Справа № 640/7475/22
Суддя: Катющенко В.П.
Дата ухвалення: 2022-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

23 травня 2022 року м. Київ № 640/7475/22

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Катющенко В.П., вивчивши позовну заяву і додані до неї матеріали ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16) про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом, у якому просить суд:

- визнати протиправними та такими, що порушують права позивача, як людини, і які передбачені статтею 1 Протоколу № 1к Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод: рішення, дії та бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови призначення позивачу належного розміру довічної пенсії з 27.10.2001, відмови перерахунку та виплати пенсії, починаючи з 27.10.2001 на підставі наданих Київським міським військовим комісаріатом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві довідки про розмір грошового забезпечення та довідки про додаткові види грошового забезпечення станом на 26.10.2001, які позивач отримував протягом останніх 24 місяців підряд перед місяцем звільнення з військової служби, і яка (довідка) містить розміри грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, винагороди за тривалу безперервну військову службу та одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням загальної суми одноразових додаткових видів грошового забезпечення у розмірі - 13483,25 грн;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити призначення позивачу належного розміру довічної пенсії з 27.10.2001, здійснити перерахунок та здійснити виплату пенсії, починаючи з 27.10.2001 на підставі наданих Київським міським військовим комісаріатом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві: "Довідки про розмір грошового забезпечення на виконання рішення Дарницького районного суду м. Києва по справі № 753/23419/17 та постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 59247488 Дарницького районного суду м. Києва від 31.05.2019" від 21.06.2019 № ВСЗ/2281/1, "Довідки про додаткові види грошового забезпечення для призначення та нарахування належного розміру пенсії" від 21.06.2019 № ВСЗ/2281/2, які (додаткові види грошового забезпечення) позивач отримував протягом останніх 24 місяців підряд перед місяцем звільнення з військової служби і яка (довідка) містить розміри грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, винагороди за тривалу безперервну військову службу та одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням загальної суми одноразових додаткових видів грошового забезпечення у розмірі 13483,25 грн;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві надати позивачу достовірний «Розрахунок на пенсію за вислугу років» станом на 27.10.2001 з урахуванням основних видів грошового забезпечення та з урахуванням одноразових додаткових видів грошового забезпечення станом на 26.10.2001, які позивач отримував протягом останніх 24 місяців підряд перед місяцем звільнення з військової служби, і яка (довідка) містить розміри грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, винагороди за тривалу безперервну військову службу та одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням загальної суми одноразових додаткових видів грошового забезпечення у розмірі 13483,25 грн;

- відшкодувати шкоду, заподіяну протиправними рішеннями, діями та бездіяльністю суб`єкта владних повноважень - Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо порушення прав позивача, щодо відмови призначення позивачу належного розміру довічної пенсії з 27.10.2001 та щодо відмови здійснення перерахунку та виплати належного розміру пенсії позивачу, починаючи з 27.10.2001;

- у відповідності з вимогами частин першої, п`ятої статті 21, пункту 3 частини п`ятої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України стягнути з Головного управління Пенсійною фонду України в м. Києві кошти на відшкодування позивачу шкоди (недоотримані пенсійні виплати з 27.10.2001, завданої незаконними рішеннями, діями та бездіяльністю відповідача з нарахуванням компенсації втрати частини доходів у відповідності з вимогами частини другої статті 55 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ у зв`язку із відмовою призначення позивачу належного розміру пенсії з 27.10.2001 та у зв`язку із виплатою з 27.10.2001 заниженого розміру пенсії.

Пунктом 3 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Частиною шостою статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Так, позивач оскаржує рішення, дії та бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 належного розміру довічної пенсії з 27.10.2001 та відмови у перерахунку та виплаті пенсії з вказаної дати на підставі наданих довідок.

У заяві про поновлення строку звернення до адміністративного суду, доданої до позовної заяви, позивач зазначив, що відбувається триваюче порушення його законних прав та інтересів, оскільки Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві протягом певного (значного) проміжку часу ухиляється від виконання своїх зобов`язань та допускає протиправну поведінку. Таким чином, позивач не вважає порушеним шестимісячний строк звернення до суду з даним позовом та посилається на практику Верховного Суду на підтвердження своїх доводів.

Вивчивши доводи позивача, суд зазначає наступне.

Відповідно до частин першої, другої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (пункт 1 статті 32 зазначеної Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами N 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства», пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»).

Суд зазначає, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Тобто, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Рішенням Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року №17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Як вбачається з позовної заяви та з доданих до неї документів, 27.08.2019 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві з заявою про добровільне виконання рішення суду щодо призначення належного розміру пенсії та проведення перерахунку пенсії з 27.10.2001 на підставі довідок Київського міського військового комісаріату про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 26.10.2001.

Листом від 24.09.2019 № 210425/03 Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві надало відповідь на звернення позивача, повідомляючи про відсутність підстав для перерахунку пенсії ОСОБА_1 .

Таким чином, починаючи з моменту отримання відповіді від 24.09.2019 позивачу було достовірно відомо про порушення, на його думку, своїх прав з боку Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

У частині посилань позивача на практику Верховного Суду, викладену, зокрема, у постанові від 26.01.2021 у справі № 520/11178/20 у частині, що пенсіонер, який отримує пенсію, виходить з презумпції, що її розмір визначено відповідно до закону; у постанові від 15.09.2020 у справі № 635/7878/16 у частині, що встановлені процесуальним законом строки не можуть слугувати меті відмови у захисті порушеного права, легалізації триваючого правопорушення, в першу чергу, з боку держави та інших, суд зазначає, що згідно постанови Верховного Суду від 31.03.2021 у справі № 240/12017/19 Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав відступила від висновків, викладених, зокрема у постановах від 29.10.2020 у справі N 816/197/18 (касаційне провадження N К/9901/50050/18), від 20.10.2020 у справі N 640/14865/16-а (касаційне провадження N К/9901/36805/18), від 25.02.2021 у справі N 822/1928/18 (касаційне провадження N К/9901/1313/18) щодо застосування строку звернення до суду у соціальних спорах, у яких, зокрема зазначено, що при застосуванні строків звернення до адміністративного суду у вказаній категорії справ слід виходити з того, що встановлені процесуальним законом строки та повернення позовної заяви без розгляду на підставі їх пропуску не можуть слугувати меті відмови у захисті порушеного права, легалізації триваючого правопорушення, в першу чергу, з боку держави (постанови Верховного Суду від 29.10.2020 у справі N 816/197/18 (касаційне провадження N К/9901/50050/18), від 20.10.2020 у справі N 640/14865/16-а (касаційне провадження N К/9901/36805/18).

Крім того, у вказаному рішенні Верховний Суд дійшов такого висновку щодо застосування строку звернення до суду, передбаченого статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України у спорах цієї категорії:

1) для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

2) пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує щомісячно. Відтак, отримання пенсіонером листа від територіального органу Пенсійного фонду України у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у разі якщо така особа без зволікань та протягом розумного строку не вчиняла активних дій щодо отримання інформації про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку, тощо.

Оскільки позивачу, у даному випадку, було достеменно відомо з відповіді відповідача від 24.09.2019 про незадоволення його заяви про перерахунок пенсії, то вже саме з цього моменту останній мав звернутись до суду за захистом своїх прав.

Проте, як вбачається з відмітки Окружного адміністративного суду міста Києва, позивач звернувся до суду 17.05.2022, що свідчить про пропуск позивачем установленого шестимісячного строку звернення до суду з даним позовом.

Таким чином, вказані позивачем підстави в обґрунтування строку звернення до суду визнаються судом неповажними.

За змістом частини першої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Крім того, відповідно до частини четвертої статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Так, у позовній заяві позивач зазначає про рішення Дарницького районного суду м. Києва від 13.12.2018 по справі № 753/23419/17, проте, в порушення наведених правових норм, позивачем не надано разом із позовною заявою копії вказаного судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Згідно з частиною другою статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Зазначені недоліки позовної заяви повинні бути усунуті шляхом подання до суду:

- заяви про поновлення пропущеного строку звернення з даним позовом до суду й доказів на підтвердження поважності причин пропуску;

- належним чином засвідченої копії рішення Дарницького районного суду м. Києва від 13.12.2018 по справі № 753/23419/17 у двох примірниках.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що позовну заяву ОСОБА_1 слід залишити без руху, надавши строк для усунення вказаних недоліків протягом десяти днів з моменту отримання ухвали.

Згідно з частиною третьою статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до адміністративного суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 171 цього Кодексу.

Керуючись статтями 161, 169, 241, 243 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

У Х В А Л И В:

1. Визнати неповажними причини пропуску строку звернення до суду ОСОБА_1 .

2. Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) залишити без руху.

3. Встановити позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з моменту отримання ухвали.

4. Попередити позивача про наслідки недотримання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху, передбачені пунктом 1 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.П. Катющенко