Справа № 120/2946/22-а
Суддя: Поліщук Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

18 серпня 2022 р. Справа № 120/2946/22-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Поліщук І,М., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Могилів-Подільської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Вінницькій області до Яришівської сільської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Могилів-Подільської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Вінницькій області до Яришівської сільської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги мотивовані бездіяльністю відповідача щодо не забезпечення проведення робіт з винесення меж ботанічного заказника місцевого значення "Звеняча долина".

Ухвалою від 28.03.2022 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Даною ухвалою також встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

У встановлений судом строк відповідачем відзив на позовну заяву подано не було, хоча копія ухвали про відкриття провадження отримана ним 04.04.2022, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

З огляду на вище викладене, на думку суду, наявні підстави для вирішення даної справи за наявними у ній матеріалами.

Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив, що рішенням 11 сесії 23 скликання Вінницької обласної ради від 17.12.1999 оголошено окремі території об`єктами природно-заповідного фонду місцевого значення, зокрема п. 1.7 передбачено створення об`єкта природно-заповідного фонду - ботанічного заказника місцевого значення "Звеняча долина", загальною площею 89,0 га, в межах Слободо-Яришівської сільської ради.

Відповідний заказник розташований на території с. Слобода-Яришівка і знаходиться в користуванні Слободо-Яришівської сільської ради.

Рішенням 1 сесії 8 скликання Яришівської сільської ради №7-1/2020 від 04.11.2020 "Про початок реорганізації сільських рад, що увійшли до складу Яришівської сільської ради Могилів-Подільського району та покладання обов`язків старости" розпочато процедуру реорганізації юридичної особи - Слободо-Яришівської сільської ради.

Пунктом 5 вказаного рішення установлено, що Яришівська сільська рада є правонаступником всього майна, прав та обов`язків сільських рад, що приєднуються, зокрема й Слободо-Яришівської сільської ради.

Таким чином, зважаючи, що ботанічний заказник місцевого значення "Звеняча долина", загальною площею 89,0 га знаходиться на землях комунальної власності, а тому власником таких земель є територіальна громада в особі Яришівської сільської ради.

З огляду на викладене, саме на Яришівську сільську раду покладено обов`язок із організації проведення робіт із винесення меж ботанічного заказника та закріплення їх в натурі (на місцевості).

Втім, як зазначив позивач, в ході моніторингу використання земельних ділянок природно-заповідного фонду Могилів-Подільською окружною прокуратурою було виявлено, що Яришівською сільською радою не приймалось рішення з питань визначення в натурі (на місцевості) меж об`єкту природно-заповідного фонду - ботанічного заказника місцевого значення "Звеняча долина", а робота в цьому напрямі не ініціювалась та не проводилась, що свідчить про порушення законодавства в сфері охорони цих об`єктів.

В подальшому Могилів-Подільською окружною прокуратурою повідомлено Державну екологічну інспекцію у Вінницькій області про виявлені порушення вимог природоохоронного законодавства та запропоновано надати інформацію чи проводились планові (позапланові) заходи державного контролю (нагляду) за дотриманням вимог природоохоронного законодавства Яришівською сільською радою, зокрема щодо вжиття органом місцевого самоврядування заходів, в частині винесення меж в натурі об`єкту природо-заповідного фонду.

Листом від 22.12.2021 Державна екологічна інспекція у Вінницькій області повідомила, що 17.08.2021 було здійснено плановий та 17.11.2021 позаплановий захід дотримання вимог природоохоронного законодавства Яришівською сільською радою, однак, питання дотримання вимог режиму геологічної пам`ятки природи місцевого значення "Звеняча долина" не розглядалось.

Крім того, у відповідь на запити Могилів-Подільської окружної прокуратури, Яришівська сільська рада (листом від 17.01.2022) повідомила, що земельна ділянка площею 89,0 га під об`єктом природно-заповідного фонду - ботанічного заказника місцевого значення "Звеняча долина" не інвентаризована. Крім того, у відповідному листі також зазначено, що Яришівською сільською радою не вживались заходи щодо розроблення землевпорядної документації зі встановлення меж в натурі (на місцевості) земельної ділянки під об`єктом природно-заповідного фонду - ботанічного заказника місцевого значення "Звеняча долина".

15.02.2022 Могилів-Подільською окружною прокуратурою направлено на адресу Державної екологічної інспекції у Вінницькій області лист, в якому запропоновано надати інформацію про те, чи будуть Інспекцією вживатись заходи щодо усунення порушень вимог законодавства в судовому порядку або шляхом проведення планових чи/або позапланових заходів державного нагляду.

Листом від 16.02.2022 Державна екологічна інспекція у Вінницькій області повідомила, що Інспекцією не заплановано звернення до суду із позовною заявою по причині відсутності фінансування на сплату судового збору.

З огляду на викладене, Державна екологічна інспекція у Вінницькій області зазначила, що не заперечує щодо здійснення Могилів-Подільською окружною прокуратурою представництва держави в особі Інспекції з метою звернення до суду.

Зважаючи на необхідність реагування на виявлені порушення вимог законодавства, з метою їх усунення, Могилів-Подільською окружною прокуратурою листом 10.03.2022 повідомлено Державну екологічну інспекцію у Вінницькій області про намір представництва прокуратурою, інтересів держави в особі Інспекції шляхом звернення до суду з даним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив із наступного.

Згідно зі статтею 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Відповідно до вимог частини третьої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Частинами третьою, четвертою та п`ятою статті 53 КАС України визначено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, вступає за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, визначених статтею 169 цього Кодексу.

У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

Згідно з матеріалами справи прокурор, звертаючись до суду із цим позовом в інтересах держави, набув статусу позивача, оскільки у даному випадку орган, уповноважений звертатися до суду з позовом до Яришівської сільської ради про визнання протиправною бездіяльність щодо невжиття заходів з організації проведення робіт із винесення меж ботанічного заказника місцевого значення "Звеняча долина" та закріплення їх в натурі (на місцевості), відсутній.

Відповідно до частини четвертої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.

Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.

Виключно з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, прокурор має право отримувати інформацію, яка на законних підставах належить цьому суб`єкту, витребовувати та отримувати від нього матеріали та їх копії.

Відповідно до пункту 1 абзацу п`ятого частини четвертої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" у разі відсутності суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесений захист законних інтересів держави, а також у разі представництва інтересів громадянина або представництва інтересів держави у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави з метою встановлення наявності підстав для представництва прокурор має право витребовувати за письмовим запитом, ознайомлюватися та безоплатно отримувати копії документів і матеріалів органів державної влади, органів місцевого самоврядування, військових частин, державних та комунальних підприємств, установ і організацій, органів Пенсійного фонду України та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, що знаходяться у цих суб`єктів, у порядку, визначеному законом.

Частиною 1 статті 4 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» від 25 червня 1991 року, №1264-ХІІ (далі - Закон №1264-ХІІ) передбачено, що природні ресурси України є власністю Українського народу.

Згідно зі статтею 5 Закону №1264-ХІІ, державній охороні і регулюванню використання на території України підлягають: навколишнє природне середовище як сукупність природних і природно-соціальних умов та процесів, природні ресурси, як залучені в господарський обіг, так і невикористовувані в економіці в даний період (земля, надра, води, атмосферне повітря, ліс та інша рослинність, тваринний світ), ландшафти та інші природні комплекси.

Особливій державній охороні підлягають території та об`єкти природно-заповідного фонду України й інші території та об`єкти, визначені відповідно до законодавства України.

Пунктом «і» частини першої статті 19 Закону №1264-ХІІ передбачено, що виконавчі органи сільських, селищних, міських рад у галузі охорони навколишнього природного середовища в межах своєї компетенції приймають рішення про організацію територій та об`єктів природно-заповідного фонду місцевого значення.

Згідно частини другої статті 61 Закону №1264-ХІІ до складу природно-заповідного фонду України входять державні заповідники, природні національні парки, заказники, пам`ятки природи, ботанічні сади, дендрологічні та зоологічні парки, парки-пам`ятки садово-паркового мистецтва, заповідні урочища.

Відповідно до частин другої, третьої статті 2 Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року (далі - ЗК України) суб`єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади. Об`єктами земельних відносин є землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї).

Згідно з пунктом «в» частини 1 статті 19 ЗК України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення.

Пунктами «д», «к» частини 1 статті 12 ЗК України визначено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин належить: організація землеустрою; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Відповідно до статті 43 ЗК України землі природно-заповідного фонду - це ділянки суші і водного простору з природними комплексами та об`єктами, що мають особливу природоохоронну, екологічну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність, яким відповідно до закону надано статус територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

До земель природно-заповідного фонду включаються природні території та об`єкти (природні заповідники, національні природні парки, біосферні заповідники, регіональні ландшафтні парки, заказники, пам`ятки природи, заповідні урочища), а також штучно створені об`єкти (ботанічні сади, дендрологічні парки, зоологічні парки, парки-пам`ятки садово-паркового мистецтва) (стаття 44 ЗК України).

Згідно з частиною першою статті 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Відповідно до частини сьомої статті 79-1 ЗК України винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування.

Частиною восьмою статті 79 ЗК України передбачено, що у разі встановлення (відновлення) меж земельних ділянок за їх фактичним використанням у зв`язку з неможливістю виявлення дійсних меж, формування нових земельних ділянок не здійснюється, а зміни до відомостей про межі земельних ділянок вносяться до Державного земельного кадастру.

Згідно з частиною четвертою статті 7 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» №2456-ХІІ від 16 червня 1992 року (далі Закон №2456-ХІІ) межі територій та об`єктів природно-заповідного фонду встановлюються в натурі відповідно до законодавства. До встановлення меж територій та об`єктів природно-заповідного фонду в натурі їх межі визначаються відповідно до проектів створення територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

Частиною третьою статті 26 Закону №2456-ХІІ передбачено, що власники або користувачі земельних ділянок, водних та інших природних об`єктів, оголошених заказником, беруть на себе зобов`язання щодо забезпечення режиму їх охорони та збереження.

Відповідно до частини третьої статті 60 Закону №2456-ХІІ органи місцевого самоврядування, місцеві державні адміністрації, виконавчі органи місцевого самоврядування сприяють охороні й збереженню територій та об`єктів природно-заповідного фонду, виконанню покладених на них завдань.

Згідно із статтею 1 Закону України «Про землеустрій» від 22 травня 2003 року №858-IV (далі Закон №858-IV) під проектом землеустрою розуміють сукупність економічних, проектних і технічних документів щодо обґрунтування заходів з використання та охорони земель, які передбачається здійснити за таким проектом; цільове призначення земельної ділянки - використання земельної ділянки за призначенням, визначеним на підставі документації із землеустрою у встановленому законодавством порядку.

Статтею 2 цього ж Закону передбачено, що землеустрій забезпечує встановлення і закріплення на місцевості меж адміністративно- територіальних одиниць, територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного та історико- культурного призначення, меж земельних ділянок власників і землекористувачів.

Відповідно до статті 19 Закону №858-IV до повноважень сільських, селищних, міських рад у сфері землеустрою на території сіл, селищ, міст належать організація та здійснення землеустрою, проведення інвентаризації земель та земельних ділянок усіх форм власності.

Згідно зі статтею 20 Закону №858-IV землеустрій проводиться в обов`язковому порядку на землях усіх категорій незалежно від форми власності в разі встановлення в натурі (на місцевості) меж земель, обмежених у використанні і обмежених (обтяжених) правами інших осіб (земельні сервітути).

Статтею 22 цього ж Закону передбачено, що підставою для здійснення землеустрою є рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо проведення робіт із землеустрою, укладені договори між юридичними чи фізичними особами (землевласниками і землекористувачами) та розробниками документації із землеустрою, судові рішення.

Згідно із статтею 25 Закону №858-IV одним із видів документації із землеустрою є проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону №858-IV замовниками документації із землеустрою можуть бути органи державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, землевласники і землекористувачі, а також інші юридичні та фізичні особи.

Статтею 47 Закону №858-IV передбачено, що проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів розробляються з метою, зокрема: збереження природного різноманіття ландшафтів, охорони довкілля, підтримання екологічного балансу; визначення в натурі (на місцевості) меж охоронних зон та інших обмежень у використанні земель, встановлених законами та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами, а також інформування про такі обмеження землевласників, землекористувачів, інших фізичних та юридичних осіб.

Таким чином, природоохоронне законодавство України передбачає ідентифікацію територій природно-заповідного фонду, в тому числі шляхом встановлення в натурі їх меж, для чого в обов`язковому порядку розробляються проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду.

Наведене убезпечує від використання землі на території природно-заповідного фонду (в тому числі заказника) не за цільовим призначенням та запобігає її протиправному привласненню.

Отже, оскільки відносно ботанічного заказника місцевого значення "Звеняча долина", не вжито заходів щодо організації проведення робіт із винесення його меж та закріплення їх в натурі (на місцевості) площею 89,0 га, що підтверджується матеріалами справи, то є ймовірність використання цієї території за нецільовим призначенням, що суперечить природоохоронному законодавству.

У зв`язку із наведеним, а також враховуючи наведені норм чинного законодавства, суд приходить до висновку, що відповідач зобов`язаний вчинити дії щодо організації проведення робіт із винесення меж ботанічного заказника місцевого значення "Звеняча долина" та закріплення їх в натурі (на місцевості) площею 89,0 га.

Пунктом 4 частини другої статті 245 КАС України визначено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

З огляду на встановлені судом обставини під час судового розгляду справи, положення законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо невжиття заходів з організації проведення робіт із винесення меж ботанічного заказника місцевого значення "Звеняча долина" та закріплення їх в натурі (на місцевості) площею 89,0 га.

Отже, суд приходить до висновку про наявність підстав для зобов`язання відповідача забезпечити організацію проведення робіт із винесення меж Ботанічного заказника місцевого значення "Звеняча долина" та закріплення їх в натурі (на місцевості) площею 89,0 га.

Відповідно до частини першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зважаючи на наведені вище норми законодавства та встановлені судом обставини справи, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до частини другої статті 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Оскільки під час розгляду даної справи не залучались свідки та не проводились експертизи, то відсутні підстави для стягнення з відповідача судових витрат.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Яришівської сільської ради щодо невжиття заходів з організації проведення робіт із винесення меж ботанічного заказника місцевого значення "Звеняча долина" та закріплення їх в натурі (на місцевості) площею 89,0 га.

Зобов`язати Яришівську сільську раду забезпечити відповідно до вимог чинного законодавства України організацію проведення робіт із винесення меж ботанічного заказника місцевого значення "Звеняча долина" та закріплення їх в натурі (на місцевості) площею 89,0 га.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Могилів-Подільська окружна прокуратура (вул. Покровська, 5, м. Могилів- Подільський , Вінницька область, )

Державна екологічна інспекція у Вінницькі області (вул. 600-річчя, 19, м. Вінниця, 21100, )

Яришівська сільська рада (вул. Головна, 19, с. Яришів, Могилів-Подільський район, Вінницька область, )

Повний текст рішення складено 18.08.2022

Суддя Поліщук Ірина Миколаївна