Справа № 344/7975/22
Суддя: Бородовський С. О.
Дата ухвалення: 2022-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 344/7975/22
Провадження № 2-а/344/142/22
У Х В А Л А

12 серпня 2022 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області Бородовський С.О., розглянувши матеріали позовної заяви адвоката Комарницького Е.Г. в інтересах позивача ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області про визнання рішення протиправним та його скасування, -

В С Т А Н О В И В:

адвокат Комарницький Е.Г. звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з адміністративним позовом в інтересах позивача ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області, в якому просив визнати поважними причини пропуску строку щодо оскарження рішення №2 від 01.04.2016 Долинського РС УДМС в Івано-Франківській області про повернення громадянина російської федерації ОСОБА_1 за межі України, визнати протиправним та скасувати рішення №2 від 01.04.2016 Долинського РС УДМС в Івано-Франківській області про повернення громадянина російської федерації ОСОБА_1 за межі України.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 08.07.2022 в задоволенні клопотання представника позивача про визнання поважними причини пропуску строку звернення до суду відмовлено; позовну заяву адвоката Комарницького Е.Г. в інтересах позивача ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області про визнання рішення протиправним та його скасування залишено без руху та надано представнику позивача строк 10 днів з дня отримання ухвали для усунення недоліків, вказаних в мотивувальній частині ухвали.

08 серпня 2022 від представника позивача адвоката Комарницького Е.Г. надійшла заява на поновлення строку звернення з адміністративним позовом. В обґрунтування заяви зазначено, що 19.04.2022 в приміщенні УДМС в Івано-Франківській області складено стосовно ОСОБА_1 протокол про адміністративне затримання, а також в той самий день винесено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.203 КУпАП та накладено штраф в розмірі 3400 грн. Працівники УДМС в Івано-Франківській області повідомили, що стосовно ОСОБА_1 ще у 01.04.2016 винесена постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності, а також прийнято рішення №2 від 01.04.2016 Долинського РС УДМС в Івано-Франківській області про примусове до 01.06.2016 повернення до російської федерації. Про існування зазначених документів ОСОБА_1 нічого не було відомо. Тому 19.04.2022 ОСОБА_1 звернувся до працівників УДМС в Івано-Франківській області, із заявою, згідно якої просив видати копію рішення №2 від 01.04.2016, так як зміст рішення, ні підстави його прийняття йому відомі не були, оскільки його прийняття та оголошення здійснювалось за відсутності. 19.04.2022 року УДМС задовольнило заяву та надали можливість ознайомитися тільки з копією рішення дозволити сфотографувати та як оригінал знаходився у Долинському відділі УДМС. Ознайомившись з копією рішення, ОСОБА_1 повідомив працівникам УДМС, що дане рішення йому ніхто не вручав так як не має будь-якої відмітки в самому рішенні тим більше, до самого рішення не додано жодних документів, які підтверджують його отримання чи відмову від отримання поштовою кореспонденцією чи іншими засобами зв`язку. Тим більше він не проживає за адресою АДРЕСА_1 оскільки проживає та зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 , що також підтверджується довідкою про особу та відміткою в копії паспорта громадянина рф. В зв`язку з цим про прийняте рішення №2 від 01.04.2016 ОСОБА_1 стало відомо тільки 19.04.2022. Крім цього відповідач хоч і надав можливість ознайомитися з копією рішення №2 від 01.04.2016р. проте згодом листом від 15.06.2022 повідомив що дане рішення в нього відсутнє, тому повторно вручити таке рішення він не має можливості. Однак дане рішення у 2016 році йому не вручалось взагалі, а твердження що документ знищений у зв`язку із закінченням 5 річного строку зберігання ще додатково підтверджують його неправомірність при тому, що з таким рішенням позивачу надавалась можливість ознайомитися та на підтвердження цього він зняв його копію. Вважає, що причини пропуску строку звернення ОСОБА_1 до адміністративного суду з даним позовом є поважними, а тому пропущений процесуальний строк звернення до суду необхідно поновити. Просив визнати для ОСОБА_1 поважними причини пропуску встановленого строку звернення з адміністративним позовом. Поновити строк звернення до суду з адміністративним позовом.

Згідно ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Частина друга статті 44 КАС України покладає на учасників справи обов`язок добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Строк звернення до суду, як одна із складових гарантії ,,права на суд, може і має бути поновленим, лише у разі наявності достатніх на те поважних причин.

Поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд судді, суду.

Відповідно до статті 122 частин 1, 2, 3 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (Рішення Конституційного Суду України № 17-рп/2011 від 13 грудня 2011 року). Такі обмеження направленні на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права та інтереси інших учасників правовідносин.

Положеннями статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства України з 1997 року, кожному гарантується право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

При цьому, якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Пономарьов проти України" (Ponomaryov v. Ukraine), заява №3236/03, п. 41, від 03.04.2008).

Поважними причинами пропуску строку на подання позову можуть бути визнані лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звертається до суду, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та повинні бути підтверджені належними доказами.

Саме така правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 24 квітня 2018 року у справі № 816/1630/17.

Отже, за практикою ЄСПЛ, застосування судами наслідків пропущення строків звернення до суду не є порушенням права на доступ до суду. І навпаки, безпідставне поновлення таких строків свідчить про порушення принципу правової визначеності.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно з частиною першою статті 77 КАС України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що пропуск такого строку дійсно пов`язаний з об`єктивно непереборними обставинами чи істотними перешкодами.

Крім цього, при вирішенні питання про поновлення строку, суд надає оцінку обставинам, які слугували перешкодою для своєчасного звернення до суду, у взаємозв`язку інтервалів часу: з моменту закінчення встановленого КАС України строку до дати звернення з позовною заявою.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно - правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Підстави пропуску строку можуть бути визнані поважними, строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк звернутись до суду.

Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав на оскарження рішення, дії чи бездіяльності у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку з поважних причин.

При вирішенні питання щодо поважності причин пропуску строку звернення до суду, суд повинен звертати увагу на усі доводи позивача; на тривалість строку, який пропущено; на поведінку позивача протягом цього строку; на дії, які він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду та оцінювати їх в сукупності. Суди повинні гарантувати доступ до правосуддя особам, які вважають, що їх право порушене, і діяли добросовісно, але пропустили строк звернення до суду з поважних причин.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 26.06.2018 року у справі № 473/653/17 (ЄДРСРУ № 74991952).

З часу прийняття оскаржуваного рішення відповідача (01.04.2016) минуло більше шести років, що є тривалим строком.

Останнє звернення позивача до органу ДМС було 17.11.2015.

Крім цього, незнання про можливе порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не вказує на поважність причин пропуску строку звернення до суду.

Заявляючи клопотання про поновлення строку звернення до адміністративного суду позивач має надати докази поважності причин його пропуску протягом такого тривалого часу.

Позивачем не наведено поважні причин, наявність яких йому перешкоджали оскаржити рішення суб`єкта владних повноважень у визначений строк.

Відповідно до статті 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

При цьому, підстави наведені позивачем у заяві в обґрунтування пропуску строку звернення до суду, визнаються судом неповажними з наведених підстав.

Оскільки представником позивача не наведено об`єктивних і непереборних обставин, що перешкоджали йому вчасно реалізувати процесуальні права, такі обставини не підтверджуються і матеріалами справи, а пропуск строку звернення із позовом є значним, то адміністративний позов підлягає поверненню.

Відповідно до зазначеного суд, -

П О С Т А Н О В И В :

адміністративний позов адвоката Комарницького Е.Г. в інтересах позивача ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області про визнання рішення протиправним та його скасування - повернути позивачу.

Ухвалу про повернення позовної заяви може бути оскаржено.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Бородовський С.О.