Справа № 640/17135/20
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2022-05-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 травня 2022 року м. Київ № 640/17135/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Іщука І.О., розглянувши в порядку письмовому провадження адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Хай Філд»
доГоловного управління Державної податкової служби у місті Києві
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 18.03.2020 №7, від 26.03.2020 №2, №2 та №,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Хай Філд» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві, в якій просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 18.03.2020 №7, від 26.03.2020 №2, №2 та №.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив про те, що приймаючи оскаржувані податкові повідомлення-рішення відповідач вийшов за межі повноважень, визначених Податковим кодексом України, іншими законами України та прийняв рішення, які суперечать законодавству. Щодо висновків контролюючого органу про відсутність господарських операцій позивач зауважив, що факт порушення кримінальної справи та отримання свідчень (пояснень) посадових осіб господарюючих суб`єктів в рамках кримінальної справи не є беззаперечним фактом, що підтверджує відсутність реальних правових наслідків всіх господарських операцій. Позиція органу досудового розслідування не може бути покладена в основу акта перевірки, оскільки вона не встановлена, не досліджена судом і щодо такої інформації не зроблено висновку саме судовими органами. Крім того, самі по собі наведені в Акті перевірки відомості не є достатніми та допустимими доказами юридичної дефектності первинних документів та податкових накладних, факту нездійснення платником податків спірних операцій, підставою для висновку про порушення ТОВ "Хай Філд" податкового законодавства.

На думку позивача, присутні в акті перевірки висновки побудовані на припущеннях співробітників податкового органу. Сумніви перевіряючого самі по собі не можуть бути підставою стосовно заперечень реальності господарських операцій, адже судова практика вирішення податкових спорів виходить з презумпції добросовісності платника, тобто з презумпції економічної виправданості дій платника, що мають своїм наслідком отримання податкової вигоди, та достовірність відомостей у бухгалтерській та податковій звітності платника. Всі документи, які підтверджують реальність господарських операцій були надані позивачем під час перевірки згідно з листом від 31.01.2020 №6. Товар, який придбавався ТОВ "Хай Філд" у ТОВ "Комінвест-Атг" та ТОВ "Дап Вест" було передано на експорт, ТОВ "Хай Філд" отримано прибуток, що свідчить про наявність ділової мети, тому формування ТОВ "Хай Філд" податкового кредиту та віднесення відповідних сум до складу витрат за результатами господарської діяльності з ТОВ "Комінвест-Атг" та ТОВ "Дап Вест", на думку позивача, є правомірними. Незважаючи на наявність всіх первинних документів у ТОВ «Хайд Філд» щодо здійснення господарських операцій із ТОВ «Комінвест-АТГ» та ТОВ «Дап Вест» та їх дослідження під час перевірки перевіряючими зроблений висновок про порушення ТОВ «Хай Філд» норм податкового законодавства та заниження податку на додану вартість та податку на прибуток. При цьому, в акті перевірки відсутній взаємозв`язок щодо зазначення які саме порушення податкового законодавства допущені ТОВ «Хай Філд» з посиланням як на доказ на відповідні первинні документи, які підтверджують ці порушення, що не відповідає вимогам Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.08.2015 №727, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26 жовтня 2015 року за№ 1300/27745.

Щодо взаємовідносин з ТОВ "Екто-Плюс" та ТОВ "Фараон Буд" позивач зазначив про те, що відсутність у ТОВ «Екто-Плюс», ТОВ «Фараон Буд» задекларованих матеріальних, трудових ресурсів не виключає можливості реального виконання ним господарської операції та не свідчить про одержання необгрунтованої податкової вигоди ТОВ «Хай Філд», оскільки залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу). Чинне законодавство не ставить умовою виникнення податкових зобов`язань платника у залежність від стану податкового обліку його контрагентів, наявності чи відсутності основних фондів або спеціальних дозволів у останніх. ТОВ «Хай Філд» не може нести відповідальність за невиконання його контрагентами своїх зобов`язань, адже поняття "добросовісний платник", яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов`язку з контролю за дотриманням його постачальниками правил оподаткування, а саме, платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентом податкових зобов`язань. А відтак, за умови не встановлення компетентним органом наявності замкнутої схеми руху коштів, яка б могла свідчити про узгодженість дій Товариства та його постачальників для одержання Товариством незаконної податкової вигоди, останній не може зазнавати негативних наслідків внаслідок діянь інших осіб, що перебувають поза межами його впливу. Позивач вважає, що він надав перевіряючомуоргану документи первинного обліку, що містять всі необхідні реквізити, належним чином підписані та скріплені печатками сторін, які не суперечать законодавчим та нормативним актам, а зазначені вище контрагенти, на момент здійснення господарських операцій були належним чином зареєстровані як платники податку на додану вартість, оформлені договорами, які не були визнані в судовому порядку недійсними, а також підтверджені виданими контрагентами первинними документами, зокрема, податковими накладними, а тому ТОВ «Хай Філд» були виконані передбачені законодавством вимоги для підтвердження права на податковий кредит.

Позивач наголосив на тому, що в акті перевірки не наведено жодних обставин та доказів, які б свідчили про невідповідність господарських операцій цілям та завданням статутної діяльності ТОВ «Хай Філд», незвичності цих операцій, або інших обставин, які б окремо або в сукупності могли б свідчити про непов`язаність операцій з господарською діяльністю ТОВ «Хай Філд», фіктивність вчинених операцій, а також про те, що вчинення зазначених операцій не було обумовлено розумними економічними причинами (цілями ділового характеру), а дії ТОВ «Хай Філд» та його контрагентів були спрямовані на отримання необгрунтованої податкової вигоди.

Стосовно господарських взаємовідносин з ТОВ "Юні Тревел" позивач вказав на те, що перевіряючим в момент проведення перевірки, а потім повторно з запереченнями на Акт перевірки ТОВ «Хай Філд» надані програми проведення тренінгів, звітів про проведення тренінгів, про використання коштів виданих на відрядження або під звіт, паспортів громадян України для виїзду за кордон, проїзних документів.

Отже, на думку позивача, використані ГУ ДПС у м. Києві аргументи та інформація за своїм характером, змістом та призначенням об`єктивно не здатні довести та не доводять факту вчинення ТОВ «Хай Філд» правопорушення норм Податкового кодексу України та інших норм законодавства, а тому оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 26.03.2020 та від 18.03.2020 підлягають скасуванню.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.07.2020 позовну заяву залишено без руху. Позивач у встановлені судом строки усунув недоліки позовної заяви.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.08.2020 прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження в адміністративній справі №640/17135/20 та призначено підготовче засідання.

Через канцелярію Окружного адміністративного суду міста Києва 10.09.2020 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого останній вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки ТОВ "Дап Вест" являється фігурантом кримінального провадження №0000047 від 10.07.2019, внесеного до ЄРДР за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 212 Кримінального кодексу України та допитано керівника ( ОСОБА_1 ), який повідомив про непричетність до реєстрації та діяльності підприємства. Згідно з даними Єдиного державного реєстру судових рішень у кримінальному провадженні №0000047 від 10.07.2019, внесеного до ЄРДР за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 212 Кримінального кодексу України, встановлено наступне: досудовим розслідуванням встановлено, що з метою мінімізації податкових зобов`язань та не сплати податків до бюджету, службові особи ТОВ "Дап Вест" здійснили безтоварні операції із закупівлі олії соняшникової. Документальне відображення безтоварних операцій здійснювалось із залученням підприємств, які мають ознаки фіктивності. Проведеним аналізом фінансово-господарської діяльності ТОВ «Комінвест - Атг», ТОВ «Дап Вест» встановлено, що на підприємствах відсутні кваліфіковані трудові ресурси, виробничі активи, складські приміщення та транспортні засоби. За результатами проведеного аналізу зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних ТОВ «Комінвест - Атг», ТОВ «Дап Вест» встановлено факти формування схемного податкового кредиту суб`єктам господарювання реального сектору економіки, та сприянні в несплаті податків до бюджету України.

Під час проведення перевірки контролюючим органом ТОВ «Хай Філд» вручено запит від 29.01.2020 №4/26-15-05-02-01 з метою отримання пояснень стосовно придбання товарів, зокрема, у ТОВ «Комінвест - Атг», ТОВ «Дап Вест», оприбуткування товарів (робіт, послуг) у бухгалтерському обліку і подальшої реалізації (списання) покупцям або інше використання у господарській діяльності, надати первинні документи, які підтверджують здійснення фінансово-господарських відносин з вказаними суб`ктами господарювання (договори, додатки до договорів, акти, накладні, зокрема, документальне оформлення проведення господарських операцій, транспортування, супроводжувальні документи, дані складського обліку, банківські виписки щодо оплати за ТМЦ (послуги), наявність заборгованості на кінець перевіряємого періоду) та дані бухгалтерського обліку (картки контрагентів). До відповіді залучені копії товарно-транспортних накладних від 19.10.2018 №00861, від 20.10.2018 №00862, від 21.10.2018 №00863, від 22.10.2018 №00864, в яких зазначений маршрут перевезення вантажу: Миколаївська обл., смт. Братське, вул. Промислова, 4, до терміналу ТОВ «Евері», м. Миколаїв, вул. Громадянська, 117. Перевізником олії соняшникової в товарно-транспортних накладних зазначено ТОВ «Миртранс», проте зазначені товарно-транспортні накладні не засвідчені печатками перевізника (ТОВ «Миртранс») та вантажоодержувача, що передбачено формою складання товарно-транспортних накладних. Крім того, ТОВ «Миртранс» за даними додатку №5 до декларації з ПДВ за жовтень 2018 року фінансово-господарські взаємовідносини з ТОВ «Комінвест-Атг» або ТОВ «Хай Філд» не задекларовано. Отже, враховуючи наведене, до перевірки не надано підтвердження щодо транспортування олії соняшникової нерафінованої. Таким чином, за наведеними даними не підтверджується постачання товарів (олія соняшникова) від ТОВ «Комінвест-АТГ», ТОВ «Дап-Вест», а також до перевірки не надані первинні документи щодо підтвердження фактичного перевезення товарів, відрядження посадових осіб до пункту відвантаження товарів у м. Миколаїв, вул. Громадянська, 117 (Термінал ТОВ «Евері»), проте, вартість таких ТМЦ оприбутковано у бухгалтерському обліку, про що свідчать пояснення та дані руху на рахунку бухгалтерського обліку 28 «Товари» у 2018 році.

Перевіркою контролюючим органом зроблено висновки, що фактично мало місце відображення у фінансовій звітності вартості товарів, джерело походження яких не встановлено. Наявність факту включення вартості витрат у 2018-2019 роках до складу собівартості реалізації товарів є свідченням набуття останнього у власність (безоплатного отримання) таких товарів без наявності будь-яких первинних документів, які опосередковують таке отримання. ТОВ «Хай Філд» отримано перелічені товари (олія соняшникова) від третіх осіб на безоплатній основі.

Крім того, як зазначив відповідач, за наведеними даними, не підтверджується постачання ТМЦ та послуг (маркетингові, бухгалтерські та аудиторські) від ТОВ «Екто-Плюс», ТОВ «Фараон Буд» до ТОВ «Хай Філд», а також, на перевірку не надані первинні документи щодо підтвердження фактичного виконання бухгалтерських та юридичних послуг, результатів дослідження ринку, результатів маркетингових досліджень та інших документів, супроводжуючих фактичне виконання послуг. За даними, наведеними у первинних документах, наданими під час перевірки та даними бухгалтерському обліку, ТОВ «Хай Філд» включено до складу витрат господарської діяльності витрати на сплату послуг туристичної подорожі 40 осіб до Єгипту, термін перебування у якому відповідає святковим датам з 06.01.2018- 13.01.2018 (06,07,08,13.01.2018 - неробочі дні) всього на загальну суму 822 939,00 грн, без ПДВ. Авансових звітів щодо підтвердження витрат на відрядження 40 осіб до Єгипту під час перевірки не надано. До перевірки також не надано підтверджуючих документів щодо залучення фахівців (викладачів) з відповідною кваліфікацією для проведення навчань (тренінгів), а також оренди відповідних спеціалізованих приміщень для участі 40 осіб під час проведення тренінгів; у звіті про проведення внутрішнього тренінгу ТОВ «Хай Філд» зазначені витрати (922 939,00 грн.) не відповідають даним акта від 13.01.2018 прийому - передачі наданих послуг на суму 822 939,00 грн.

Таким чином, перевіркою зроблено висновки, що в порушення п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України, п. 18, п. 9 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 №318 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.01.2000 за №27/4248, ТОВ «Хай Філд» до складу адміністративних витрат за 2018 рік включено витрати, які не передбачають отримання доходу та не пов`язані із веденням фінансово-господарської діяльності платника податків, в результаті чого занижено фінансовий результат до оподаткування звіту про фінансові результати та відповідно об`єкт оподаткування податкової декларації з податку на прибуток за 2018 рік на 822 939,00 грн.

Разом з тим, у порушення вимог пункту 1 статті 9 Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 №15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» ТОВ «Хай Філд» станом на 01.01.2017, 01.04.2017, 01.07.2017, 01.10.2017, 01.01.2018, 01.04.2018, 01.07.2018, 01.10.2018 та 01.01.2019 не подано декларацію про валютні цінності, доходи та майно, що належать резиденту України і знаходяться за її межами.

У підготовчому судовому засіданні 21.09.2020 судом відмовлено в задоволенні клопотання представника позивача про залучення ТОВ "Дап Вест" та ТОВ "Комінвест-Атг" в якості третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача.

Позивачем 25.09.2020 подано до суду відповідь на відзив, відповідно до якої позивач вважає, що у відзиві відповідач не спростував твердження та аргументи стосовно суті позовних вимог, відзив є фактично відтворенням доводів відповідача, викладених в акті перевірки.

Щодо податкового повідомлення-рішення від 18.03.2020 №7 позивач зазначив про те, що контролюючий орган безпідставно застосував штраф у розмірі 50% та 75% суми податку, оскільки раніше він не застосовував до позивача штрафних санкцій у відповідності до пункту 127.1 статті 127 Податкового кодексу України протягом 1095 днів, що виключає наявність повторності та підстав для застосування штрафу у таких розмірах. Факт порушення податкового законодавства може бути встановлений не інакше як за результатами перевірки платника податків, за результатами якої складається акт. Підвищені розміри штрафів у разі повторного виявлення податкових порушень (50%, 75%) застосовуються не за сам факт виявлення будь-яких порушень, а за повторне вчинення діянь за обставин, передбачених, зокрема, підпунктом 54.3.5 пункту 54.4 статті 54 Податкового кодексу України. Відтак, застосування штрафу більшого розміру можливе у разі встановлення контролюючим органом повторності порушення протягом 1095 днів, яке зафіксовано в акті перевірки та, відповідно, в податковому повідомленні-рішенні.

Також позивачем вказано на те, що ним було надано всі необхідні та достатні докази, які підтверджують, що на користь позивача було поставлено товарно-матеріальні цінності. Оплата за отриману продукцію здійснювалась в безготівковій формі, що підтверджено платіжними дорученнями.

Стосовно недоліків в оформленні товарно-транспортних накладних позивач зауважив, що товарно-транспортні накладні не є обов`язковими при оподаткуванні операцій за договорами купівлі-продажу чи поставки, однак є обов`язковими при оподаткуванні операцій за договорами перевезення, а тому наявність недоліків у оформленні товарно-транспортних накладних не може бути самостійним доказом безтоварності господарських операцій позивача з його контрагентами, натомість, факт передання товару позивачу підтверджується належно оформленими видатковими накладними, які наявні в матеріалах справи.

Позивач вважає, що в акті перевірки не наведено жодних обставин та доказів, які б свідчили про невідповідність господарських операцій цілям та завданням статутної діяльності ТОВ "Хай Філд", незвичності цих операцій, або інших обставин, які б окремо або в сукупності могли б свідчити про непов`язаність операцій з господарською діяльністю ТОВ "Хай Філд", фіктивність вчинених операцій, а також про те, що вчинення зазначених операцій не було обумовлено розумними економічними причинами (цілями ділового характеру), а дії ТОВ "Хай Філд" та його контрагентів були спрямовані на отримання необгрунтованої податкової вигоди.

Протокольною ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.12.2020 закрито підготовче провадження в адміністративній справі №640/17135/20 та призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.08.2021 позовну заяву у справі №640/17135/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Хай Філд" до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 18.03.2020 №7, від 26.03.2020 №2, №2 та № залишено без розгляду.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.11.2021 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Хай Філд" задовольнити. Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 серпня 2021 року про залишення позову без розгляду скасовано, а справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Хай Філд" до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - направлено до Окружного адміністративного суду міста Києва для продовження розгляду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.12.2021 прийнято до розгляду адміністративну справу №640/17135/20 та призначено судове засідання.

Під час судового розгляду справи судом оголошувались перерви та розгляд справи відкладався у відповідності із приписами Кодексу адміністративного судочинства України.

У зв`язку з неявкою представників сторін в судове засідання 14.02.2022, суд ухвалив здійснити подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, відзив та відповідь на відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Головним управлінням Державної податкової служби у місті Києві проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ "Хай Філд" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2016 по 30.09.2019, валютного - за період з 01.10.2016 по 30.09.2019, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - за період з 01.01.2011 по 30.09.2019 та іншого законодавства за відповідний період, за результатами якої складено Акт перевірки від 20.02.2020 №127/26-15-05-02-01/36438628.

Відповідно до висновків Акта перевірки від 20.02.2020 №127/26-15-05-02-01/36438628 контролюючим органом встановлено наступні порушення ТОВ "Хай Філд":

- п. 44.1, п. 44.2 ст. 44; пп. 134.1.1. п.134.1 ст. 134 пп. 140.5.4 п. 140.5 ст. 140 Податкового кодексу України, п. 5, п.7, п. 10, п. 11 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку «Дохід», п. 6, п. 18, п. 9 П(С)БО № 16 "Витрати", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 №318, в результаті чого занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся, на загальну суму 1928524 грн., у тому числі: за 2016 рік сумі 70941 грн.; за 2018 рік у сумі 555671 грн.; за 3 квартали 2019 у сумі 1301912 гривень;

- п.185.1 ст.185; п.198.1., п.198.3, ст.198 Податкового кодексу України, в результаті чого було встановлено завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду з податку на додану вартість на загальну суму 1544914 грн., в тому числі: за квітень 2017 року у розмірі 24600 грн., за жовтень 2018 року у розмірі 314840 грн., за січень 2019 року у розмірі 431784 грн., за лютий 2019 року у розмірі 253717 грн., за березень 2019 року у розмірі 444909 грн., за квітень 2019 року у розмірі 75064 грн.;

- пп. 168.1.1. п. 168.1 ст. 168 з урахуванням пп. 168.1.5 п. 168.1 ст.168, пп. 168.4.1 п. 168.4 ст. 168, пп. 168.4.4 п. 168.4 ст. 168, п. 57.1 ст. 57, п. 54.2 ст. 54, пп. «а» п. 171.1 ст.171, пп. «е» п.176.1 ст.176 Податкового кодексу України, в результаті чого несвоєчасно було сплачено до бюджету в періоді, що перевірявся, податок на доходи фізичних осіб за березень, липень, серпень 2019 року;

- пп. 1.5 п. 161 підрозділу 10 розділу XX, пп 1.6. п. 161 підрозділу 10 розділу XX, пп.168.1.1. п. 168.1 ст. 168, пп. 168.1.5 п. 168.1 ст.168, пп. 168,4.4 п. 168.4 ст. 168, п. 57.1 ст. 57, п. 54.2 ст. 54, п. 87.9 ст, 87 Податкового кодексу України, в результаті чого несвоєчасно було сплачено до бюджету в періоді, що перевірявся, військовий збір за березень, квітень, травень 2019 року;

- п. 51.1 ст. 51, п.п. «б» п. 176.2 ст. 176, ст. 119 Податкового кодексу та Порядку заповнення та подання податковими агентами податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку, подання з недостовірними відомостями та не в повному обсязі податкового розрахунку (форма №1ДФ) за II - III квартали 2017 року, I, III, IV квартали 2018 року;

- ч. 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та п. 6 ч. 3 р. IV «Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», в результаті чого встановлено порушення порядку сплати єдиного внеску за квітень 2017 року;

- п. 1 ст. 9 Декрету Кабінету Міністрів України віж 19.02.1993 №15-93 "Про систему валютного регулювання та валютного контролю" зі змінами та доповненнями, а саме порушення строків декларування валютних цінностей та іншого майна, яке перебуває за межами України, станом на 01.01.2017, 01.04.2017, 01.07.2017, 01.10.2017, 01.01.2018, 01.04.2018, 01.07.2018, 01.10.2018 та 01.01.2019;

- п. 271.1 ст. 271, п. 286.1, п. 286.2 ст. 286 Податкового кодексу України, а саме невірно обчилено земельний податок, у зв`язку з тим встановлено заниження суми грошового зобов`язання по платі за землю (земельний податок) всього у сумі 581,02 грн., за період з 01.09.2017 по 31.12.2017 у сумі 79,23 грн., за період з 01.01.2018 по 31.12.2018 у сумі 290,51 грн., за період з 01.01.2019 по 30.09.2019 у сумі 211,28 грн.

Позивачем на адресу Головного управління Державної податкової служби у місті Києві 13.03.2020 (вх.№5206272) подано заперечення на Акт перевірки від 20.02.2020 №127/26-15-05-02-01/36438628, в яких позивач просив контролюючий орган за результатами розгляду заперечень, врахувавши твердження, викладені в запереченні - не приймати податкові повідомлення-рішення та скасувати Акт перевірки від 20.02.2020 №127/26-15-05-02-01/36438628.

За результатами розгляду заперечень позивача від 13.03.2020 (вх.№5206272) відповідно до листа Головного управління Державної податкової служби у місті Києві від 24.03.2020 №53398/10/26-15-03-02-01 "Про розгляд заперечень" висновки Акта перевірки від 20.02.2020 №127/26-15-05-02-01/36438628 "Про результати документальної планової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "Хай Філд" викладено в наступній редакції:

Перевіркою встановлено порушення:

- п. 44.1, п. 44.2 ст. 44; пп. 134.1.1 п.134.1 ст. 134, пп. 140.5.4 п. 140.5 ст. 140 Податкового кодексу України, п. 5. п.7, п. 10, п. 11 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 "Дохід", п. 6, п. 18, п. 9 П(С)БО №16 "Витрати", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 № 318, в результаті чого занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся, на загальну суму 1928524 грн., у тому числі: за 2016 рік у сумі 70941 грн.; за 2018 рік у сумі 555671 грн.; за 3 квартали 2019 року у сумі 1301912 гривень;

- п.185.1 ст.185; п.198.1., п.198.3, ст.198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI зі змінами і доповненнями, в результаті чого занижено податок на додану вартість у періоді, що перевірявся, на загальну суму 1544914 грн., в тому числі: за квітень 2017 року у розмірі 24600 грн., за жовтень 2018 року у розмірі 314840 грн., за січень 2019 у розмірі 431784 грн., за лютий 2019 у розмірі 253717 грн., за березень 2019 року у розмірі 444909 грн., за квітень 2019 року у розмірі 75064 гривень;

- пп. 168.1.1. п. 168.1 ст. 168 з урахуванням пп. 168.1.5 п. 168.1 ст.168. пп. 168.4.1 п. 168.4 ст. 168, пп. 168.4.4 ст. 168.4 ст. 168, п. 57.1 ст. 57, п. 54.2 ст. 54, пп. «а» п. 171.1 ст.171, пп. «е» п. 176.1 ст. 176 Податкового кодексу України, в результаті чого несвоєчасно було сплачено до бюджету в періоді, що перевірявся податок на доходи фізичних осіб за березень, липень, серпень 2019 року;

- пп. 1.5 п. 161 підрозділу 10 розділу XX, пп. 1.6. п. 161 підрозділу 10 розділу XX, пп.168.1.1. п. 168.1 ст. 168, пп. 168.1.5 п. 168.1 ст.168, пп. 168.4.4 п. 168.4 ст. 168, п. 57.1 ст. 57, п. 54.2 ст. 54, п. 87.9 ст. 87 Податкового кодексу України, в результаті чого несвоєчасно було сплачено до бюджету в періоді, що перевірявся, військовий збір за березень, квітень, травень 2019 року;

- п. 51.1 ст. 51, пп. «б» п. 176.2 ст. 176, ст. 119 Податкового кодексу України та Порядку заповнення та подання податковими агентами податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку, затвердженого наказом №4 Мінфіну України від 13.01.2015, подання з недостовірними відомостями та не в повному обсязі податкового розрахунку (форма №1ДФ) за II - III квартали 2017 року, I, III, IV квартали 2018 року;

- ч. 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та п. 6 ч. 3 p. IV «Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» затвердженої Наказом Міністерства фінансів України № 449 від 20.04.2015, в результаті чого встановлено порушення порядку сплати єдиного соціального внеску за квітень 2017 року;

- п. 1 ст. 9 Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 №15-93 «Про систему валютного регулювання та валютного контролю», а саме, порушення строків декларування валютних цінностей та іншого майна, яке перебуває за межами України, станом на 01.01.2017, 01.04.2017, 01.07.2017, 01.10.2017, 01.01.2018, 01.04.2018, 01.07.2018, 01.10.2018 та 01.01.2019;

- п. 271.1 ст. 271, п. 286.1, п. 286.2 ст. 286 Податкового кодексу України, а саме невірно обчислено земельний податок, у зв`язку з тим встановлено заниження суми грошового зобов`язання по платі за землю (земельний податок) всього у сумі 581,02 грн., за період з 01.09.2017 по 31.12.2017 у сумі 79,23 грн., за період з 01.01.2018 по 31.12.2018 у сумі 290,51 грн., за період з 01.01.2019 по 30.09.2019 у сумі 211,28 грн.

На підставі висновків Акта перевірки від 20.02.2020 №127/26-15-05-02-01/36438628 та з урахуванням висновків, викладених в листі від 24.03.2020 №53398/10/26-15-03-02-01 відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення від 18.03.2020 №7, від 26.03.2020 №2, № та №.

Не погоджуючись з податковими повідомленнями-рішеннями від 26.03.2020 №2, № та №, позивач звернувся до відповідача зі скаргою від 07.04.2020 вих.№31, в якій просив скасувати вказані податкові повідомлення-рішення.

Рішенням Державної податкової служби України від 29.05.2020 №17527/6/99-00-08-05-01-06 податкові повідомлення рішення від 26.03.2020 №2, № та № залишено без змін, а скаргу позивача - без задоволення.

Не погоджуючись з податковим повідомленням-рішенням від 18.03.2020 №7, позивач звернувся до відповідача зі скаргою від 30.03.2020 вих.№25, в якій просив скасувати зазначене податкове повідомлення-рішення.

Рішенням Державної податкової служби України від 26.05.2020 №1713716/99-00-08-05-04-06 податкове повідомлення-рішення від 18.03.2020 №7 залишено без змін, а скаргу ТОВ "Хай Філд" - без задоволення.

Не погоджуючись із висновками Акта перевірки від 20.02.2020 №127/26-15-05-02-01/36438628 та прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями від 18.03.2020 №7, від 26.03.2020 №2, № та №, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодексу України (далі - ПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі Акта перевірки від 20.02.2020 №127/26-15-05-02-01/36438628 контролюючим органом, серед іншого прийнято податкове повідомлення-рішення від 18.03.2020 №7 про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за штрафними санкціями у розмірі 58590,98 грн., з приводу якого суд зазначає наступне.

Відповідно до Акта перевірки від 20.02.2020 №127/26-15-05-02-01/36438628 перевіркою питань дотримання встановлених термінів сплати (перерахування) до бюджету податку з доходів фізичних осіб під час виплати заробітної плати встановлено порушення ТОВ "Хай Філд" вимог п.п.168.1.2, п.п.168.1.5 п.168.1 ст.168 Податкового кодексу України, а саме, підприємством несвоєчасно сплачено податку з доходів фізичних осіб на загальну суму 98 874,60 грн, у т.ч.:

- за березень 2019 року в сумі 740, 81 грн. (строк сплати - 30.04.2019, сплачено - 17.05.2019);

- за липень 2019 року в сумі 60 778,26 гри (строк сплати - 30.08.2019, сплачено - 04.09.2019;

- за серпень 20019 року в сумі 37 355,53 грн (строк сплати - 30.09.2019, сплачено - 01.10.2019).

При цьому, як зазначив відповідач, станом на 30.09.2019 заборгованості по заробітній платі не встановлено.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив про те, що дійсно не вчасно перерахував зазначені суми до бюджету та даний факт не спростовує, проте категорично не погоджується з нарахованою до сплати сумою штрафної санкції, яка була нарахована на підставі ст. 127 ПК України та яка визначена у розмірі 50% та 75% суми податку, оскільки раніше він не застосовував до позивача штрафних санкції у відповідності до пункту 127.1 статті 127 Податкового кодексу України протягом 1095 днів, що виключає наявність повторності та підстав для застосування штрафу у таких розмірах.

Підпунктом 14.1.180 п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов`язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.

Поряд з цим, відповідно до п. 176.2 ст. 176 ПК України податкові агенти зобов`язані, зокрема, cвоєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок.

Статтею 168 ПК України встановлений порядок нарахування, утримання та сплати (перерахування) податку на доходи фізичних осіб до бюджету і, зокрема, пунктом 168.1 цієї статті визначено порядок оподаткування доходів, нарахованих (виплачених, наданих) платнику податку податковим агентом.

Відповідно до пп. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 Кодексу.

Пп. 168.1.2 п. 168.1 ст. 168 ПК України передбачено, що податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету.

У відповідності до пп. 168.1.5 п. 168.1 ст. 168 ПК України якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені Кодексом для місячного податкового періоду.

П. 127.1 ст. 127 ПК України передбачено, що ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Ті самі дії, вчинені повторно протягом 1095 днів, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 50 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Дії, передбачені абзацом першим цього пункту, вчинені протягом 1095 днів втретє та більше, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 75 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Відповідно до п. п. 126.1 ст. 126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов`язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, визначених Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Тобто, у разі невиплати платником податку вже нарахованої заробітної плати, а також не перерахування з такої заробітної плати до бюджету податку у строки, встановлені Кодексом для місячного податкового періоду, підлягає застосуванню санкція передбачена статтею 126 ПК України, розмір якої прямо залежить від часу затримки такої сплати.

Статтею 127 ПК України встановлено міру відповідальності, яка покладається на платника податків, у тому числі і на податкового агента, саме за несплату (неперерахування) податків, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, при цьому розмір штрафних санкцій за вчинення такого порушення визначається (обчислюється) не відповідно до часу затримки такої несплати (як передбачено ст. 126 ПК України), а залежно від кількості допущених порушень протягом певного періоду часу.

Зі змісту положень ст. 127 ПК України випливає, що розмір штрафних (фінансових) санкцій за вчинення відповідного порушення визначається (обчислюється) виходячи із кількості вчинених порушень платником податків (податковим агентом) протягом певного періоду часу.

Суд зазначає, що кваліфікуючою ознакою (повторюваністю) застосування збільшених розмірів штрафів, визначених статтею 127 Податкового кодексу України, є допущення податковим агентом декількох правопорушень, передбачених диспозицією цієї статті (ненарахування, неутримання, та/або несплата податків), протягом 1095 днів, а не факт їх виявлення (визначення) контролюючим органом, як вважає позивач.

Тому, у разі виявлення під час проведення контролюючим органом однієї перевірки податкового агента декількох випадків ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) сум податку до або під час виплати ним доходу на користь іншого платника податку, відповідно до кількості вчинених податкових правопорушень протягом встановленого строку (одне, два, три і більше), застосуванню підлягають збільшені розміри штрафних санкцій, передбачених статтею 127 Податкового кодексу України - 25%, 50% та 75%.

З розрахунку штрафних (фінансових) санкцій з податку на доходи фізичних осіб, за результатами документальної планової виїзної перевірки ТОВ "Хай Філд" за Актом перевірки від 20.02.2020 №127/26-15-05-02-01/36438628 встановлено, що за перевіряємий період контролюючим органом виявлено, що ТОВ "Хай Філд" неодноразово порушувало податкове законодавство в частині несвоєчасної сплати податку на доходи фізичних осіб за:

- за березень 2019 року (перше правопорушення);

- за липень 2019 року (друге правопорушення);

- за серпень 2019 року (третє правопорушення).

Таким чином, за перше порушення до позивача застосовано суму штрафної санкції у розмірі 25% суми податку, що підлягало нарахуванню та/або сплаті до бюджету податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, за друге порушення, вчиненого повторно протягом 1095 днів з дати першого - у розмірі 50% та надалі у розмірі 75% (аналогічні дії, вчинені платником податків (підприємством) протягом 1095 днів втретє та більше).

Отже, суд вважає помилковим посиланням позивача на неправомірне застосування до ТОВ "Хай Філд" податковим органом сум (розміру) штрафних санкцій, передбачених статтею 127 Податкового кодексу України.

Водночас, якщо виплата доходу передувала сплаті податку, податковий агент має нести відповідальність на підставі статті 127 Податкового кодексу України.

При цьому, розмір штрафних санкцій за вчинення такого порушення визначається (обчислюється) з кількості вчинених порушень протягом певного періоду часу. Кваліфікуючою ознакою (повторюваністю) застосування збільшених розмірів штрафів, визначених статтею 127 Податкового кодексу України, є допущення податковим агентом декількох правопорушень, передбачених диспозицією цієї статті (ненарахування, неутримання та/або несплата податків), протягом 1095 днів, а не факт їх виявлення (визначення) контролюючим органом.

Отже, у разі виявлення під час однієї перевірки податкового агента декількох випадків ненарахування (неутримання, несплати) сум податку під час виплати доходу на користь громадян, застосуванню підлягають збільшені розміри штрафних санкцій, передбачені статтею 127 Податкового кодексу України, відповідно до кількості вчинених податкових правопорушень.

Вказана правова позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 02.03.2018 у справі №820/6196/16, від 22.05.2018 у справі №820/6437/16, від 31.07.2018 у справі №820/4767/17.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що контролюючим органом правильно кваліфіковані правопорушення, виявлені в ході проведеної перевірки, у зв`язку із чим податкове повідомлення-рішення від 18.03.2020 №7 винесене відповідачем правомірно та у відповідності до вимог чинного законодавства.

Щодо податкових повідомлень-рішень від 26.03.2020 №2 та №2, суд зазначає наступне.

Як вбачається з Акта перевірки від 20.02.2020 №127/26-15-05-02-01/36438628, згідно з договорами поставки від 17.10.2018 №17/10-18, від 21.01.2019 №21/01-19, укладеними між ТОВ «Комінвест-АТГ», ТОВ «Дап Вест» (постачальники) та ТОВ «Хай Філд» (покупець) у м. Києві, постачальник зобов`язується передати у власність продавця олію соняшникову (сиру, нерафіновану, першого ґатунку, суміш пресової та екстракційної, із соняшнику врожаю 2018 року), а покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар відповідно до умов даних договорів.

Як зазначив відповідач, за сукупністю фактів, перевіркою не підтверджується реальність проведення господарських операцій між позивачем та ТОВ «Комінвест-АТГ», ТОВ «Дап Вест» за період з 01.10.2016 по 30.09.2019, а отже, перевіркою встановлено документування зазначених операцій та відображення у фінансовій звітності без отримання результатів таких операцій в дійсності.

Частинами першою - четвертою статті 9 Закону №996-XIV встановлено, що підставою (визначення яких як фактів підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів міститься в абзаці 2 пункту 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88, далі - Положення №88) для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

На підтвердження реальності господарських операцій між ТОВ «Хай Філд» та ТОВ «Комінвест-АТГ» позивачем надано наступні документи:

- договір поставки від 17.10.2018 №17/10-18, укладеного між ТОВ «Комінвест-АТГ» та ТОВ «Хай Філд»;

- cпецифікація №1 до договору поставки від 17.10.2018 №17/10-18;

- акти приймання передачі від 19.10.2018 №1, від 20.10.2018 №2, від 21.10.2018 №3, від 22.10.2018 №4 до договору поставки від 17.10.2018 №17/10-18;

- видаткові накладні від 19.10.2018 №4, від 20.10.2018 №5, від 21.10.2018 №6, від 22.10.2018 №7;

- посвідчення про якість від 19.10.2018 №342, від 21.10.2018 №344, від 22.10.2018 №345;

- товарно-транспортні накладні від 19.10.2018 №00861, від 20.10.2018 №00862, від 21.10.2018 №00863, від 22.10.2018 №00864;

- договір комісії на реалізацію продукції від 17.10.2018 №17108-К, укладеного між позивачем та ТОВ "Зерноторг 2017";

- платіжні доручення від 18.12.2018 №6034, від 26.12.2018 №6095, від 20.12.2018 №6058, від 28.12.2018 №6127, від 10.01.2019 №6165, від 18.01.2019 №6220, від 11.01.2019 №6169.

На підтвердження реальності господарських операцій між ТОВ «Хай Філд» та ТОВ «Дап Вест» позивачем надано наступні документи:

- договір поставки від 21.01.2019 №21/01-19, укладеного між ТОВ «Дап ВЕСТ» та ТОВ «Хай Філд»;

- специфікації №1, №2 до договору від 21.01.2019 №21/01-19;

- акти приймання-передачі від 31.01.2019 №1, №2, від 01.02.2019 №3, №4 до договору від 21.01.2019 №21/01-19;

- накладна від 31.01.2019;

- посвідчення якості від 24.01.2019 №94-96;

- акт здачі-приймання робіт (надання послуг) від 19.04.2019 №8;

- платіжні доручення від 19.02.2019 №6484, від 21.02.2019 №6517, від 20.02.2019 №6505, від 25.05.2019 №6544 тощо.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, у кримінальному провадженні №0000047 від 10.07.2019, внесеним до ЄРДР за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 212 КК України, встановлено, що з метою мінімізації податкових зобов`язань та не сплати податків до бюджету, службові особи здійснили безтоварні операції із закупівлі олії соняшникової. Документальне відображення безтоварних операцій здійснювалось із долученням підприємств, які мають ознаки фіктивності (ТОВ «Комінвест-АТГ», ТОВ «Дап Вест»).

Проведеним аналізом фінансово-господарської діяльності ТОВ «Дап Вест» та ТОВ «Комінвест-АТГ» встновлено, що на підприємствах відсутні кваліфіковані трудові ресурси, виробничі активи, складські приміщення та транспортні засоби. За результатами проведеного аналізу зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних встановлено факти формування схемного податкового кредиту суб`єктам господарювання реального сектору економіки та сприянні в несплаті податків до бюджету.

Доводи контролюючого органу, що підприємства контрагенти ТОВ «Комінвест-АТГ» та ТОВ «Дап Вест» є фігурантами в кримінальному провадженні №0000047 від 10.07.2019 суд не приймає до уваги, оскільки відповідачем, не надано суду вироку суду за вказаним кримінальним провадженням, який набрав законної сили.

Тому, за відсутності вироку суду, що набрав законної сили, неможливо робити висновки існування в діях посадових осіб контрагентів ознак кримінальних правопорушень.

В свою чергу, статтею 78 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Оскільки доказів, які б свідчили про наявність вироку, який би набрав законної сили, не існує, сам по собі факт порушення кримінальної справи не може слугувати належним доказом фіктивності розглядуваних господарських операцій та не тягне за собою правових наслідків для Позивача.

Даний правовий висновок узгоджується з позицією Верховного Суду, висловленою в постанові від 07.04.2021 у справі № 1.380.2019.004714.

Разом з тим, як вбачається з Акта перевірки від 20.02.2020 №127/26-15-05-02-01/36438628, в ході відпрацювання операцій з купілві олії соняшникової встановлено перевезення вказаного товару здійснювалось перевізником ТОВ "Миртранс". Однак, як зазначено керівником вказаного підприємства, ТОВ "Миртранс" не здійснювало вказаних перевезень. Водіії, які вказані в ТТН, керівникові ТОВ "Миртранс" не знайомі, а на підприємстві відсутні автотранспортні засоби, які зазначені у вказаних ТТН.

ТОВ «Комінвест АТГ» подано до органів ДФС звіт про фінансові результати, декларацію з податку на прибуток з додатками за 2018 рік без декларування показників доходів підприємства. Остання звітність з податку на додану вартість подана за лютий 2019 року.

В результаті дослідження діяльності ТОВ «Комінвест АТГ» встановлено, що останнім не задекларовано достатньої кількості олії (82,3 т); при подальшому дослідженні було проаналізовано ланцюг постачання товарів (робіт, послуг) відповідно до даних Єдиного реєстру податкових накладних та по ланцюгу поставки, та встановлено, що товариство, зокрема, реалізує олію соняшникову.

В результаті дослідження діяльності ТОВ «Дап Вест» встановлено, що останнім не задекларовано придбання олії соняшникової (задекларовано придбання насіння соняшника).

Перевіркою вручено запит від 29.01.2020 №4/26-15-05-02-01 з метою отримання пояснень стосовно придбання товарів, зокрема, у ТОВ «Комінвест АТГ», ТОВ «Дап Вест», оприбуткування товарів (робіт, послуг) у бухгалтерському обліку і подальшої реалізації (списання) покупцям або інше використання у господарській діяльності, надати первинні документи, які підтверджують здійснення фінансово- господарських відносин з вказаними СГ (договори, додатки до договорів, акти, накладні, зокрема, документальне оформлення проведення господарських операцій, транспортування, супроводжувальні документи, дані складського обліку, банківські виписки щодо оплати за ТМЦ (послуги), наявність заборгованості на кінець перевіряємого періоду) та дані бухгалтерського обліку (картки контрагентів).

ТОВ «Хай Філд» надано відповідь від 31.01.2020 №6 (вх. ГУ ДПС у м. Києві №21132/10 від 07.02.2020), якою надано пояснення щодо обставин придбання, оформлення та передачі на комісію товарів, отриманих від ТОВ «Комінвест АТГ», ТОВ «Дап Вест» та копії первинних документів.

До наведеної відповіді залучені копії товарно-транспортних накладних від 19.10.2018 №00861; від 20.10.2018 №00862; від 21.10.2018 №00863; від 22.10.2018 №00864, в яких зазначений маршрут перевезення вантажу: Миколаївська обл., смт. Братське, вул. Промислова, 4, до терміналу ТОВ «Евері», м. Миколаїв, вул. Громадянська, 117. Перевізником олії соняшникової в товарно-транспортних накладних зазначено ТОВ «Миртранс», проте зазначені товарно-транспортні накладні не засвідчені печатками перевізника (ТОВ «Миртранс») та вантажоодержувача, що передбачено формою складання товарно-транспортних накладних.

Крім того, ТОВ «Миртранс» за даними додатку №5 до декларації з ПДВ за жовтень 2018 року фінансово-господарські взаємовідносини з ТОВ «Комінвест АТГ» або ТОВ «Хай Філд» не задекларовано. Отже, враховуючи наведене, до перевірки не надано підтвердження щодо транспортування олії соняшникової нерафінованої.

Так, відповідно до пояснень директора ТОВ "Миртранс" ОСОБА_2 від 20.02.2020, відібраних Ст. о/у ОВС ВОСА ПДВ ОУ ГУ ДФС у Кіровоградській області майором податкової міліції О. Гуйван, ТОВ "Миртранс" перевезень згідно з ТТН від 19.10.2018 №00861, від 20.10.2018 №00862, від 21.10.2018 №00863, від 22.10.2018 №00864, долучених позивачем до матеріалів справи, не здійснювало.

У постанові від 27.03.2018 у справі №816/809/17 Верховний Суд зазначає, що сам факт порушення кримінальної справи та отримання свідчень (пояснень) посадових осіб господарюючих суб`єктів, в рамках такої кримінальної справи, не є беззаперечним фактом, що підтверджує відсутність реальних правових наслідків усіх господарських операцій, проведених позивачем та його контрагентами. Далі, аналізуючи правовідносини у зазначеній справі, Верховний Суд зауважує, що під час проведення господарських операцій платник податків може бути й необізнаним стосовно дійсного стану правосуб`єктності своїх контрагентів і реально отримати від них товари (роботи чи послуги), незважаючи на те, що контрагенти можливо і мають наміри щодо порушення податкового законодавства.

Однак, суд зазначає, що в рамках кримінального провадження №0000047 від 10.07.2019, внесеного до ЄДРСР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 212 Кримінального кодексу України, встановлено фактичні дані, що свідчать про наявність ознак фіктивності ТОВ «Комінвест-АТГ» та ТОВ «Дап Вест», які здійснювали безтоварні операції.

Крім того, судом встановлено, що для встановлення всіх обставин щодо реальності господарських операцій між позивачем та ТОВ «Комінвест-АТГ», ТОВ «Дап Вест», контролюючим органом було проведено зустрічну звірку ТОВ "Миртранс", про що свідчить лист від 14.02.2020 №9837/7/26-15-05-02-01.

Так, з аналізу наданої відповіді від 20.02.2020 №148/7/11-28-2105-06 вбачається не підтвердження здійснення вантажних перевезень за вищевказаними ТТН (від 19.10.2018 №00861, від 20.10.2018 №00862, від 21.10.2018 №00863, від 22.10.2018 №00864) по взаємовідносинам з ТОВ «Комінвест-АТГ» та ТОВ «Дап Вест» за перевіряємий період.

Разом з тим, згідно з даними ІС «Податковий блок», в поданій фінансовій звітності малого підприємства за 2018 рік не задекларовано наявність основних фондів та виробничих потужностей на ТОВ «Дап Вест», у зв`язку з чим ТОВ «Дап Вест» не мало можливості відвантажувати товари на адресу ТОВ «Хай Філд». За І квартал 2019 року фінансову звітність не подано. Основним видом діяльності за КВЕД : 46.90 - неспеціалізована оптова торгівля.

Суд зазначає, що позивачем не надано до суду жодного доказу щодо технічної та матеріальної можливості виконання вказаними контрагентами укладених з позивачем договорів та фактичного виконання ними замовлених робіт та поставки товару. В адміністративному позові не міститься жодного обґрунтування реальності вчинених правочинів.

Заяву ОСОБА_1 (директора ТОВ "ДАП Вест") від 04.09.2019 №2349, якою останній підтверджує реальність ведення господарської діяльності, суд не бере до уваги, оскільки вказана заява не містить доказів про те, що ОСОБА_1 попереджений про кримінальну відповідальність в порядку статей 384, 385 Кримінального кодексу України.

Водночас, суд розцінює як належний доказ пояснення директора ТОВ "Миртранс" ОСОБА_2 від 20.02.2020 у поєднанні з іншими доказами, які у своїй сукупності нівелюють доказове значення первинних документів, наданих позивачем на підтвердження вказаних господарських операцій з ТОВ «Комінвест-АТГ» та ТОВ «Дап Вест».

Враховуючи наведене суд погоджується з висновками контролюючого органу про те, що перевіркою не підтверджено реальність проведення ТОВ «Хай Філд» господарських операцій з ТОВ «Комінвест-АТГ» та ТОВ «Дап Вест» за наведені періоди, а отже, перевіркою встановлено документування зазначених операцій та відображення у фінансовій звітності без отримання результатів таких операцій в дійсності.

Як зазначено в Акті перевірки від 20.02.2020 №127/26-15-05-02-01/36438628, згідно з документами, наданими до перевірки, встановлено, що ТОВ "Хай Філд" придбавало у ТОВ "Екто-Плюс" та ТОВ "Фараон Буд" маркетингові, юридичні та бухгалтерські послуги; насос гідравлічний, сітку Premium.

Так, на підтвердження реальності господарських операцій між позивачем та ТОВ "Екто-Плюс" до матеріалів справи долучено:

- договора про надання послуг від 29.09.2016 №2909/16, №29/0916-бух., №29/0916юр та від 30.09.2016 №3009/16, укладені між ТОВ "Хай Філд" та ТОВ "Екто-Плюс";

- акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 31.10.2016;

- акти приймання-передачі наданих послуг від 31.10.2016;

- видаткові накладні від 26.10.2016 №2601, №2647, від 27.10.2016 №3062, від 26.10.2016 №2528, від 02.11.2016 №3046;

- платіжні доручення від 20.12.2016 №3831, від 08.11.2016 №3481.

На підтвердження реальності господарських операцій між ТОВ "Хай Філд" та ТОВ "Фараон Буд" позивачем надано наступні документи:

- договора про надання послуг від 29.09.2016 №2909/16, №29/091бух;

- акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 30.11.2016;

- договір переведення боргу від 12.12.2016 №12/12;

- договір про надання юридичних послуг від 29.09.2016 №29/0916юр;

- акт приймання-передачі наданих послуг від 30.11.2016;

- платіжні доручення від 14.12.2016 №3801 та від 20.12.2016 №3829.

Відповідно до Акта перевірки від 20.02.2020 №127/26-15-05-02-01/36438628 документів щодо фактичного виконання отриманих послуг від ТОВ "Екто-Плюс", ТОВ "Фараон Буд", відповідних звітів щодо результатів виконання бухгалтерських, юридичних послуг, результатів дослідження ринку, результатів маркетингових досліджень та інших документів, супроводжуючих фактичне виконання послуг до перевірки не надано.

До перевірки не надані документи щодо оприбуткування та складського обліку ТМЦ, а також даних щодо списання їх у виробництво. Крім того, номенклатура ТМЦ, зазначена у видаткових накладних відрізняється від номенклатури ТМЦ, зазначеної в податкових накладних.

Для дослідження діяльності ТОВ «Екто-Плюс» було проаналізовано ланцюг постачання товарів (робіт, послуг) відповідно до даних Єдиного реєстру податкових накладних та по ланцюгу поставки, товариство декларує придбання ДВПО, вживаний одяг, вживані сумки, вживаний одяг, духові шафи, душові системи, ноутбуки, пилососи та ін., реалізує провід ПТЛЕ, двигуни, амортизатори, труби, ремонтні роботи, поліграфічні, юридичні і маркетингові послуги, та інше.

Для дослідження діяльності ТОВ «Фараон Буд» було проаналізовано ланцюг постачання товарів (робіт, послуг) відповідно до даних Єдиного реєстру податкових накладних та по ланцюгу поставки, товариство декларує придбання шин, бензин А-92, підшипник кульковий, поршень, термостат, гвинт ГБЦ, смартфон Apple iPhone 6s 32GB та інше, реалізує свинець, послуги з балансування запчастин, засоби для очистки пластикових труб та інше.

ТОВ «Екто-Плюс», ТОВ «Фараон Буд» не подано до органів ДФС звіт про фінансові результати, декларацію з податку на прибуток з додатками за 2016 рік. Остання звітність з податку на додану вартість подана за березень 2018 року.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний надати покупцю податкову накладну після реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

За змістом ст. 9 цього Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

Порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської та іншої звітності, що ґрунтується на даних бухгалтерського обліку, підприємствами, їх об`єднаннями та госпрозрахунковими організаціями (крім банків) незалежно від форм власності (надалі - підприємства), установ та організацій, основна діяльність яких фінансується за рахунок коштів бюджету (надалі - установи) встановлений Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 (далі по тексту Положення 88)

Відповідно до пункту 1.2 Положення № 88, господарські операції відображаються у бухгалтерському обліку методом їх суцільного і безперервного документування. Записи в облікових регістрах провадяться на підставі первинних документів, створених відповідно до вимог цього Положення.

Первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення (п.2.1).

Згідно з пунктом 2.4 Положення № 88 первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно до ст. 3 Закону України № 996-XIV датою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства.

Бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Виходячи з вимог ч. 1 ст. 11 Закону № 996 підприємства зобов`язані складати фінансову звітність на основі даних бухгалтерського обліку. З цією метою, відповідно до пп. 3.7 Положення № 88, інформація про господарські операції підприємства, установи за звітний період з облікових регістрів переноситься у згрупованому вигляді до бухгалтерських звітів.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

У пункті 83.1 статті 83 ПК України зазначено, що для посадових осіб контролюючих органів під час проведення перевірок підставами для висновків є документи, визначені цим Кодексом, податкова інформація, експертні висновки, судові рішення, інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на контролюючі органи.

Відповідно до п.85.2 ст. 85 ПК України платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

За приписами п.44.6 ст.44 ПК України у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в пункті 86.7 статті 86 цього Кодексу платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Таким чином, положеннями зазначених правових норм визначено обов`язок платника податків надавати документи на підтвердження правомірності формування показників звітності та наслідки неподання таких документів.

Проте позивачем не надано на момент перевірки первинних документів, а саме відповідних звітів щодо результатів виконання бухгалтерських, юридичних послуг, результатів дослідження ринку, документи щодо оприбуткування та складського обліку ТМЦ, про що зазначено в Акті перевірки.

Крім того, суд зазначає, що сам факт надання всіх належним чином оформлених документів, передбачених законодавством про податки та збори, з метою одержання податкової вигоди не є підставою для її одержання, коли встановлено, що відомості, які містяться в цих документах є недостовірні.

Отже, відображатись у податковій звітності повинна лише та господарська операція, яка фактично відбулась, а не та, зміст якої лише відображений в первинних документах, відповідно тоді така господарська операція, яка фактично відбулась і створює відповідні податкові наслідки для платника шляхом формування ним складу податкового кредиту та витрат.

Верховний Суд неодноразово у своїх постановах відзначає, що недоведеність фактичного здійснення господарської операції (нездійснення операції) позбавляє первинні документи юридичної значимості для цілей формування податкової вигоди навіть за наявності правильно оформлених за зовнішніми ознаками та формою, але недостовірних та у зв`язку з цим юридично дефектних первинних документів, якщо рух коштів не забезпечений зв`язком з господарською діяльністю учасників цих операцій. При цьому, відсутність ділової мети також є підставою для відмови у наданні податкової вигоди. Надання платником фінансово-господарських документів під час проведення перевірки є необхідною умовою підтвердження правомірності задекларованих ним показників податкового обліку. Обов`язок платника зберігати документи й надавати їх під час перевірки контролюючому органу кореспондує з компетенцією контролюючого органу здійснювати перевірку на підставі документів. Ненадання платником податків документів на підтвердження задекларованих показників податкового обліку прирівнюється нормами пункту 44.6 статті 44 ПК України до їх відсутності. Винятком є випадки виїмки документів або іншого їх вилучення правоохоронними органами та іншими компетентними органами. Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені ним у податковій звітності, але не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

Суд критично ставиться до змісту та обсягу тих первинних документів, які було надано під час розгляду справи, однак не були надані під час проведення документальної виїзної перевірки. Позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б спростували правильність висновків відповідача, викладених ним в акті перевірки.

За сукупністю викладених фактів суд погоджується з висновками контролюючого органу про те, що перевіркою не підтверджується реальність проведення господарських операцій ТОВ "Хай Філд" з ТОВ "Екто-Плюс", ТОВ "Фараон-Буд", що свідчить про документування зазначених операцій та відображення у фінансовій звітності без отримання результатів таких операцій в дійсності.

Щодо взаємовідносин ТОВ "Хай Філд" з ТОВ "Юні-Тревел" cуд зазначає наступне.

В Акті перевірки від 20.02.2020 №127/26-15-05-02-01/36438628 вчинено записи, що відповідно до наданих первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку ТОВ "Хай Філд" (замовник) отримано від ТОВ "Юні-Тревел" (виконавець) послуги: туристична подорож до Єгипту під час святкових діб з 06.01.2018 по 13.01.2018 на 40 осіб на загальну суму 822 939,00 грн., без ПДВ.

Так, мыж ТОВ "Хай Філд", в особі директора ОСОБА_3 (замовник) та ТОВ "Юні-Тревел" в особі директора Барсученко С.Г. (виконавець), було укладено договір про надання послуг від 02.10.2017 №20/10-17, згідно з яким виконавець взяв на себе зобов`язання надати замовнику послуги по пошуку туристичного продукту до Єгипту в період з 06.01.2018 по 13.01.2018, к-сть учасників 40 осіб, а замовник зобов`язується сплатити вартість наданих послуг туроператору.

Як зазначено в Акті перевірки від 20.02.2020 №127/26-15-05-02-01/36438628, до перевірки було надано:

- акт прийому-передачі наданих послуг від 13.01.2018: бронювання, авіапереліт, страхування, проживання, харчування 40 подорожуючих осіб замовника в період з 06.01.2018 по 13.01.2018;

- наказ від 06.10.2017 №42/17 про проведення внутрішнього тренінгу, програма та перелік підготовчих заходів (презентації на різну тематику);

- плановий кошорис та звіт про проведення внутрішнього тренінгу працівникам на суму 922939,00 грн.

Позивач зазначив, що сума 922939,00 грн. є помилковою, про що було зазначено під час проведення перевірка, а у фінансовій звітності була відображена сума 822 939,00 грн.

В акті перевірки вказано про те, що авансових звітів щодо підтвердження витрат на відрядження 40 осіб до Єгипту під час перевірки не надано.

Разом з ти, в бухгалтерському обліку дані операції відображені наступним чином:

- ДТ84 "Інші операційні витрати";

- ДТ631 "Розрахунки з вітчизняними постачальниками та підрядниками";

- ДТ92 "Адміністративні витрати";

- КТ631 "Розрахунки з вітчизняними постачальниками та підрядниками";

- КТ31 "Рахунки в банках";

- КТ84 "Інші операційні витрати".

Так, відповідно статті 174 Податкового кодексу України (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) до переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать, зокрема:

- витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат (пп. 177.4.1 п. 177.4 ст. 174 цього Кодексу);

- суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом (пп. 177.4.3 п. 177.4 ст.174 цього Кодексу);

- інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов`язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1-177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв`язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов`язані з транспортуванням продукції товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов`язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг (підпункт 177.4.4 пункту 177.4 статті 174 цього Кодексу).

Частиною першою статті 9 Закону України "Про бухгалтерських облік та фінансову звітність України" визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

З матеріалів справи вбачається, що за умовами договору від 02.10.2017 №20/10-17 з виконавцем та згідно з актом наданих послуг від 13.01.2018 фактично надані послуги туристичної подорожі до Єгипту, вартість яких у розмірі 822939,00 грн. включено до складу витрат фінансової звітності, які вплинули на зменшення фінансового результату до оподаткування у 2018 році у сумі 822939,00 грн.

Згідно з п. 6 П(С)БО №16 итратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені.

При цьому, п. 9 П(С)БО №16 встановлено, що не визнаються витратами, зокрема, зменшення активів або збільшення зобов`язань, що не відповідають ознакам, наведеним у п. 6 П(С)БО №16, а також витрати, які відображаються зменшенням власного капіталу відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку.

Таким чином, суд погоджується з висновками контролюючого органу, що в порушення п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України, п. 18, п. 9 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 №318 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.01.2000 за №27/4248, із змінами та доповненнями (далі - П(С)БО 16 «Витрати»), ТОВ «Хай Філд» до складу адміністративних витрат за 2018 рік включено витрати, які не передбачають отримання доходу та не пов`язані із веденням фінансово-господарської діяльності платника податків, в результаті чого занижено фінансовий результат до оподаткування звіту про фінансові результати та відповідно об`єкт оподаткування податкової декларації з податку на прибуток за 2018 рік на 822 939,00 грн.

Таким чином, контролюючим органом правильно кваліфіковані правопорушення, виявлені в ході проведеної перевірки, у зв`язку із чим податкові повідомлення-рішення від 26.03.2020 №2 та №2 винесене відповідачем правомірно та у відповідності до вимог чинного законодавства.

Щодо податкового повідомлення-рішення від 26.03.2020 №, суд зазначає наступне.

Відповідно до Акта перевірки від 20.02.2020 №127/26-15-05-02-01/36438628 контролюючим органом було встановлено порушення позивачем вимог п. 1 ст. 9 Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 №15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», а саме, порядку декларування валютних цінностей та іншого майна, яке знаходиться за межами України.

Як зазначено відповідачем, у ТОВ «Хай Філд» станом на 01.10.2016 існувала прострочена дебіторська заборгованість, яка підлягала обов`язковому декларуванню в п. 13 розділу II «Фінансові вкладення» Декларації про валютні цінності, доходи та майно, що належать резиденту України, за імпортним контрактом від 01.12.2014 №2014/12/01 з нерезидентом «ALVIFIRMA HANDLOWA» у розмірі 4 000,00 євро.

Також, у ТОВ «Хай Філд» станом на 01.10.2016 існувала прострочена дебіторська заборгованість, яка підлягала обов`язковому декларуванню в п. 5 розділу III «Майно та товари за кордоном» Декларації про валютні цінності, доходи та майно, що належать резиденту України, за експортним контрактом від 19.08.2014 №ЕК-2014 з «LELY EAST SP. ОСОБА_4 » у розмірі 63 396,49 євро.

Однак, у порушення вимог п. 1 ст. 9 Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 №15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» ТОВ «ХАЙ ФІЛД» станом на 01.01.2017, 01.04.2017, 01.07.2017, 01.10.2017, 01.01.2018, 01.04.2018, 01.07.2018, 01.10.2018 та 01.01.2019 не подано декларацію про валютні цінності, доходи та майно, що належать резиденту України і знаходяться за її межами.

На підставі Акта перевірки контролюючим органом було прийнято податкове повідомлення-рішення від 26.03.2020 № про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем штрафні санкції за порушення валютного законодавства в сумі 1 530,00 грн.

Судом встановлено, що між позивачем та компанією ALVI FIRMA HANDLOWA (Польща) укладено імпортний контракт від 01.12.2014 року № 2014/12/01, предметом якого є поставка сільськогосподарської техніки та комплектуючих до неї.

На виконання умов контракту позивачем перераховано компанії ALVI FIRMA HANDLOWA (Польща) кошти в сумі 8500 Євро (екв. 174459,71 грн.). Через неможливість виконати умови контракту від 01.12.2014 № 2014/12/01, компанією ALVI FIRMA HANDLOWA (Польща) повернуто кошти в сумі 4500 Євро (екв. 80448,75 грн.), станом на 01.12.2014 по контракту від 01.12.2014 № 2014/12/01 з компанією ALVI FIRMA HANDLOWA (Польща) обліковується дебіторська заборгованість в сумі 4000 євро (екв. 112006,40 грн.).

Крім того, між позивачем та компанією Lely East Sp/z/o/o/ (Польща) укладено експортний контракт від 19.08.2014 № ЕК-2014 на поставку сільськогосподарської техніки.

Позивачем здійснено поставку товару згідно митних декларацій від 31.08.2014 № 574896 на суму 22984,49 євро (405862,35 грн.), від 11.11.2014 № 575626 на суму 40412 євро (767245,87 грн.). Дебіторська заборгованість за контрактом від 19.08.2014 № ЕК-2014 становить 63396,49 євро.

Як наголосив позивач, до контракту від 19.08.2014 № ЕК-2014 укладено Додаткову угоду від 21.08.2014, якою зазначений контракт доповнено пунктом про можливість завершення зобов`язання за даним контрактом шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог

Також, між позивачем та компанією Lely East Sp/z/o/o/ (Польща) укладено угоду від 26.08.2014 про залік зустрічних однорідних вимог, а саме: позивач визнає свої зобов`язання перед нерезидентом за контрактом від 01.07.2017 № 01/07, а компанія Lely East Sp/z/o/o/ (Польща) визнає свої зобов`язання за контрактом від 19.08.2014 № ЕК-2014, сторони домовились провести залік зустрічних однорідних вимог на суму 22984,49 Євро за контрактом від 19.08.2014 № ЕК-2014.

Крім того, позивачем укладено угоду про залік зустрічних однорідних вимог від 27.11.2014 на суму 40412 євро, змістом якої обумовлено визнання позивачем зобов`язань за контрактом від 01.07.2017 № 01/07, а компанією Lely East Sp/z/o/o/ (Польща) визнано свої зобов`язання за контрактом від 19.08.2014 № ЕК-2014.

Аналогічні правовідносини були предметом розгляду у справі №826/5917/17.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 30.10.2018 у справі №826/5917/17 відносини між позивачем та його контрагентом за експортною операцією врегульовані нормами приватного права. Ними не встановлені обмеження щодо зарахування зустрічних однорідних вимог при розрахунках з нерезидентами, припинення чи врегулювання зобов`язань на свій розсуд, навіть з відступленням від положень актів цивільного законодавства.

Так, вимоги щодо декларування наявних у резидентів валютних цінностей та майна, яке знаходяться за межами України передбачалося ст. 9 Декрету КМУ "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" №15-93 та ст. 1 Указу Президента України "Про невідкладні заходи щодо повернення в Україну валютних цінностей, що незаконно знаходяться за її межами" від 18.06.1994 №319, які на момент розгляду справи втратили чинність, проте були чинними на момент виникнення спірних правовідносин.

При цьому, варто відзначити, що положення Закону України "Про валюту і валютні операції" не містять вимог щодо такого декларування.

Згідно з п. 1 ст. 9 Декрету №15-93 валютні цінності та інше майно резидентів, яке знаходиться за межами України, підлягає обов`язковому декларуванню в Національному банку України.

Відповідно до ст. 1 Указу №319/94 суб`єкти підприємницької діяльності, незалежно від форм власності, щоквартально повинні здійснювати декларування валютних цінностей, які знаходяться за межами України.

Декларування валютних цінностей, доходів та майна здійснюється суб`єктами підприємницької діяльності за формою Декларації про валютні цінності, доходи та майно, що належать резиденту України і знаходяться за її межами, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 25.12.1995 №207 (далі - Наказ №207).

Згідно з п. 3 Наказу №207 обов`язкове декларування валютних цінностей, доходів та майна здійснюється суб`єктами підприємницької діяльності за наведеною формою щоквартально в терміни, встановлені для подання квартальної та річної бухгалтерської звітності.

У свою чергу, абз. 2 п. 5 Порядку подання фінансової звітності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2000 №419 квартальна або річна фінансова звітність подається підприємствами контролюючому органу у строки, передбачені для подання декларації з податку на прибуток підприємств.

Згідно п. 49.18 ст. 49 Податкового кодексу України податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Таким чином, суб`єкти підприємницької діяльності подають до контролюючого органу Декларацію про валютні цінності, доходи та майно, що належать резиденту України і знаходяться за її межами у строки, передбачені Податковим кодексом України для подання податкової декларації.

При цьому, п. 2 ст. 16 Декрету №15-93 передбачено, що за невиконання резидентами вимог щодо декларування валютних цінностей та іншого майна, приховування або перекручення звітності про валютні операції застосовується штраф у сумі, що встановлюється Національним банком України.

Відповідно до п.п. 2.7 п. 2 Положення про валютний контроль, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 08.02.2000 №49 невиконання резидентами вимог щодо порядку та термінів декларування валютних цінностей та іншого майна тягне за собою таку відповідальність, а саме, за порушення строку декларування - накладання штрафу у розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Також 07.02.2019 року введено в дію Закон України від 21.06.2018 2473-VIII «Про валюту і валютні операції» (далі - Закон №2473).

З зазначеної дати втратив чинність Декрет Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 №15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю».

Згідно з частиною першою п. 3 ст. 16 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону 2473-VIII припинено дію Указу Президента України від 18.06.1994 №319/94 «Про невідкладні заходи щодо повернення в Україну валютних цінностей, що незаконно знаходяться за її межами», із змінами і доповненнями.

Отже, починаючи з 07.02.2019, правові засади здійснення валютних операцій, валютного регулювання та валютного нагляду, права та обов`язки суб`єктів валютних операцій і уповноважених установ, а також відповідальність за порушення ними валютного законодавства регулюються виключно Законом №2473.

Оскільки останнім періодом, за який необхідно було подавати Декларацію, є 2018 рік

(станом на 01.01.2019), суд дійшов висновку про правомірність прийняття контролюючим органом податкового повідомлення-рішення від 26.03.2020 №.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відтак, беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для їх задоволення.

Враховуючи відсутність підстав для задоволення позовних вимог, питання щодо розподілу судових витрат не вирішується.

Керуючись статтями 139, 241 - 246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Хай Філд» відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статями 292-297 Кодексу адміністративного судочинства України, із урахуванням положень пункту 15.5 Перехідних положень (Розділу VII) Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Іщук І.О.