Справа № 640/18179/19
Суддя: Шевченко Н.М.
Дата ухвалення: 2022-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2022 року м. Київ № 640/18179/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Шевченко Н. М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом Громадянки В`єтнаму ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області про визнання протиправними та скасування рішень,

У С Т А Н О В И В :

Громадянка В`єтнаму ОСОБА_1 (позивач) звернулась до суду із позовною заявою до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області (відповідач, ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області), в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення про відмову в оформленні (видачі) посвідки на постійне проживання від 19.03.2019;

- визнати протиправним та скасувати рішення про скасування дозволу на імміграцію в Україну від 30.07.2019 за № 187.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач прийняв оскаржувані рішення без належних на те підстав, неправильно застосувавши положення Закону України «Про імміграцію», чим порушив права позивача.

У відзиві зазначено про дотримання порядку скасування дозволу на імміграцію, натомість, відмови в оформлення посвідки на постійне проживання, оскільки попередньо виданий дозвіл оформлений із зазначенням завідомо неправдивих відомостей.

Вивчивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, суд зазначає наступне.

ОСОБА_1 є громадянкою Республіки В`єтнам, була дружиною громадянина Республіки В`єтнам ОСОБА_2 , про що свідчить свідоцтво про шлюб від 25.07.2003, має двох дітей - громадян України: ОСОБА_3 (дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та ОСОБА_4 (дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_2 ), про що свідчать копії відповідних свідоцтв про народження.

19.03.2004 ОСОБА_1 отримала дозвіл на імміграцію в Україну на підставі п. 6 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про імміграцію».

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 помер, про що складено свідоцтво про смерть, копія якого долучена до матеріалів справи.

Рішенням № 187 від 30.07.2019 дозвіл на імміграцію в Україну скасований на підставі п. 1 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про імміграцію», посвідка на постійне проживання серії НОМЕР_1 від 19.03.2004 скасована.

Не погоджуючись зі згаданим рішенням позивач звернулась із позовною заявою до суду. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частинами 1- 2 ст. 7 КАС України встановлено, що суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України, Законом України «Про імміграцію» визначені умови і порядок імміграції в Україну іноземців та осіб без громадянства.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства можуть відповідно до Закону України «Про імміграцію» іммігрувати в Україну на постійне проживання.

Відповідно до абзаців 1, 2, 4 статті 1 Закону України «Про імміграцію» імміграція - це прибуття в Україну чи залишення в Україні у встановленому законом порядку іноземців та осіб без громадянства на постійне проживання;

іммігрант - іноземець чи особа без громадянства, який отримав дозвіл на імміграцію і прибув в Україну на постійне проживання, або, перебуваючи в Україні на законних підставах, отримав дозвіл на імміграцію і залишився в Україні на постійне проживання;

дозвіл на імміграцію - рішення спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань імміграції та підпорядкованих йому органів, що надає право іноземцям та особам без громадянства на імміграцію.

Станом на дату отримання дозволу на імміграцію позивачем (19.03.2004), діяла норма п. 6 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про імміграцію» (в редакції від 07.06.2001), яка передбачала встановлення квоти імміграції Кабінетом Міністрів України у визначеному ним порядку по категоріях іммігрантів: батьки, чоловік (дружина) іммігранта та його неповнолітні діти.

З урахуванням викладеного, Громадянка В`єтнаму ОСОБА_1 отримала дозвіл на імміграцію як дружина іммігранта - громадянина Республіки В`єтнам ОСОБА_2 , на якого була оформлена довідка на постійне проживання серії КВ № 7485/47615 від 26.06.2003.

Під час перевірки законності перебування іноземця ОСОБА_2 на території України, голосним спеціалістом відділу імміграції УПТППІ та ОБГ ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області складно висновок від 21.02.2019, в якому зазначено про відсутність відомостей про отримання ОСОБА_2 дозволу на імміграцію, а також підстав для видачі такого дозволу. З урахуванням наведеного, посвідка на постійне місце проживання серії НОМЕР_2 від 26.06.2003 оформлена з порушенням норм чинного на дату видачі законодавства, без належних на те підстав.

Наказом Державної міграційної служби України № 92 від 22.03.2019 визнано недійсною та такою, що підлягає вилученню та знищенню, посвідку на постійне проживання ОСОБА_2 серії НОМЕР_2 від 26.06.2003.

У висновку перевірки законності надання дозволу на імміграцію в Україну громадянці Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 від 30.07.2019 зазначено, що дозвіл на імміграцію в Україну останньої, як дружині іммігранта, підлягає скасуванню на підставі п. 1 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про імміграцію».

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про імміграцію» дозвіл на імміграцію може бути скасовано, якщо: з`ясується, що його надано на підставі свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, що втратили чинність.

Конструкція наведеної норми визначає дискреційне повноваження суб`єкта владних повноважень скасувати дозвіл на імміграцію, у разі встановлення факту його отримання (надання) на підставі свідомо неправдивих відомостей, тобто умисного їх зазначення, підроблених документів чи документів, що втратили чинність.

Оскілки відповідачем не встановлено факту видачі дозволу на імміграцію громадянину Республіки В`єтнам ОСОБА_2 , підставою для скасування дозволу позивачу стало виявлення неправдивих відомостей.

Постановою Кабінету Міністрів України № 1983 від 26.12.2002 затверджено Порядок провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень (Порядок № 1983).

Цей Порядок визначає процедуру провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію іноземцям та особам без громадянства, які іммігрують в Україну (далі - іммігранти), поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень (далі - провадження у справах з питань імміграції), а також компетенцію центральних органів виконавчої влади та підпорядкованих їм органів, які забезпечують виконання законодавства про імміграцію (п. 1 Порядку № 1983).

Відповідно до п. 21 Порядку № 1983 дозвіл на імміграцію скасовується органом, який прийняв рішення про надання такого дозволу.

Питання щодо скасування дозволу мають право порушувати ДМС, її територіальні органи та територіальні підрозділи, МВС, органи Національної поліції, регіональні органи СБУ та Держприкордонслужба або органи, які у межах наданих повноважень забезпечують виконання законодавства про імміграцію, якщо стало відомо про існування підстав для скасування дозволу на імміграцію.

Для прийняття рішення про скасування дозволу на імміграцію у разі, коли ініціатором такого скасування є ДМС, її територіальні органи або територіальні підрозділи, ними складається обґрунтований висновок із зазначенням підстав для скасування дозволу, визначених статтею 12 Закону України "Про імміграцію", що надсилається до органу ДМС, який прийняв рішення про надання такого дозволу.

У разі коли ініціатором скасування дозволу на імміграцію є інший орган, зазначений в абзаці другому пункту 21 цього Порядку, для прийняття відповідного рішення цим органом складається обґрунтоване подання із зазначенням підстав для скасування дозволу, визначених статтею 12 Закону України "Про імміграцію", що надсилається до органу ДМС, який прийняв рішення про надання такого дозволу (п. 22 Порядку № 1983).

Згідно з п. 23 Порядку № 1983 ДМС, територіальні органи і підрозділи всебічно вивчають у місячний термін подання щодо скасування дозволу на імміграцію, запитують у разі потреби додаткову інформацію в ініціатора подання, інших органів виконавчої влади, юридичних і фізичних осіб, а також у разі необхідності запрошують для надання пояснень іммігрантів, стосовно яких розглядається це питання. На підставі результату аналізу інформації приймається відповідне рішення.

Про прийняте рішення письмово повідомляються протягом тижня ініціатори процедури скасування дозволу на імміграцію.

Копія рішення про скасування дозволу на імміграцію видається не пізніше як у тижневий строк з дня його прийняття особі, стосовно якої прийнято таке рішення, під розписку чи надсилається рекомендованим листом.

Рішення про скасування дозволу на імміграцію надсилається протягом тижня органом, що його прийняв, до територіального підрозділу за місцем проживання для вилучення посвідки на постійне проживання в іммігранта та вжиття заходів відповідно до статті 13 Закону України "Про імміграцію". Копія рішення надсилається Держприкордонслужбі (п. 24 Порядку № 1983).

З урахуванням наведених норм, перевірка з питання скасування дозволу на імміграцію проводиться за поданням органу внутрішніх справ, іншого органу виконавчої влади, який у межах наданих йому повноважень забезпечує виконання законодавства про імміграцію, якщо стало відомо про існування підстав для скасування дозволу на імміграцію.

Вказаними нормами на органи, які розглядають питання про скасування дозволу на імміграцію, як на суб`єктів владних повноважень, покладено обов`язок проведення всебічної перевірки на підставі відповідного подання.

В контексті даного спору, слід звернути увагу на відсутність жодних пояснень стосовно передумов зазначення позивачем неправдивих відомостей для отримання дозволу на імміграцію.

За висновком суду, формулювання «свідомо неправдивих відомостей», яке використано в п. 1 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про імміграцію», означає необхідність встановити суб`єктивну сторону правопорушення, тобто, дослідити обставини, за яких такі неправдиві відомості зазначались іноземцем або особою без громадянства з метою отримання дозволу.

Лише у разі виявлення факту того, що така особа точно знала або не могла не знати станом на дату звернення із заявою про неправдивий характер викладених в ній відомостей, можливо говорити про свідомість дій, натомість, лише за таких обставин гіпотеза п. 1 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про імміграцію» є повною, а передбачена санкція вступає в дію.

Оскільки жодний із наданих відповідачем висновків стосовно позивача та її чоловіка не містить відомостей про свідомий характер дій щодо зазначення неправдивих відомостей для отримання дозволу на імміграцію, крім того, факт наявності таких відомостей виявлений службовими особами відповідача лише у 2019 році, відсутні підстави вважати, що Громадянка В`єтнаму ОСОБА_1 зазначила неправдиві відомості свідомо.

За таких обставин, рішення про скасування дозволу на імміграцію в Україну від 30.07.2019 за № 187 не містить належного правового обґрунтування, з огляду на що, підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Що стосується рішення про відмову в оформленні (видачі) посвідки на постійне проживання від 19.03.2019, прийнятого на підставі пп. 3 п. 62 Порядку № 321.

Згідно зі ст. 11 Закону України «Про імміграцію» особі, яка постійно проживає за межами України і отримала дозвіл на імміграцію, дипломатичне представництво чи консульська установа України за її зверненням оформляють довгострокову візу. Зазначена особа в`їжджає на територію України в порядку, встановленому законодавством України.

Після прибуття іммігранта в Україну він повинен звернутися протягом п`яти робочих днів до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, із заявою про видачу йому посвідки на постійне проживання. До заяви мають додаватися копія паспортного документа заявника із проставленою в ньому довгостроковою візою та копія рішення про надання дозволу на імміграцію.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, протягом тижня з дня прийняття заяви видає іммігранту посвідку на постійне проживання.

Особі, яка перебуває на законних підставах в Україні і отримала дозвіл на імміграцію, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, видає посвідку на постійне проживання протягом тижня з дня подання нею відповідної заяви.

Постановою Кабінету Міністрів України № 321 від 25.04.2018 затверджений Порядок оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання (Порядок № 321).

Із матеріалів особової справи Громадянки В`єтнаму ОСОБА_1 убачається, що остання звернулась до відповідача із заявою-анкетою № від 12.02.2019 з метою обміну посвідки на постійне проживання у зв`язку із досягненням 45-річного віку.

Пунктом 7 Порядку № 321 передбачено, що обмін посвідки здійснюється у разі: 1) зміни інформації, внесеної до посвідки; 2) виявлення помилки в інформації, внесеній до посвідки; 3) закінчення строку дії посвідки; 4) непридатності посвідки для подальшого використання; 5) досягнення іноземцем або особою без громадянства 25- або 45-річного віку (у разі, коли іноземець або особа без громадянства документовані посвідкою, що не містить безконтактного електронного носія).

ДМС має право отримувати інформацію про особу з наявних державних та єдиних реєстрів, інших інформаційних баз, що перебувають у власності держави або підприємств, установ та організацій, в обсязі, необхідному для ідентифікації особи у зв`язку з оформленням посвідки (у тому числі замість втраченої або викраденої), її обміном (п. 14 Порядку № 321).

У разі закінчення строку дії посвідки документи для її обміну можуть бути подані не пізніше ніж за 15 робочих днів до дати закінчення строку її дії. У такому випадку посвідка, що підлягає обміну, після прийому документів повертається іноземцю або особі без громадянства та здається ними під час отримання нової посвідки (п. 19 Порядку № 321).

За змістом п. 21 Порядку № 321 працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта під час приймання документів від іноземця або особи без громадянства перевіряє повноту поданих іноземцем або особою без громадянства документів, зазначених у пунктах 32 - 34 цього Порядку, відповідність їх оформлення вимогам законодавства, своєчасність їх подання, наявність підстав для оформлення та видачі посвідки, наявність відмітки про перетинання державного кордону чи продовження строку перебування або наявність документа, що підтверджує законність перебування/проживання іноземця або особи без громадянства на території України, звіряє відомості про іноземця або особу без громадянства, зазначені в паспортному документі іноземця або документі, що посвідчує особу без громадянства, з даними, що містяться в заяві-анкеті.

Іноземець або особа без громадянства мають право повторно звернутися до територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта в разі зміни або усунення обставин, у зв`язку з якими їм відмовлено в прийнятті документів, за умови дотримання строків, визначених пунктом 17 цього Порядку.

Згідно з п. 40 Порядку № 321 для оформлення у зв`язку із втратою або викраденням посвідки, її обміну іноземець або особа без громадянства подають такі документи: 1) посвідку, що підлягає обміну (крім випадків втрати та викрадення); 2) паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства; 3) переклад на українську мову сторінки паспортного документа іноземця або документа, що посвідчує особу без громадянства, з особистими даними, засвідчений у встановленому законодавством порядку; 4) документи, що підтверджують обставини, у зв`язку з якими посвідка підлягає обміну (крім випадків, передбачених підпунктами 3-5 пункту 7 цього Порядку); 5) документ, що посвідчує особу законного представника, та документ, що підтверджує повноваження особи як законного представника, у разі подання документів законним представником; 6) документ, що підтверджує сплату адміністративного збору, або документ про звільнення від його сплати.

Працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС, на якого згідно з його службовими обов`язками покладаються функції з оформлення посвідки, вчиняє дії, передбачені пунктами 36 і 37 цього Порядку, і приймає до розгляду заяву-анкету та додані до неї документи. Пошук у Реєстрі інформації щодо особи здійснюється за поданими персональними даними (у тому числі тими, що змінилися) (п. 42 Порядку № 321).

Відповідно до п. 37 Порядку № 321 ідентифікація особи здійснюється на підставі даних, отриманих з баз даних Реєстру, та відомчої інформаційної системи ДМС.

Перевірка законності перебування іноземця або особи без громадянства на території України здійснюється з використанням засобів інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон, "Аркан" або шляхом надсилання запитів до Адміністрації Держприкордонслужби, відповідь на які Адміністрація Держприкордонслужби надає протягом трьох робочих днів з дня надходження такого запиту.

Чинність дозволу на імміграцію, копія якого надана іноземцем або особою без громадянства, перевіряється шляхом вивчення матеріалів справи про надання такого дозволу.

У разі коли дозвіл на імміграцію виданий одним територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС, а документи для оформлення посвідки подані до іншого територіального органу/територіального підрозділу ДМС у зв`язку із зміною іноземцем або особою без громадянства місця проживання, чинність дозволу на імміграцію перевіряється шляхом надсилання відповідних запитів до місця видачі дозволу, відповідь на які надається протягом трьох робочих днів з дня надходження такого запиту.

У разі необхідності підтвердження відомостей з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть до Мін`юсту в електронній формі захищеними каналами зв`язку надсилаються відповідні запити, відповідь на які Мін`юст надає протягом трьох робочих днів з дня надходження таких запитів. У разі відсутності можливості надіслання запитів у електронній формі запити надсилаються у паперовій формі.

У разі необхідності підтвердження інших відомостей про іноземця або особу без громадянства або дійсності поданих ними документів надсилаються запити до відповідних державних органів або їх територіальних органів (підрозділів), які надають відповідь протягом трьох робочих днів з дня надходження таких запитів.

Відповідно до пп. 3 п. 62 Порядку № 321 територіальний орган/територіальний підрозділ ДМС відмовляє іноземцю або особі без громадянства в оформленні або видачі посвідки, у разі, коли дані, отримані з баз даних Реєстру, картотек, не підтверджують надану іноземцем або особою без громадянства інформацію.

Як вже зазначалось, оскаржуване рішення від 19.03.2019 прийнято із посиланням на пп. 3 п. 62 Порядку № 321. При цьому, жодних посилань на відомості, які не підтверджують надану інформацію, та яку саме інформацію не підтверджують, відповідач не зазначає.

За висновком суду, застосовуючи пп. 3 п. 62 Порядку № 321, як підставу для відмови у видачі (обміні) посвідки, недостатньо відокремленого посилання на норму, яка передбачає передумови прийняття суб`єктом владних повноважень рішення (індивідуального акту), особливо у разі, якщо така норма передбачає необмежену кількість обставин, достатніх для її настання. Мотивуючи відмову у видачі (обміні) посвідки невідповідністю наданих заявником даних відомостям з баз даних, обов`язковою умовою дотримання принципу обґрунтованості такого рішення є зазначення суперечливих даних та джерел їх отримання.

За відсутності таких відомостей, індивідуальний акт не лише позбавлений належного рівня обґрунтування, а й суперечить принципу правової визначеності. Крім того, відсутність зазначення конкретних порушень, фактично, позбавляє заявника права на повторне звернення, яке пов`язане із обов`язком усунути обставини попередньої відмови.

Таким чином, рішення від 19.03.2019 про відмову у видачі (обміні) посвідки на постійне проживання позивачу у зв`язку із досягненням нею 45-річного віку слід визнати протиправним та скасувати.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

При вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково (ч. 1 ст. 245 КАС України).

У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів (п. п. 2, 10 ч. 2 ст. 245 КАС України).

У разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду (ч. 3 ст. 245 КАС України).

Зважаючи на те, що Порядок № 321 передбачає широкі дискреційні повноваження під час перевірки заяви про видачу (обмін) посвідки на постійне проживання, втручання в їх здійснення можливе лише за умови доведеної неможливості досягти поновлення прав позивача в інший спосіб.

При цьому, слід враховувати, що саме по собі скасування рішення від 19.03.2019 не призведе до поновлення порушених прав, оскільки звернення із заявою про видачу посвідки у зв`язку із досягненням 45-річного віку поза межами встановленого строку, також є підставою для відмови в оформленні довідки (пп. 6 п. 62 Порядку № 321).

Таким чином, суд убачає підстави для виходу за межі позовних вимог, шляхом зобов`язання відповідача здійснити повторний розгляд заяви-анкети № від 12.02.2019 та доданих до неї документів.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зважаючи на недоведення відповідачем обставин, за яких можливе позбавлення позивача дозволу на імміграцію та посвідки на постійне проживання, відмови в обміні посвідки без наведення належного обґрунтування, враховуючи необхідність вжиття заходів з метою ефективного захисту та поновлення прав позивача, суд убачає підстави для задоволення позовних вимог із виходом за їх межі.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 77, 90, 139, 241- 247, 255, 293, 295- 297 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В :

1. Адміністративний позов Громадянки В`єтнаму ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області про визнання протиправними та скасування рішень задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення про скасування дозволу Громадянки В`єтнаму ОСОБА_1 на імміграцію в Україну від 30.07.2019 за № 187.

3. Визнати протиправним та скасувати рішення про відмову в оформленні (видачі) посвідки на постійне проживання № 215387000 від 19.03.2019.

4. Зобов`язати Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області повторно розглянути заяву-анкету Громадянки В`єтнаму ОСОБА_1 № 215387000 від 12.02.2019.

5. Стягнути витрати зі сплати судового збору на користь Громадянки В`єтнаму ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області у розмірі 768,40 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Позивач: Громадянка В`єтнаму ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ).

Відповідач 2: Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області (вул. Березняківська, 4А, м. Київ, 02152, ).

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 255 КАС України та може бути оскаржене за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295- 297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно.

Суддя Н.М. Шевченко