Справа № 320/8358/20
Суддя: Леонтович А.М.
Дата ухвалення: 2022-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

19 серпня 2022 року № 320/8358/20

Суддя Київського окружного адміністративного суду Леонтович А.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 подану в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України про визнання протиправними дій, вчинених відповідачем на виконання рішення суду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

У провадженні Київського окружного адміністративного суду перебувала справа №320/8358/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 01.07.2021 у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 07.12.2021 рішення Київського окружного адміністративного суду від 01.07.2021 скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково: визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови ОСОБА_1 у здійсненні без обмежень максимального розміру перерахунку та виплаті пенсії із розрахунку 83 % розміру грошового забезпечення, встановленого за посадою Заступника Генерального прокурора - Головного військового прокурора у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (із змінами та доповненнями) згідно Довідки про розмір грошового забезпечення №18-291 зп від 29.12.2019 Генеральної прокуратури України. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити без обмежень максимальним розміром перерахунок та виплату ОСОБА_1 із розрахунку 83% розміру грошового забезпечення, встановленого за посадою Заступника Генерального прокурора - Головного військового прокурора згідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (із змінами та доповненнями) згідно Довідки про розмір грошового забезпечення №18-291зп від 29.12.2019 Генеральної прокуратури України. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Рішення набрало законної сили.

На виконання рішення суду, Київським окружним адміністративним судом позивачу видано виконавчий лист №320/8358/20.

26.07.2022 до суду надійшла заява ОСОБА_1 в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України про визнання протиправними дій, вчинених відповідачем на виконання рішення суду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, в якій останній просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, щодо невиконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду у справі №320/8358/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України м. Києві вжити заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню виконання рішення Шостого апеляційного адміністративного суду від 07.12.2021 у справі №320/8358/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про зобов`язання здійснити без обмежень максимальним розміром перерахунок та виплату ОСОБА_1 із розрахунку 83% розміру грошового забезпечення, встановленого за посадою Заступника Генерального прокурора - Головного військового прокурора згідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (із змінами та доповненнями) згідно довідки про розмір грошового забезпечення №18-291зп від 29.12.2019 Генеральної прокуратури України.

Розглянувши заяву, судом встановлено таке.

10.01.2022, позивачем одержано виконавчий лист, виданий Київським окружним адміністративним судом.

17.02.2022 відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального Управління Міністерства юстиції України (м. Київ) на підставі виконавчого листа відкрито виконавче провадження ВП №68671161.

В червні 2022 року позивач звернувся до пенсійного органу із запитом про надання інформації щодо роз`яснення з якої суми здійснено перерахунок пенсії.

Зі змісту листа пенсійного органу від 17.07.2022 №13473-12886/Ч-02/8-2600/22 вбачається, що пенсійним органом в травні 2022 року проведено нарахування пенсії в межах резолютивної частини, без обмежень максимальним розміром із розрахунку 83% сум грошового забезпечення на підставі довідки про розмір грошового забезпечення від 29.12.2019 №18-219 зп. (розмір грошового забезпечення 249 895,00 грн., з урахуванням максимальної величини бази нарахування ЄСВ 70 845,00 грн.). Розмір пенсії позивачу обчислено у розмір 58 801,35 грн. (70845х83%).

Не погоджуючись із таким невиконанням рішення суду, позивач звернувся до суду у порядку ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи положення ч. 5 ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд заяви здійснено судом без участі представників сторін у порядку письмового провадження.

Надаючи правову оцінку поданій позивачем заяві, суд зазначає таке.

Відповідно до частини 2 статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист.

Відповідно до статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Враховуючи наведене, виконуючи рішення суду відповідач зобов`язаний враховувати обставини встановленні судовим рішенням.

Відповідно до частини 1 статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Суд зазначає, що у ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України правові норми мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Вказана правова позиція визначена в постанові Верховного Суду у справі №520/11829/17 від 27 листопада 2018 року.

Статтею 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХІІ (далі Закон №2262-ХІІ) врегульовано порядок призначення пенсій, а статтею 63 визначено підстави, умови і порядок їх перерахунку.

Статтею 63 Закону №2262-ХІІ визначено як обов`язкову підставу для здійснення перерахунку пенсії - підвищення грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Зміни до статті 63 Закону №2262-ХІІ, ні Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» №3668-VI, ні Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» №1166-VII у частині підстав, умов, розміру або порядку перерахунку пенсій не вносилися.

Постанова Кабінету Міністрів України №45 і постанова Кабінету Міністрів України №103 також не містять жодних положень про зміну відсоткового значення розміру призначених пенсій при їх перерахунку.

Системний аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що внесені Законом №3668-VІ та Законом №1166-VII зміни до статті 13 Закону №2262-ХІІ щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії за вислугу років військовослужбовцям та особам, які мають право на пенсію за цим Законом у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії є різними за змістом і механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм здійснення перерахунку пенсії за вислугу років є норми статті 63 Закону №2262-ХІІ, яка змін у зв`язку з прийняттям Закону №3668-VІ та Закону №1166-VII не зазнала.

Тому при перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке обчислювалось при її призначенні відповідно до наявної у позивача вислуги років, є незмінним.

За таких обставин у відповідача були відсутні підстави для зменшення відсоткового значення розміру основної пенсії при здійсненні її перерахунку.

Отже, зазначене свідчить про невиконання відповідачем рішення суду від 07.12.2021 по справі №320/8358/20, а отже вимоги позивача викладені у заяві поданій в порядку ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України є обґрунтованими.

Європейський Суд з прав людини звертав увагу, що судове та виконавче провадження є першою та другою стадіями у загальному провадженні (рішення у справі "Скордіно проти Італії" (Scordino v. Italy). Таким чином, виконання рішення не відокремлюється від судового розгляду і провадження повинно розглядатися загалом (рішення у справі "Сіка проти Словаччини" (Sika v. Slovaki), №2132/02, пп. 24-27, від 13.06.2006, пп. 18 рішення "Ліпісвіцька проти України" №11944/05 від 12.05.2011).

У рішеннях Європейського Суду з прав людини у справах "Бурдов проти Росії" від 07.05.2002, "Ромашов проти України" від 27.07.2004, "Шаренок проти України" від 22.02.2004 зазначається, що право на судовий захист було б ілюзорним, якби правова система держави дозволяла щоб остаточне зобов`язувальне рішення залишалося бездієвим на шкоду одній із сторін; виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має вважатися невід`ємною частиною судового процесу.

Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (рішення у справі "Сокур проти України" (Sokur v. Ukraine), №29439/02, від 26.04.2005, та у справі "Крищук проти України" (Kryshchuk v. Ukraine), №1811/06, від 19.02.2009).

Так, статтею 383 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Отже, застосування судом до суб`єкта владних повноважень приписів ст.383 Кодексу адміністративного судочинства України є можливим у разі встановлення факту невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду на користь особи - позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку що заява позивача про визнання протиправними дій та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо невиконання рішення Шостого апеляційного адміністративного суду від 07.12.2021 у адміністративній справі №320/8358/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві є обґрунтованою.

Таким чином, суд вважає, що відповідачем порушено положення ч.2 ст.14, ч.1 ст.370 КА Кодексу адміністративного судочинства України та ст.13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", а саме: не виконано судове рішення, яке набрало законної сили.

Крім того, суд враховує, що частиною 6 статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що за наявності підстав для задоволення заяви про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених рішенням суду, суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 249 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

Відповідно до частини 5 статті 249 Кодексу адміністративного судочинства України з метою забезпечення виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі, суд встановлює у ній строк для надання відповіді залежно від змісту вказівок та терміну, необхідного для їх виконання.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві у місячний термін з моменту отримання цієї ухвали надати Київському окружному адміністративному суду відповідь про виконання вказаної ухвали.

Керуючись ст.ст. 241, 248, 249, 256, 295, 297, 383 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

у х в а л и в :

Задовольнити заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві вчинених на виконання рішення суду від 07.12.2021.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо невиконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду у справі №320/8358/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Зобов`язати керівника Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві вжити заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню виконання рішення Шостого апеляційного адміністративного суду від 07.12.2021 у справі №320/8358/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про зобов`язання здійснити без обмежень максимальним розміром перерахунок та виплату ОСОБА_1 із розрахунку 83% розміру грошового забезпечення, встановленого за посадою Заступника Генерального прокурора - Головного військового прокурора згідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (із змінами та доповненнями) згідно довідки про розмір грошового забезпечення №18-291зп від 29.12.2019 Генеральної прокуратури України.

Повідомити суд про вжиті заходи з розгляду ухвали у місячний строк з дня отримання ухвали.

Направити (видати) копію ухвали учасникам справи та керівнику Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або у судовому засіданні у разі неявки учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Суддя Леонтович А.М.