувальних органів України); перебувають у районі проведення АТО.

Пунктами 1, 3, 4 Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 03 лютого 2015 року №123 «Про деякі питання відрядження до зони АТО», передбачено, зокрема, начальникам головних управлінь, управлінь МВС України в областях, місті Києві, на залізницях, ДНДЕКЦ, ДДАІ, ДНДІ, ректорам вищих навчальних закладів, керівникам структурних підрозділів апарату МВС та підпорядкованих підрозділів під час підготовки наказів про відрядження до зони проведення антитерористичних операцій чітко визначати перелік завдань відповідно до зазначеного вище Закону, що покладаються на відряджену особу або відряджаються на підконтрольну Україні територію для виконання завдань відповідно до покладених на особу функціональних обов`язків

Начальникам головних управлінь, управлінь МВС України в областях, місті Києві, на залізницях, ДНДЕКЦ, ДДАІ, ДНДІ, ректорам вищих навчальних закладів, керівникам структурних підрозділів апарату МВС та підпорядкованих підрозділів до 05 числа надавати до ДФЗБО МВС списик осіб, що безпосередньо беруть участь у проведенні антитерористичних операцій.

Департаменту фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку МВС визначено забезпечити нарахування грошової винагороди особам рядового і начальницького складу апарату Міністерства, головних управлінь, управлінь МВС України в областях, місті Києві, на залізницях, ДНДЕКЦ, ДДАІ, ДНДІ, ректорам вищих навчальних закладів та підпорядкованих МВС відповідно до наданих списків; виплату грошової винагороди здійснювати за наказами міністра внутрішніх справ або особи, яка його заміщує, начальників головних управлінь, управлінь МВС України в областях, місті Києві, на залізницях, ректорів вищих навчальних закладів на підставі вмотивованих рапортів керівників підрозділів, погоджених керівником або заступником керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України, із зазначенням конкретних місць несення служби (населений пункт, блокпост) та бойових зіткнень.

За змістом пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 20.01.2016 № 18 «Деякі питання грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та поліцейських» (далі - Постанова № 18) в особливий період або під час проведення антитерористичної операції військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Генеральної прокуратури України, особам рядового і начальницького складу Державної пенітенціарної служби, Державної служби з надзвичайних ситуацій та поліцейським за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду виплачується винагорода у розмірах, визначених керівниками відповідних державних органів за погодженням з Міністерством фінансів та Міністерством соціальної політики, у межах бюджетних призначень.

Розміри винагороди визначаються пропорційно часу участі у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду.

Проаналізувавши вищенаведені правові норми, суд зазначає, що винагорода за безпосередню участь в АТО виплачується не за весь час залучення особи до складу сил та засобів АТО, а тільки за час фактичної участі цієї особи у відповідних заходах. Так, зарахування особи до списку осіб, що безпосередньо беруть участь у проведенні антитерористичних операцій, здійснюється на підставі відповідних наказів командирів (штабу АТО), в яких зазначається про дату початку такої участі та дату фактичного завершення такої участі.

У подальшому, на підставі вмотивованого рапорту керівника структурного підрозділу, де проходить службу особа, видається відповідний наказ, який, в свою чергу, є підставою для нарахування грошової винагороди особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ (ГУНП), призначеної за безпосередню участь у проведенні АТО.

Аналогічна позиція викладена в постановах Верховного Суду від 17 березня 2021 року у справі №360/1790/19, від 17 березня 2021 року у справі №812/1471/16, від 29 грудня 2020 року у справі №812/1767/17, від 11 червня 2020 року у справі №805/2723/17-а, від 29 травня 2020 року у справі №360/2138/19, від 21 травня 2020 року у справі № 812/1853/17, від 24 квітня 2020 року у справі №812/1511/17, від 20 березня 2020 року у справі №360/3264/18, від 24 січня 2020 року у справі №812/1487/17, від 22.08.2019 у справі № 360/412/19, від 31.07.2019 у справі № 812/1962/17, від 30.01.2019 у справі №805/4523/16-а, від 02 липня 2019 року у справі № 805/1189/16-а, від 03 серпня 2018 року у справі №805/1751/15-а, від 14 березня 2018 року у справі № 812/787/16.

Апелянт в апеляційній скарзі не погоджується з рішенням суду в частині задоволених вимог про стягнення грошової винагороди за безпосередню участь в АТО.

Як вбачається зі місту апеляційної скарги, апелянт не спростовує та не заперечує право позивача на отримання вказаної винагороди.

Апелянт не погоджується з розрахунком суду за період з 02.02.2015 до 06.11.2015, за лютий 2016 року та за грудень 2016 року. Також посилається на те, що ГУНП в Донецькій області не є належним відповідачем у спірних правовідносинах за період з 02.02.2015 до 06.11.2015.

Накази першого заступника керівника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України №33 від 02.02.2015 року, № 347 від 13.12.2015 року, № 348 від 14.12.2015 року, № 120 дек від 30.04.2018 року підтверджують включення позивача до сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей. Військовослужбовці з числа включених до таких сил та засобів у подальшому можуть залучатися до проведення Антитерористичної операції.

Матеріали справи свідчать, що відповідачем самостійно визначено кількість днів участі позивача в АТО, підтверджуються факт його безпосередньої участі в АТО, надано внутрішні накази про залучення позивача до такої участі, а тому суд дійшов висновку, що позивач приймав участь в АТО у період з 02.02.2015 по 16.08.2017, всього 561 днів.

Відповідно до довідок про нарахування та виплату грошової винагороди за безпосередню участь в АТО від 15.06.2020 року № 113 та № 453 ОСОБА_1 : в травні 2015 року було виплачено винагороду за лютий 2015 року (28 днів) у розмірі 5014,19, за березень 2015 року (31 день) у розмірі 6114,81; в липні 2015 року було виплачено винагороду за квітень 2015 року (30 днів) у розмірі 6888,00, за травень 2015 року (31 день) у розмірі 6595,00; у серпні 2015 року було виплачено винагороду за червень 2015 року (30 днів) у ромзірі 6449,00; у вересні 2015 року було виплачено винагороду за липень 2015 року (31 день) у розмірі 5557,00, за серпенб 2015 року (11 днів) у розмірі 3841,00; у листопаді 2015 року було виплачено винагороду за вересень 2015 року (30 днів) у розмірі 7192,00, за жоветнь 2015 року (31 день) - 5206,00; у грудні 2015 року було виплачено винагороду за листопад 2015 року (6 днів) - 1449,00; у червні 2016 року було виплачено винагороду за лютий 2016 року (5 днів) - 206,90, за березень 2016 року (20 днів) - 774,19, за квітень 2016 року (10 днів) - 400,00, за травень 2016 року (21 день) - 387,10; у липні 2016 року було виплачено винагороду за травень 2016 року (21 день) - 812,90, за червень 2016 року (26 днів) - 1040,00; у серпні 2016 року було виплачено винагороду за липень 2016 року (1 день) - 38,71; у жовтні 2016 року було виплачено винагороду за серпень 2016 ркоу (28 днів) - 1083,87, за вересень 2016 року (30 днів) - 1200,00; у листопаді 2016 року було виплачено винагороду за жовтень 2016 року (21 день) - 812,90; у грудні 2016 року було виплачено винагороду за листопад 2016 року (12 днів) - 480,00; у березні 2017 року було виплачено винагороду за лютий 2017 року (28 днів) - 1200,00; у квітні 2017 року було виплачено винагороду за березень 2017 року (17 днів) - 658,06; у травні 2017 року було виплачено винагороду за квітень 2017 року (19 днів) - 760,00; у червні 2017 року було виплачено винагороду за травень 2017 року (29 днів) - 1122,58; у липні 2017 року було виплачено винагороду за червень 2017 року (21 день) - 8

Відповідно до довідок про нараховане та виплачене грошове забезпечення, видних Головним управлінням Національної поліції в Донецькій області від 15.06.2020 року № 114, №454, №455 у період з лютого 2015 року по 16 серпеня 2017 позивач отримав наступне грошове забезпечення: лютий 2015 року - 5105,59; березень 2015 року - 6114,81; квітень 2015 року - 6887,79; травень 2015 року - 6595,47; червень 2015 року 6449,31; липень 2015 року - 5557,42; серпень 2015 року - 6267,14; вересень 2015 року - 7192,43; жовтень 2015 року - 8268,64; з 01 листопад 2015 року по 06 листопада 2015 року - 6555,08; з 07 листопада 2021 року по 30 листопада 2021 року - 3840,00; грудень 2016 року - 10169,76; січень 2016 року - 7231,20; лютий 2016 року - 6051,07; березень 2016 року - 9890,69; квітень 2016 року - 9510,96; травень 2016 року - 9262,56; червень 2016 року - 9262,56; липень 2016 року - 7999,95; серпень 2016 року - 9262,56; вересень 2016 року - 9207,36; жовтень 2016 року - 12091,24; листопад 2016 року - 11028,23; грудень 2016 року - 11548,8; січень 2017 року - 11496,96; лютий 2017 року - 9768,27; березень 2017 року - 10201,16; квітень 2017 року - 6668,94; травень 2017 року - 11200,99; червень 2017 року - 11198,88; липень 2017 року - 11198,88; серпень 2017 року - 0.

Матеріали справи свідчать, що позивач з 02.10.2009 до 06.11.2015 проходив службу в органах внутрішніх справ та з 07.11.2015 до 16.08.2017 проходив службу в Національній поліції України на посаді старшого інспектора відділу взаємодії з правоохоронними органами, контролю за організацією роботи блокпостів та виконання підрозділами завдань в зоні проведення АТО управління превентивної діяльності Головного управління Національної поліції в Донецькій області.

Як вбачається з даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ГУМВС України в Донецькій області в стані припинення з 10.11.2015. Інформація щодо ліквідації ГУМВС України в Донецькій області матеріали справи не містять.

Отже, з урахуванням приписів законодавства, належним відповідачем в частині вимог про стягнення грошової винагороди за безпосередню участь в АТО за період з 02.02.2015 по 06.11.2015 є ГУМВС України в Донецькій області. ГУНП в Донецькій області не є належним відповідачем у зазначених правовідносинах.

Суд зазначає, що за положеннями законодавства, належними є сторони, які є суб`єктами спірних правовідносин. Належним є відповідач, який є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Неналежним відповідачем є особа, яка не має відповідати за пред`явленим позовом.

Верховний Суд у постанові від 15.05.2019 у справі № 825/1496/17 зазначив, що хоча платник податків не має права на позов про скасування законодавчих змін, але може скористатися можливістю захистити, на його думку, порушене право та інтереси з огляду на доведеність чи реальність такого порушення в іншій спосіб, зокрема, пред`явленням позову про відшкодування шкоди. Суд зв`язаний предметом і розміром заявлених вимог, а враховуючи те, що позивач позовом ставить під сумнів правомірність податкових повідомлень-рішень з огляду на порушення принципу стабільності, але не ставить питання про скасування нормативно-правового акта, а також не визначає належний суб`єктивний склад відповідачів, суд позбавлений можливості відновити порушене право позивача (якщо це буде доведено) в межах цієї конкретної справи.

Статтею 46 КАС України визначено, що сторонами в адміністративному процесі є позивач та відповідач. Заміна неналежної сторони унормована статтею 48 КАС України.

Згідно частини 3 статті 48 КАС України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.

Відповідно до частин 5-7 статті 48 КАС України, під час вирішення питання про залучення співвідповідача чи заміну належного відповідача суд враховує, зокрема, чи знав або чи міг знати позивач до подання позову у справі про підставу для залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Після заміни сторони, залучення другого відповідача розгляд адміністративної справи починається спочатку. Заміна позивача допускається до початку судового розгляду справи по суті. Заміна відповідача допускається до ухвалення рішення судом першої інстанції.

Частиною 6 статті 48 КАС України передбачено, що після заміни сторони, залучення другого відповідача розгляд адміністративної справи починається спочатку.

При цьому, в силу положень частини 2 статті 180 КАС України вирішення питання залучення співвідповідача у справі можливе на стадії підготовчого судового засідання до початку розгляду справи по суті судом першої інстанції.

Таким чином, заявити клопотання про залучення до участі у справі співвідповідача може виключно позивач до ухвалення рішення у справі. Якщо суд вважає, що відповідач визначений неправильно, суд може інформувати позивача про можливість заміни, але якщо позивач відповідного клопотання не подає, суд повинен розглянути позов щодо такого відповідача, яких зазначив позивач.

Аналогічна правова позиція викладені у постанові Верховним Судом у постанові від 02 вересня 2020 року по справі №162/445/16-а.

З наведеного слідує, що вирішення питання про заміну чи залучення другого відповідача на стадії апеляційного провадження процесуальним законом не передбачено.

Отже, з урахуванням зазначених норм, суд першої інстанції повинен був залучити в якості належного співвідповідача - ГУМВС України в Донецькій області (ліквідаційну комісію). Суд апеляційної інстанції позбавлений можливості здійснити залучення ГУМВС України в Донецькій області у якості відповідача по справі.

Також, згідно частини 1, п.2 - 5 ч.2, ч.3-4 статті 245 КАС України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

У разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про: 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень.

У разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

У випадку, визначеному пунктом 4 частини 2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Отже, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості розглядати позовні вимоги в частині вимог про стягнення грошової винагороди за безпосередню участь в АТО за період з 02.02.2015 по 06.11.2015 до суб`єкта владних повноважень - ГУНП в Донецькій області, який не є належною стороною у справі на час звернення з позовом до суд та розгляду справи по суті, та приймати рішення щодо нього.

У даному випадку, суд апеляційної інстанції переглядаючи рішення суду першої інстанції в порядку апеляційного провадження, позбавлений можливості в межах наданої йому КАС України компетенції виправити вказаний процесуальний недолік суду першої інстанції та має відмовити у задоволенні позовних вимог з мотивів того, що позов заявлено до неналежного відповідача, оскільки ч. 7 ст. 48 вказаного Кодексу визначено, що заміна відповідача допускається до ухвалення рішення судом першої інстанції. Іншого процесуальним законодавством не передбачено.

При цьому, колегія суддів зауважує, що відмова у задоволенні адміністративного позову, заявленого до неналежного відповідача, враховуючи неможливість його заміни на стадії перегляду судового рішення в апеляційному порядку, не позбавляє позивача права на повторне звернення до суду з тим самим позовом, проте, вже до належного відповідача.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 28 листопада 2019 року по справі №826/12172/18.

Отже, вимоги позивача про визнання протиправною бездіяльність щодо не виплати в повному обсязі грошової винагороди за безпосередню участь в АТО за період з 02.02.2015 по 06.11.2015 та стягнення грошової винагороди за безпосередню участь в АТО за період з 02.02.2015 по 06.11.2015 задоволенню не підлягають, що обумовлює скасування рішення суду в цій частині.

Докази на підтвердження фактичної участі позивача у проведенні антитерористичної операції в періоди з грудня 2015 року по січень 2016 року (включно) та з грудня 2016 року по січень 2017 року (включно) матеріали справи не містять.

Таким чином, з урахуванням викладеного, враховуючи накази про залучення позивача до участі в АТО, періоди залучення та розмір винагороди за безпосередню участь в АТО відповідно до відомостей, наданих документів з лютого 2016 року по листопад 2016 року та з лютого 2017 року по серпень 2017 року мав складати (без врахування одноразових виплат) 12436,58 грн, а саме:

За 2016 рік- 7236,58 грн, а саме: за лютий 2016 року - 206,90 (1200грн/29 д. х 5 днів участі в АТО); за березень 2016 року - 774,20 (1200грн/31 д. х 20 днів участі в АТО); за квітень 2016 року - 400,00 (1200грн/30 д. х 10 днів участі в АТО); за травень 2016 року - 1200 (1200грн/31 д. х 31 днів участі в АТО); за червень 2016 року -1040 (1200грн/30 д. х 26 днів участі в АТО); за липень 2016 року - 38,71 (1200грн/31 д. х 1 днів участі в АТО); за серпень 2016 року - 1083,87 (1200грн/31 д. х 28 днів участі в АТО); за вересень 2016 року - 1200,00 (1200грн/30 д. х 30 днів участі в АТО); за жовтень 2016 року - 812,90 (1200грн/31 д. х 21 днів участі в АТО); за листопад 2016 року - 480,00 (1200грн/30 д. х 12 днів участі в АТО).

За 2017 рік - 5200 грн., а саме: за лютий 2017 року - 1200 (1200грн/28 д. х 28 днів участі в АТО); за березень 2017 року - 658,06 (1200грн/31 д. х 17 днів участі в АТО); за квітень 2017 року - 760,00 (1200грн/30 д. х 19 днів участі в АТО); за травень 2017 року - 1122,58 (1200грн/31 д. х 29 днів участі в АТО); за червень 2017 року - 840,00 (1200грн/30 д. х 21 днів участі в АТО); за липень 2017 року - 309,68 (1200грн/31 д. х 8 днів участі в АТО); за серпень 2017 року - 309,68 (1200грн/31 д. х 8 днів участі в АТО).

Відповідно до довідок про нараховане та виплачене грошове забезпечення, виданих Головним управлінням Національної поліції в Донецькій області від 15.06.2020 року № 114, №454, №455 у період з лютого 2015 року по 16 серпня 2017 позивач отримав наступне грошове забезпечення: лютий 2015 року - 5105,59; березень 2015 року - 6114,81; квітень 2015 року - 6887,79; травень 2015 року - 6595,47; червень 2015 року 6449,31; липень 2015 року - 5557,42; серпень 2015 року - 6267,14; вересень 2015 року - 7192,43; жовтень 2015 року - 8268,64; з 01 листопад 2015 року по 06 листопада 2015 року - 6555,08; з 07 листопада 2021 року по 30 листопада 2021 року - 3840,00; грудень 2016 року - 10169,76; січень 2016 року - 7231,20; лютий 2016 року - 6051,07; березень 2016 року - 9890,69; квітень 2016 року - 9510,96; травень 2016 року - 9262,56; червень 2016 року - 9262,56; липень 2016 року - 7999,95; серпень 2016 року - 9262,56; вересень 2016 року - 9207,36; жовтень 2016 року - 12091,24; листопад 2016 року - 11028,23; грудень 2016 року - 11548,8; січень 2017 року - 11496,96; лютий 2017 року - 9768,27; березень 2017 року - 10201,16; квітень 2017 року - 6668,94; травень 2017 року - 11200,99; червень 2017 року - 11198,88; липень 2017 року - 11198,88; серпень 2017 року - 0.

Відповідно до довідок про нарахування та виплату грошової винагороди за безпосередню участь в АТО від 15.06.2020 року № 113 та № 453 ОСОБА_1 : в травні 2015 року було виплачено винагороду за лютий 2015 року (28 днів) у розмірі 5014,19, за березень 2015 року (31 день) у розмірі 6114,81; в липні 2015 року було виплачено винагороду за квітень 2015 року (30 днів) у розмірі 6888,00, за травень 2015 року (31 день) у розмірі 6595,00; у серпні 2015 року було виплачено винагороду за червень 2015 року (30 днів) у ромзірі 6449,00; у вересні 2015 року було виплачено винагороду за липень 2015 року (31 день) у розмірі 5557,00, за серпенб 2015 року (11 днів) у розмірі 3841,00; у листопаді 2015 року було виплачено винагороду за вересень 2015 року (30 днів) у розмірі 7192,00, за жоветнь 2015 року (31 день) - 5206,00; у грудні 2015 року було виплачено винагороду за листопад 2015 року (6 днів) - 1449,00; у червні 2016 року було виплачено винагороду за лютий 2016 року (5 днів) - 206,90, за березень 2016 року (20 днів) - 774,19, за квітень 2016 року (10 днів) - 400,00, за травень 2016 року (21 день) - 387,10; у липні 2016 року було виплачено винагороду за травень 2016 року (21 день) - 812,90, за червень 2016 року (26 днів) - 1040,00; у серпні 2016 року було виплачено винагороду за липень 2016 року (1 день) - 38,71; у жовтні 2016 року було виплачено винагороду за серпень 2016 року (28 днів) - 1083,87, за вересень 2016 року (30 днів) - 1200,00; у листопаді 2016 року було виплачено винагороду за жовтень 2016 року (21 день) - 812,90; у грудні 2016 року було виплачено винагороду за листопад 2016 року (12 днів) - 480,00; у березні 2017 року було виплачено винагороду за лютий 2017 року (28 днів) - 1200,00; у квітні 2017 року було виплачено винагороду за березень 2017 року (17 днів) - 658,06; у травні 2017 року було виплачено винагороду за квітень 2017 року (19 днів) - 760,00; у червні 2017 року було виплачено винагороду за травень 2017 року (29 днів) - 1122,58; у липні 2017 року було виплачено винагороду за червень 2017 року (21 день) - 8.

Отже, розмір винагороди за безпосередню участь в АТО відповідно до відомостей наданих документів з листопада 2015 року по серпень 2017 року, який відповідач сплатив позивачу скаладє 10985,21 грн.

Таким чином, відповідачем недоплачена позивачу винагороду за безпосередню участь в АТО у розмірі 1451,37 грн.

Зазначена помилка суду першої інстанції щодо визначення періоду за який підлягає стягненню з відповідача винагорода та визначення сума стягнення є підставою для скасування рішення суду в цій частині в частині сум які підлягають стягненню та періоду з який підлягає стягненню ці суми.

Відповідно до ст. 317 КАС України підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення є неповне з`ясування судом обставин справи, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до викладеного, у зв`язку з неправильним застосуванням судом першої інстанції норм матеріального прав, суд дійшов до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду та прийняття постанови про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Донецькій області - задовольнити частково.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 грудня 2021 р. у справі № 200/11264/21 - скасувати в частині визнання протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Донецькій області, щодо невиплати у повному обсязі грошової винагороди за безпосередню участь в АТО за період з 02.02.2015 року по 16.08.2017 року, стягнення з Головного управління Національної поліції в Донецькій області ( місцезнаходження: Донецька область, м. Маріуполь, пр-т. Нахімова, буд. 86; ) на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_5 ) грошової винагороди за безпосередню участь в АТО за період з 02.02.2015 року по 16.08.2017 року у розмірі 3161 (три тисячі сто шістдесят одна) гривна 70 коп.

Прийняти нове судове рішення в цій частині.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Донецькій області, щодо невиплати у повному обсязі грошової винагороди за безпосередню участь в АТО за період з лютого 2016 року по серпень 2017 року.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Донецькій області ( місцезнаходження: Донецька область, м. Маріуполь, пр-т. Нахімова, буд. 86; ) на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_5 ) грошову винагороду за безпосередню участь в АТО за період з лютого 2016 року по серпень 2017 року у розмірі 1451 (одна тисяча чотириста п`ятдесят одна) гривня 37 коп.

Відмовити в задоволені позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Донецькій області, щодо невиплати у повному обсязі грошової винагороди за безпосередню участь в АТО за період з 02.02.2015 року по 06.11.2015 року, стягнення з Головного управління Національної поліції в Донецькій області на користь ОСОБА_1 грошової винагороди за безпосередню участь в АТО за період з 02.02.2015 року по 06.11.2015 року.

В іншій частині рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 грудня 2021 р. у справі № 200/11264/21 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та не підлягає касаційному оскарженню до Верховного Суду, крім випадків, встановлених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено та підписано колегією суддів 17 серпня 2022 року.

Суддя-доповідач Е.Г. Казначеєв

Судді А.В. Гайдар

І.Д. Компанієць