Справа № 640/7922/20
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2022-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2022 року м. Київ № 640/7922/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Келеберди В.І., розглянувши за правилами спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу

за позовом Державного концерну «Укроборонпром»

до Державної аудиторської служби України

про визнання протиправним та скасування висновку,-

В С Т А Н О В И В:

Державний концерн «Укроборонпром» звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної аудиторської служби України (далі - відповідач, Держаудитслужба) про визнання протиправним та скасування висновку Державної аудиторської служби України про результати моніторингу процедури закупівлі №UA-2020-02-12-002850-b від 19.03.2020 (оприлюднений в електронній системі закупівель 19.03.2020).

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що за висновками відповідача встановлені порушення з боку ДК «Укроборонпром» законодавства в частині неправомірного застосування процедури закупівлі та порушення частини сьомої статті 2 Закону України «Про публічні закупівлі». Проте з такими висновками позивач не погоджується, вважає, що відповідачем не враховано особливостей правового статусу Концерну та підприємств-учасників Концерну, а положення Закону України «Про публічні закупівлі» не поширюються на дані правовідносини та не підлягають застосуванню, оскільки закупівля №UA-2020-02-12-002850-b не є закупівлею у розумінні зазначеного Закону, виходячи з того, що процедура відбору надавача послуг проводилася в інтересах окремих підприємств учасників, які входять до складу Концерну та закупівля яких також не підпадає під дію Закону, тобто на виконання законодавчо передбаченої функції Концерну з централізації діяльності підприємств-учасників за їх дорученням.

Централізований відбір постачальників послуг проводився за ініціативою ДК «Укроборонпром» відповідно до вимог наказу ДП «Прозорро» від 19.03.2019 №10 з метою максимальної економії та ефективності витрачання коштів підприємствами Концерну.

За результатами відповідної процедури, як вказує позивач, ДК «Укроборонпром» не купуватиме товари, роботи та послуги і, відповідно, не укладатиме договір закупівлі, а тому виступає у даному випадку в якості Організатора, а не Замовника у розумінні Закону України «Про публічні закупівлі», тоді як договори укладатимуться окремими підприємствами-учасниками Концерну самостійно.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 травня 2020 року, після усунення позивачем недоліків позову відповідно до ухвали суду від 13.04.2020, відмовлено ДК «Укроборонпром» у задоволенні клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження з викликом сторін, відкрито провадження в справі №640/7922/20 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, визначено розгляд справи проводити суддею одноособово, встановлено відповідачу строк для подачі відзиву на позовну заяву.

Відповідач скористався своїм правом та подав до суду відзив, у якому стверджує про правомірність прийнятого ним висновку та просить суд відмовити в задоволенні адміністративного позову. Зокрема, представник Державної аудиторської служби України зазначив, що процедуру моніторингу проведено в установленому порядку та за наявності визначених законом підстав, що висновок про вчинення позивачем порушення законодавства про публічні закупівлі відповідає фактичним обставинам.

Представником позивача 11.06.2020 подано відповідь на відзив на позовну заяву, у якому наведені доводи, аналогічні викладеним у позовній заяві, наполягає на задоволенні позовних вимог. Позивач зазначає, що доводи відповідача викладені у висновку та у відзиві на позов за відсутності їх вмотивованої аргументації в частині ймовірності встановлених порушень норм права, спростовуються обґрунтованими поясненнями та доказами, наданими позивачем.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 серпня 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання Держаудитслужби про повернення позову.

Згідно з частиною третьою статті 241 Кодексу адміністративного судочинства України судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Оцінивши наявні у справі документи і матеріали, з урахуванням доводів позовної заяви та відзиву на позовну заяву, належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок наявних в матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, судом встановлено наступне.

Держаудитслужбою відповідно до частини другої статті 71 Закону України «Про публічні закупівлі» (далі - Закон №922-УІІІ), пункту 9 Положення про Державну аудиторську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.06.2016 №43, здійснено моніторинг процедури закупівлі в частині дотримання ДК «Укроборонпром» законодавства у сфері публічних закупівель №UA-2020-02-12-002850-b від 19.03.2020 (послуги з актуарної оцінки пенсійних та довгострокових соціальних зобов`язань та пов`язаних з ним витрат для підприємств ДК «Укроборонпром»)

Зазначений моніторинг розпочато на підставі наказу Держаудитслужби від 02 березня 2020 року №53 «Про початок моніторингу закупівель». Підставою для прийняття рішення про початок моніторингу стало повідомлення в засобах масової інформації, що містили відомості про наявність ознак порушення законодавства у сфері публічних закупівель відповідно до пункту 3 частини другої статті 71 Закону №922-УІІІ.

За результатами аналізу питання дотримання позивачем законодавства у сфері державних закупівель при закупівлі послуг установлені порушення частини сьомої статті 2 Закону №922-УІІІ, про що зафіксовано у висновку про результати моніторингу закупівлі від 19.03.2020 №181 (оприлюднений в електронній системі закупівель 19.03.2020).

Зокрема, у висновку зазначено, що Концерн оголосив закупівлю, вартість якої перевищує межі установлені в абзаці третьому статті 2 Закону, без застосування однієї з визначених статтею 12 Закону процедур, чим порушив вимоги частини сьомої статті 2 Закону України «Про публічні закупівлі» від 25 грудня 2015 року № 922-VIII. Також позивача зобов`язано здійснити відповідно до законодавства заходи щодо усунення виявлених порушень, зокрема, шляхом здійснення закупівлі у відповідності до Закону України «Про публічні закупівлі» від 25 грудня 2015 року № 922-VIII та протягом п`яти робочих днів з дня оприлюднення висновку оприлюднити через електронну систему закупівель документи, що свідчать про вжиття таких заходів, або інформацію про причини неможливості усунення виявлених порушень.

Незгода позивача із вказаним вище висновком зумовила звернення до суду з даним позовом.

Розглядаючи спірні правовідносини, що склалися між сторонами у даній справі, суд виходить з того, що правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави та територіальної громади, встановлює Закон України «Про публічні закупівлі» від 25 грудня 2015 року № 922-VIII.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону № 922 цей Закон застосовується до замовників, за умови, що вартість предмета закупівлі товару (товарів), послуги (послуг) дорівнює або перевищує 200 тисяч гривень, а робіт -1,5 мільйона гривень та до замовників, які здійснюють діяльність в окремих сферах господарювання, за умови, що вартість предмета закупівлі товару (товарів), послуги (послуг) дорівнює або перевищує 1 мільйон гривень, а робіт -5 мільйонів гривень.

Згідно з частиною першою статті 12 Закону № 922 закупівля може здійснюватися шляхом застосування однієї з таких процедур: відкриті торги; конкурентний діалог; переговорна процедура закупівлі.

Відповідно до частини сьомої статті 2 Закону № 922 забороняється придбання товарів, робіт і послуг до/без проведення процедур, визначених цим Законом, та укладання договорів, які передбачають оплату замовником товарів, робіт і послуг до/без проведення процедур, визначених цим Законом. Замовник не має права ділити предмет закупівлі на частини з метою уникнення проведення процедури відкритих торгів або застосування цього Закону.

Стосовно доводів позивача про те, що він не є Замовником у розумінні Закону №922-УІІІ, суд зазначає, що Державний концерн "Укроборонпром" є державним господарським об`єднанням, утвореним відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 року № 1221 «Про утворення Державного концерну «Укроборонпром» (далі - Постанова №1221), та до його складу включені державні підприємства, згідно з переліком доданого до цієї постанови.

Відповідно до пункту 1 Статуту Концерну, затвердженого постановою Кабінетів Міністрів України від 31 серпня 2011 року № 993 «Деякі питання Державного концерну «Укроборонпром» (далі - Статут), функції з управління та контролю за його діяльності здійснює Кабінет Міністрів України - уповноважений орган управління.

Згідно із пунктом 34 Статуту вищим органом управління Концерну є його наглядова рада, що забезпечує захист інтересів держави, контролює та регулює діяльність інших органів управління Концерну. Наглядова рада складається з п`яти членів, три з яких призначаються Президентом України, а два - уповноваженим органом управління.

Майно Концерну становлять відображені в його балансі оборотні та необоротні активи, що є державною власністю. Концерн володіє, користується та розпоряджається майном на праві господарського відання відповідно до мети своєї діяльності в установленому законодавством порядку (пункт 29 Статуту).

У пункті 17 Статуту зазначено, що Концерн утворений з метою забезпечення ефективного функціонування та управління суб`єктами господарювання державного сектору економіки, які провадять господарську діяльність у сфері розроблення, виготовлення, реалізації, ремонту, модернізації та утилізації озброєння, військової і спеціальної техніки та боєприпасів і беруть участь у військово-технічному співробітництві з іноземними державами.

Згідно з пунктом 19 Статуту предметом діяльності ДК «Укроборонпром» є, зокрема:

- сприяння підприємствам оборонно-промислового комплексу в розробці, виробництві, реалізації, зокрема на зовнішньому ринку, високотехнологічної продукції підприємств оборонно-промислового комплексу, результатів інтелектуальної діяльності, робіт і послуг;

- здійснення міжнародних передач та реалізація на внутрішньому ринку продукції, технологій і послуг військового та спеціального призначення, в тому числі озброєння, боєприпасів, військової та спеціальної техніки, комплектувальних виробів до неї, вибухових речовин, інших товарів, які можуть використовуватися для створення та виробництва озброєння, військової та спеціальної техніки і підлягають експортному контролю, а також товарів, які містять відомості, що становлять державну таємницю;

- участь у виконанні державного оборонного замовлення;

- розроблення, виготовлення, реалізація, ремонт, модернізація та утилізація озброєння, військової техніки, військової зброї і боєприпасів до неї.

Виходячи з наведених норм, Концерн у розумінні пункту 9 частини першої статті 1 Закону №922-УІІІ є Замовником, який здійснює діяльність в окремих сферах господарювання, та повинен проводити закупівлю, вартість якої перевищує межі, визначені в абзаці 3 частини першої статті 2 Закону, з дотримання встановлених Законом вимог.

Відповідно до абзацу 5 пункту 9 частини першої статті 1 Закону № 922 до замовників належать юридичні особи та/або суб`єкти господарювання, які здійснюють діяльність в окремих сферах господарювання та відповідають хоча б одній з таких ознак: органам державної влади, органам влади АР Крим, органам місцевого самоврядування належить частка у статутному капіталі суб`єкта господарювання в розмірі більше ніж 50 відсотків або такі органи володіють більшістю голосів у вищому органі суб`єкта господарювання чи правом призначати більше половини складу виконавчого органу або наглядової ради суб`єкта господарювання; наявність спеціальних або ексклюзивних прав.

Пункт 4 частини першої статті 1 Закону № 922-УІІІ передбачає, що діяльність в окремих сферах господарювання - це діяльність, що здійснюється в одній або декількох з таких сфер, зокрема: розроблення, виготовлення, реалізація, ремонт, модернізація та утилізація озброєння, військової техніки, військової зброї і боєприпасів до неї, організація, координація, а також безпосереднє постачання товарів, виконання робіт та надання послуг на виконання державного оборонного замовлення.

Відтак, Державний концерн "Укроборонпром" відповідає ознакам, визначеним положеннями Закону №922-УІІІ до Замовника.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 2 Закону № 922-УІІІ дія цього Закону для замовників, які провадять діяльність в окремих сферах господарювання, додатково не поширюється на випадки, якщо предметом закупівлі є товари, роботи і послуги, що безпосередньо виробляються, виконуються, надаються виключно для забезпечення діяльності в окремих сферах господарювання їх афілійованими підприємствами.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 Закону № 922-УІІІ афілійовані підприємства - підрозділи замовника, майно та операції яких зазначені в консолідованому балансі замовника, або суб`єкти господарювання, стосовно яких замовник здійснює контроль або які разом із замовником перебувають під контролем іншого суб`єкта господарювання.

Отже, для забезпечення своєї діяльності замовники, які провадять її в окремих сферах господарювання, можуть проводити закупівлю товарів, робіт і послуг у їх афілійованих підприємств, які безпосередньо їх виробляють, виконують та надають, без застосування положень Закону № 922-УІІІ.

Так, в рамках закупівлі UA-2020-02-12-002850-b мала місце закупівля позивачем послуг з актуарної оцінки пенсійних та довгострокових соціальних зобов`язань та пов`язаних з ним витрат для підприємств ДК «Укроборонпром», включених до його складу.

Відповідно до пункту 36 частини першої статті 1 Закону № 922 централізовані закупівельні організації - юридичні особи, що визначаються Кабінетом Міністрів України, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування як замовники, які організовують і проводять процедури закупівель та закупівлі за рамковими угодами в інтересах замовників відповідно до цього Закону. Централізовані закупівельні організації набувають усіх прав та обов`язків замовників, що визначені цим Законом, та несуть відповідальність згідно із законами України. Особливості створення та діяльності централізованих закупівельних організацій встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 3 додатка «Особливості створення та діяльності централізованих закупівельних організацій» до постанови Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2018 року № 1216 централізовані закупівельні організації для проведення тендерів (торгів) та закупівлі за рамковими угодами в інтересах юридичних осіб (підприємств, установ та організацій) та їх об`єднань, які є замовниками відповідно до Закону, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Суд звертає увагу, що Державний концерн "Укроборонпром" не визначений центральною закупівельною організацією відповідно до пункту 36 частини першої статті 1 Закону № 922 та постанови Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2018 року № 1216 «Про особливості створення та діяльності централізованих закупівельних організацій», водночас в частині тих доводів позивача, що за результатами закупівлі за номером ID: UA-2020-02-12-00002850-b Концерн не купуватиме послуг і відповідно не укладатиме договір закупівлі, а виступає у даному випадку як Організатор, а не Замовник у розумінні Закону № 922-УІІІ, тоді як договори укладатимуться окремими підприємствами-учасниками Державного концерну «Укроборонпром» самостійно, слід зазначити наступне.

Відповідно до інформації, наявної в системі Prozorro Замовником закупівлі зазначено саме Державний концерн "Укроборонпром" (т.1 а.с. 15-23).

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 1 Закону № 922 договір про закупівлю - договір, що укладається між замовником і учасником за результатами проведення процедури закупівлі та передбачає надання послуг, виконання робіт або набуття права власності на товари.

При цьому забороняється придбання товарів, робіт і послуг до/без проведення процедур, визначених цим Законом, та укладання договорів, які передбачають оплату замовником товарів, робіт і послуг до/без проведення процедур, визначених цим Законом (частина сьома статті 2 Закону № 922).

Виходячи з такого, суд приходить до висновку про обґрунтованість доводів відповідача про те, що позивач оголосив закупівлю, вартість якої перевищує межі установлені в абзаці 3 статті 2 Закону № 922, без застосування однієї з визначених статтею 12 Закону №922-УІІІ процедур, чим порушив вимоги частини сьомої статті 2 Закону № 922.

Встановлена вище судом безпідставність доводів позивача про те, що він не є Замовником закупівлі в розумінні Закону № 922 прямо вказує на необґрунтованість доводів позивача про відсутність підстав для проведення Державною аудиторською службою України моніторингу процедури закупівлі ID: UA-2020-02-12-00002850- b.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оскаржуваний висновок відповідає положенням частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України з огляду на ті підстави, які поклав позивач в основу позову.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи результати розгляду справи, підстав для розподілу судових витрат суд не вбачає.

Керуючись статтями 72-77, 139, 143, 241-243, 250, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову Державного концерну «Укроборонпром» до Державної аудиторської служби України про визнання протиправним та скасування висновку.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Відповідно до частини першої статті 293 КАС України, учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 255 КАС України, рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повне найменування сторін:

Позивач: Державний концерн «Укробронпром», адреса: 04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 36, , тел. +38.

Відповідач: Державна аудиторська служба України, адреса: 04070, м. Київ, вул. Сагайдачного,4, , тел. +38.

Суддя В.І. Келеберда