Справа № 640/30423/20
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2022-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2022 року м. Київ № 640/30423/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Шулежка В.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - відповідач), в якому просить:

скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про відмову в призначенні пенсії за віком від 03.06.2020;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повторно розглянути заяву ОСОБА_1 з урахуванням трудового (страхового) стажу роботи, який зазначений у трудовій книжці позивача.

Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю прийнятого рішення, яким відмовлено позивачу у призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, згідно п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки він має необхідний страховий та пільговий стаж для призначення пенсії.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.12.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на те, що при призначенні пенсії на пільгових умовах за Списком №2 обов`язковою умовою є підтвердження спеціального стажу уточнюючими довідками, відповідного зразка, підприємств або організацій про пільговий характер роботи. З огляду на викладене, оскільки у позивача відсутній необхідний пільговий і страховий стаж, відповідач вважає, що рішення від 03.06.2020 про відмову у призначенні пенсії прийнято правомірно, а тому відсутні підстави для задоволення позову.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою від 15.05.2020 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Листом від 03.06.2020 №2600-0314-8/72749 Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повідомило про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах за Списком 2, оскільки відсутній необхідний страховий та пільговий стаж роботи.

Не погоджуючись з відмовою відповідача у призначенні пенсії, вважаючи таке рішення необґрунтованим та протиправним, позивач звернувся із даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Статтею 24 даного Закону передбачено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Законом України від 03.10.2017 № 2148-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» внесено зміни до Закону від 09.07.2003 № 1058-IV та доповнено його розділом XIV-1 «Пенсійне забезпечення окремих категорій громадян».

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

За відсутності страхового стажу, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу: з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років у чоловіків і не менше 23 років у жінок.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 12.08.1993 №637, якою затверджено порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637, у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Пунктом 1 Порядку №637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно пункту 2 цього Порядку у разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Пунктом 3 вказаного Порядку передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно із пунктом 20 зазначеного Порядку у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Таким чином, проаналізувавши вказані норми у сукупності, суд зазначає, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах, відповідно до ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», є: наявність у особи одночасно наступних умов: вік, стаж роботи, у тому числі на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці та за наявності результатів атестації робочих місць.

Поряд з цим, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Натомість уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників подаються лише за умови, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників.

Листом від 03.06.2020 №2600-0314-8/72749 позивачу відмовлено у призначені пільгової пенсії, посилаючись на те, що у позивача відсутній страховий та пільговий стаж, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах за віком за списком № 2. Зокрема, звернута увага на відсутність додаткових підтверджуючих довідок підприємств.

Як вбачається з матеріалів справи, 15.05.2020 ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про призначення йому пенсії за віком по Списку №2 відповідно до ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та надав паспорт, ідентифікаційний код, диплом про освіту, трудову книжку.

Станом на момент подання заяви про призначення пенсії позивач мав вік, встановлений п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058-IV, 55 років.

На підтвердження трудового стажу позивачем подана трудова книжка серії НОМЕР_1 , у якій містяться наступні записи:

з 01.09.1980 по 20.07.1983 позивач навчався у професійно-технічному училищі №7 м. Ворошиловград (м. Луганськ);

22.07.1983 - прийнятий на роботу у цех №2 слюсарем-інструментальником 3 розряду (наказ №62 від 18.07.1983);

08.06.1984 - призваний на військову службу до лав Радянської армії (наказ №167 від 11.06.1984);

30.10.1984 - прийнятий в механічний цех №12 слюсарем-інструментальником 3 розряду (наказ №670 від 29.10.1984);

23.07.1986 - переведений на посаду грузчика транспортувальника по 4 розряду (наказ №242 від 22.07.1986);

14.08.1986 - переведений на посаду пакувальника консерваторщика колінвалів тієї ж ділянки (наказ №266 від 18.07.1986);

05.09.1989 - переведений в ковальсько-пресовий цех на штампову ділянку слюсарем-інструментальником по обробці штампів абразивами сухим способом по 3 розряду (наказ №253 від 05.09.1989);

01.04.1993 - звільнений за ст.36 п.5 КЗпП України по переводу в Орендоване підприємство «Луганський завод колінчастих валів ім.20-річчя Жовтня» (наказ №111 від 29.03.1993);

01.04.1993 прийнятий на посаду слюсарем-інструментальником по обробці штампів абразивами сухим способом по 3 розряду (наказ №111 від 29.03.1993);

17.12.1996 - Орендоване підприємство «Луганський завод колінчастих валів ім.20-річчя Жовтня» перейменовано на Закрите акціонерне товариство «Луганський завод колінчастих валів» (за рішенням Держвиконкому №148/6719) (наказ №456 від 23.12.1996);

01.02.2000 - присвоєно 4 розряд слюсарю-інструментальнику по обробці штампів абразивами сухим способом ковальсько-пресового цеху (розпор.32 від 10.04.2000);

21.09.1994 - за результатами атестації робочих місць професія слюсар-інструментальник (…) підтверджено право на пенсію за віком на пільгових умовах по Списку №2 (наказ №287 від 21.09.1994);

08.11.2000 - за результатами атестації робочих місць професія слюсар-інструментальник (…) підтверджено право на пенсію за віком на пільгових умовах по Списку №2 (наказ №354 від 08.11.2000);

31.10.2005 - за результатами атестації робочих місць професія слюсар-інструментальник (…) підтверджено право на пенсію за віком на пільгових умовах по Списку №2 (наказ №396 від 31.10.2005);

01.03.2006 - звільнений у зв`язку з переводом до ТОВ «Луганський завод колінчастих валів» (п.5 ст.36 КЗпП України) (наказ №26-к від 01.03.2006);

02.03.2006 - прийнятий по переводу слюсарем-інструментальником - робітником, зайнятим на обдирці, точці, шліфування металевих виробів та інструменту образивними колами сухим способом 4 розряду на штампову ділянку ковальсько-пресового цеху №3 (наказ №3-к від 02.03.2006);

08.01.2008 - звільнений на підставі п.1 ст.36 КЗпП України (за згодою сторін) (наказ №59от від 08.01.2008).

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що у позивача пільговий стаж складає 5 років 11 місяців 7 днів за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, тобто відповідач не визнає факт перебування позивача на посадах, які надають право на пенсію на пільгових умовах з підстав того, що позивачем не було надано уточнюючі довідки про пільговий характер роботи, наказів про результати проведення атестації робочих місць, та інших первинних документів, на підставі яких можна було б підтвердити роботу зі шкідливими умовами праці.

Водночас суд звертає увагу на те, що на підтвердження такого доводу відповідачем не зазначається які самі періоди роботи позивача не вірно зазначені в трудовій книжці та які не підтверджують право позивача на пенсію на пільгових умовах, та також не вказано в чому полягає неправильність записів, що свідчить про поверхневий підхід до виконання своїх обов`язків.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383 (далі - Порядок №383) встановлено, що при визначені права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. При цьому до пільгового стажу роботи зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Відповідно до п.4.2 Порядку №383 результати атестації (як уперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, упродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінились докорінні умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Згідно п.4.3 Порядку №383 у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1997 року (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць) до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи зі шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Пунктом 10 Порядку №383 установлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку з оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку з наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та в разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку №637.

Разом з тим, дослідивши трудову книжку позивача, суд зазначає, що остання містить усі необхідні записи про навчання, військову службу, роботу позивача.

Суд зазначає, що наявна в матеріалах справи копія трудової книжки позивача з внесеними до неї записами про займані посади і період виконуваної роботи підтверджує спеціальний трудовий та пільговий стаж позивача.

Більш того, у трудову книжку внесено записи про проведення атестації робочих місць, за результатами якої підтверджено, що посади, на яких перебував позивач, включені до Списку №2, що є підставою для врахування вказаних періодів роботи на відповідних посадах до пільгового стажу.

Крім того, щодо зарахування періоду навчання до пільгового стажу роботи позивача, суд зазначає, що час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

Відповідно до частини 1 статті 38 Закону України «Про професійну (професійно-технічну) освіту» від 10.02.1998 №103/98-ВР час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Аналіз вказаної норми дає підстави дійти до висновку, що час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу здобувача освіти, в тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, за наявністю двох підстав, а саме у випадку, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу не перевищує трьох місяців; якщо особа зарахована на роботу за набутою професією.

Як встановлено судом, позивач навчався з 01.09.1980 по 20.07.1983 в Луганському (Ворошиловградському) ПТУ №7 та з 22.07.1983 прийнятий на роботу у цех №2 слюсарем-інструментальником 3 розряду, що підтверджується записами у трудовій книжці позивача.

Таким чином, судом встановлено, що позивач працевлаштувався за спеціальністю після закінчення навчання в межах трьохмісячного строку, тобто відповідно до статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» він має право на включення періоду навчання до стажу роботи за спеціальністю, що дає право на пільги.

Щодо періоду проходження військової служби, суд зазначає, що відповідно до частини четвертої статті 25 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

Постановою Ради міністрів СРСР від 03 серпня 1972 року №590 затверджено «Положення про порядок призначення та виплати державних пенсій».

Відповідно до пункту 109 цього Положення при призначенні на пільгових умовах або в пільгових розмірах пенсій по старості та інвалідності робітникам і службовцям, які працювали на підземних роботах, на роботах з шкідливими умовами праці та в гарячих цехах і на інших роботах з важкими умовами праці періоди, строкової служби в Радянській армії прирівнюються за вибором яка звернулася за призначенням пенсії або до роботи, яка передувала даного періоду, або до роботи, яка слідувала за закінченням цього періоду.

Зі змісту трудової книжки позивача встановлено, що слідом за періодом строкової служби в армії позивач працював в механічному цеху №12 слюсарем-інструментальником 3 розряду.

Оскільки зазначена посада відноситься до Списку № 2, відтак за бажанням позивача служба в армії, що передувала цій роботі має зараховуватися до пільгового стажу за Списком № 2.

Таким чином, як вже було зазначено вище, аналіз наведених правових норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Трудова книжка позивача містить усі необхідні записи та є належним та допустимим доказом, що підтверджує спеціальний трудовий та пільговий стаж позивача, який в сукупності з іншими вимогами, передбаченими у статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а саме його вік відповідає нормам статті, що дає йому право на пільгове пенсійне забезпечення по Списку №2, за умови дотримання усіх вимог вказаної статті.

В той час, відповідачем не доведено які саме періоди роботи позивача не правильно зазначені в трудовій книжці та які не підтверджують право позивача на пенсію на пільгових умовах, також не вказано в чому полягає неправильність записів, що свідчить про поверхневий підхід до виконання своїх обов`язків.

При цьому, суд зазначає, що оскільки виключно Законами визначаються умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, з огляду пріоритетності законів над підзаконним актами, нормативно-правовий акт, яким є Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, не може перешкоджати або встановлювати додаткові умови для визначення права на пенсію.

Більш того, вказаним Порядком передбачено право осіб надавати відповідні уточнюючі довідки, а не обов`язок, невиконання якого могло б потягнути відмову у призначенні пенсії.

В даному випадку, відповідачем відмовляючи в призначенні пенсії не надано належної правової оцінки поданим документам на підтвердження позивачем стажу.

Поряд з цим, відповідач, стверджуючи про непідтвердження необхідного стажу у позивача для призначення пенсії за Списком №2, зазначив про неподання уточнюючих довідок підприємств або організацій про пільговий характер роботи.

Водночас, надав їм оцінку, а саме вказав на те, що їх видачу можливо здійснити підприємствами, що розташовані на тимчасово непідконтрольній українській владі території, однак будь-який акт виданий такими органами є недійсними та не несуть будь-яких правових наслідків.

Поряд з цим, суд зазначає, що позивач набув трудовий стаж у період, коли населені пункти, на території яких підприємства здійснювали господарську діяльність, перебували під контролем української влади, і такі підприємства були утворені відповідно до законодавства України.

З огляду на викладене, суд вважає, що такі посилання відповідача є безпідставними, оскільки наявний трудовий стаж позивача підтверджено записами в трудовій книжці, яка є основним документом.

Суд звертає увагу на принцип пропорційності, який вимагає співмірного обмеження прав і свобод людини для досягнення публічних цілей. Органи влади, зокрема, не можуть покладати на громадян зобов`язання, що перевищують межі необхідності, які випливають із публічного інтересу, для досягнення цілей, які прагнуть досягнути за допомогою застосовуваної міри (або дій владних органів). Вказаний принцип передбачає наявність розумного співвідношення між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе індивідуальний і надмірний тягар.

Крім того, як зазначено у постанові Верховного Суду від 31 жовтня 2019 року у справі №711/10426/16-а, відсутність у відповідача можливості здійснити перевірку відомостей на підприємстві, яке знаходиться на непідконтрольній українській владі території, не може бути підставою для відмови особі у реалізації наявного у нього права на пенсійне забезпечення.

Соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.

Тобто в розрізі даної справи та за умови підтвердження трудового стажу, як громадянин України, позивач наділений правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних підстав.

З урахуванням наведеного у сукупності, суд дійшов висновку, що рішення відповідача про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах прийнято необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття такого рішення, отже є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Оскільки Пенсійний фонд є єдиним органом, який призначає пенсії та здійснює підготовку документів для її виплати, тобто вирішення питання призначення та виплату пенсії є виключною компетенцією органів Пенсійного фонду, тому належним способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах з урахуванням трудового (страхового) стажу роботи, який зазначений у його трудовій книжці.

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною другою статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Вимогами статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно із частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірності своїх дій та прийняття рішення, з приводу яких подано позов.

Враховуючи наведене, системно проаналізувавши норми законодавства, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, за результатами з`ясування обставини у справі та їх правової оцінки, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення.

Беручи до уваги положення частини першої та третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, на користь позивача підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача всі здійсненні ним судові витрати.

Керуючись ст.ст. 9, 72-77, 90, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про відмову в призначенні пенсії за віком від 03.06.2020 №2600-0314-8/72749.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах з урахуванням трудового (страхового) стажу роботи, який зазначений у трудовій книжці та з урахуванням висновків суду.

Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені витрати зі сплати судового збору у розмірі 840,80 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст.293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.П. Шулежко