Справа № 200/982/20-а
Суддя: Кравченко Т.О.
Дата ухвалення: 2020-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2020 року Справа№200/982/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м. Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Кравченко Т.О.,

за участю

секретаря судового засідання Дьяченка Є.І.,

представника позивача Шилова Р.Ю.,

представника відповідача Голуба М.І.,

розглянув в порядку загального позовного провадження в судовому засіданні адміністративну справу за позовом обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

встановив:

22 січня 2020 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» (далі позивач, ОКП «Донецьктеплокомуненерго») до Головного управління ДПС у Донецькій області (далі відповідач, ГУ ДПС у Донецькій області), надісланий на адресу суду 17 січня 2020 року, в якому позивач просив:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 16 грудня 2019 року № .

Заяви, клопотання учасників справи. Процесуальні дії у справі.

27 січня 2020 року суд постановив ухвалу про прийняття позовної заяви та відкриття провадження в адміністративній справі № 200/982/20-а; вирішив розглядати справу в порядку загального позовного провадження; розпочав підготовче провадження; призначив підготовче засідання на 10 лютого 2020 року; встановив строк для подання заяв по суті справи.

В підготовчому засіданні 10 лютого 2020 року оголошена перерва до 10 березня 2020 року; 10 березня 2020 року до 16 березня 2020 року.

16 березня 2020 року суд постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 16 квітня 2020 року.

16 квітня 2020 року судове засідання відкладено до 18 червня 2020 року, 18 червня 2020 року до 07 липня 2020 року.

В судовому засіданні 07 липня 2020 року оголошена перерва до 16 липня 2020 року.

Справа розглянута по суті 16 липня 2020 року в судовому засіданні за участю представників сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 229 КАС здійснювалося повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

В судовому засіданні представники позивача та відповідача надали пояснення, аналогічні тим, що викладені в поданих ними заявах по суті справи.

П. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з 12 березня 2020 року до 22 травня 2020 року на всій території України установлений карантин. В подальшому цей карантин продовжувався і на час розгляду справи триває.

Відповідно до п. 3 Розділу VІ «Прикінцеві положення» КАС України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст. ст. 47, 79, 80,114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки, в тому числі розгляду адміністративної справи, продовжуються на строк дії такого карантину.

Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Таким чином, справа розглянута в межах строку, визначеного КАС України з урахуванням положень п. 3 Розділу VІ «Прикінцеві положення» цього Кодексу.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 16 грудня 2019 року ГУ ДПС у Донецькій області прийняло податкове повідомлення-рішення № , яким збільшило суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на суму 80 175,00 грн, в тому числі за основним платежем 53 450,00 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями 26 725,00 грн.

Вважаючи вказане податкове повідомлення-рішення протиправними та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Позивач покликався на норми п. 187.10 ст. 187, п. 44 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України (далі ПК України) та стверджував, що ОКП «Донецьктеплокомуненерго» як постачальник теплової енергії в періоді віднесення до складу податкового кредиту суми податку на додану вартість 53 450,00 грн (вересень 2019 року) застосовувало касовий метод обліку податку на додану вартість.

Зазначав, що норми п. 198.6 ст. 198 ПК України обмежують право платника податку, що застосовує касовий метод, на включення до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість по податковим накладним на термін 1095 календарних днів з дати складання лише в разі, якщо вони були зареєстровані з порушенням грачиних термінів.

Позивач доводив, що у ОКП «Донецьктеплокомуненерго» не виникало право на віднесення сум податку на додану вартість до складу податкового кредиту у попередніх звітних періодах до здійснення оплати або надання інших видів компенсації вартості поставлених товарно-матеріальних цінностей.

Наголошував, що заборгованість, що погашена ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в серпні 2019 року, не є безнадійною відповідно до пп. 14.1.11 п. 14.1 ст. 14 ПК України, з огляду на те, що контрагентом публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі ПАТ «НАК «Нафтогаз України») були вжиті заходи до стягнення суми боргу в судовому порядку.

Зазначав, що норми п. 198.6 ст. 198 ПК України не регулюють відносини щодо віднесення до податкового кредиту суми податку на додану вартість платниками, які здійснюють касовий метод обліку. Стверджував, що правомірність його дій, які полягали у включенні до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість на підставі податкових накладних, з дати складання яких минуло 1095 днів, підтверджено такими, що набрали законної сили, судовими рішеннями у справах № 200/6382/19-а, № 200/5931/19-а, № 200/8622/19-а, № 200/10904/19-а, № 200/11625/19-а.

Крім того, позивач доводив, що контролюючий орган не міг застосовувати до нього штрафні санації в силу приписів ст. 10 Закону України від 02 вересня 2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».

З огляду на викладене позивач просив задовольнити позов.

Відповідач позов не визнав, надав відзив на позовну заяву.

Відповідач доводив, що у спірних правовідносинах діяв в межах повноважень, в порядку та способом, що визначені податковим законодавством.

Зазначив, що ГУ ДПС у Донецькій області провело камеральну перевірку показників податкової декларації з податку на додану вартість за вересень 2019 року від 19 жовтня 2019 року № , даних додатку 5 до декларації, інформаційних баз даних ДПС України та встановило, що позивач включив до складу податкового кредиту вересня 2019 року суму податку на додану вартість на підставі податкових накладних, отриманих від ПАТ «НАК «Нафтогаз України» в лютому 2014 року, на суму 53 450 грн.

За результатами перевірки контролюючий орган дійшов висновку, що ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в порушення вимог п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, п. 200.2 ст. 200 ПК України занизило позитивне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду, яке сплачується до державного бюджету (рядок 18 декларації за вересень 2019 року) на суму 53 450 грн.

Всупереч вимогам п. 198.6 ст. 198 ПК України позивач сформував податковий кредит у вересні 2019 року в сумі 53 450 грн за рахунок податкових накладних, з дати складання яких минуло 1095 календарних днів, що призвело до завищення суми податкового кредиту за вересень 2019 року на суму 53 450 грн (рядки 10.1, 17 декларації) та порушення вимог п. 200.1 ст. 200 ПК України в частині заниження позитивного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду, яке сплачується до державного бюджету за вересень 2019 року на суму 53 450 грн (рядок 18 декларації).

Наполягав на безпідставності посилання позивача на наявність сертифікату Торгово-промислової палати, оскільки він стосується реалізації положень п. п. 100.4, 100.5 ст. 100 ПК України, яка передбачає розстрочення та відстрочення сплати грошових зобов`язань, а не звільнення від сплати чи не нарахування платнику зобов`язань та штрафних санкцій.

З огляду на викладене відповідач просив відмовити в позові.

Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Докази відхилені судом, та мотиви їх відхилення.

На виконання вимог ст. 90 КАС суд оцінив докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні; оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з того, що жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 77 КАС кожна особа повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

За правилами абз. 1 ч. 2 ст. 77 КАС в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч. 5 ст. 77 КАС якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних документів.

З`ясовуючи чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, а також чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, суд встановив таке.

Позивач обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго» (ідентифікаційний код: 03337119, місцезнаходження: 84307, Донецька обл., м. Краматорськ, пров. Земляний, буд. 2) зареєстроване як юридична особа 23 лютого 2001 року, про що 13 листопада 2004 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі ЄДР) внесений відповідний запис.

Основний вид економічної діяльності позивача код КВЕД 35.30 Постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря.

Як платник податків ОКП «Донецьктеплокомуненерго» перебуває на обліку в ГУ ДПС у Донецькій області (м. Краматорськ) з 20 вересня 1993 року за № б/н.

ОКП «Донецьктеплокомуненерго» є платником податку на додану вартість з 13 серпня 1997 року. Свідоцтво платника податку на додану вартість від 27 лютого 2015 року № 200209551, індивідуальний податковий номер 1.

Ці обставини встановлені на підставі виписки з ЄДР від 31 жовтня 2018 року, Статуту ОКП «Донецьктеплокомуненерго», затвердженого розпорядженням голови Донецької обласної державної адміністрації від 18 січня 2001 року № 30 (в редакції розпорядження голови Донецької обласної державної адміністрації, обласної військово-цивільної адміністрації від 11 жовтня 2019 року № 1096/5-19).

Відповідно до пп. пп. 1.1, 1.2, п. 1 пп. 4.1 п. 4 Статуту ОКП «Донецьктеплокомуненерго» засноване на спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, що знаходиться в управлінні Донецької обласної ради; засновником, власником та органом управління підприємства є Донецька обласна рада; метою діяльності підприємства є виробництво теплової енергії, транспортування її магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами та постачання теплової енергії у вигляді пари та гарячої води споживачам у порядку, встановленому законодавством.

Відповідач Головне управління ДПС в Донецькій області (ідентифікаційний код 43142826) зареєстроване як юридична особа 31 липня 2019 року, про що до ЄДР внесений відповідний запис.

В структуру ГУ ДПС в області входить Краматорське управління ГУ ДПС у Донецькій області (код ЄДРПОУ ВП: 43196646) без статусу юридичної особи.

19 листопада 2019 року головний державний ревізор-інспектор відділу податків і зборів з юридичних осіб Краматорського управління ГУ ДПС у Донецькій області Попова О.В. на підставі п. 200.10 ст. 200 ПК України, в порядку пп. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75, п. 76.3 ст. 76 ПК України, провела камеральну перевірку ОКП «Донецьктеплокомуненерго», за результатами якої склала акт № 262/05-99-52-04/3337119 «Про результати камеральної перевірки даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» (код ЄДРПОУ 3337119) за вересень 2019 року».

Під час перевірки контролюючий орган використав бази даних ДПС України: ІС «Податковий блок», податкову декларацію з податку на додану вартість за вересень 2019 року від 19 жовтня 2019 року № , додаток 5 до податкової декларації з податку на додану вартість «Розшифровки податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5)» від 19 жовтня 2019 року № .

При перевірці показників податкової декларації з податку на додану вартість за вересень 2019 року від 19 жовтня 2019 року № , додатку 5 до податкової декларації з податку на додану вартість «Розшифровки податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5)» від 19 жовтня 2019 року № контролюючий орган встановив, що ОКП «Донецьктеплокомуненерго» включило до складу податкового кредиту вересня 2019 року суму податку на додану вартість на підставі податкових накладних, отриманих від ПАТ «НАК «Нафтогаз України» за періодом виписки лютий 2014 року на суму 53 450,00 грн.

У зв`язку з цим контролюючий орган дійшов висновку, що ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в порушення п. 198.6 ст. 198 ПК України сформувало податковий кредит вересня 2019 року в розмірі 53 450,00 грн за рахунок податкових накладних, з дати складання яких минуло 1095 календарних днів, що призвело до завищення суми податкового кредиту за вересень 2019 року у розмірі 53 450,00 грн (рядки 10.1, 17 декларації).

В акті перевірки наведені розбіжності між показниками, задекларованими платником, та показниками за даними перевірки, а саме:

код рядка податкової декларації 10.1 «Придбання (виготовлення, будівництво, спорудження, створення) товарів/послуг та необоротних активів на митній території України з основної ставкою»: сума податку на додану вартість за даними платника 2 250 465,00 грн, сума податку на додану вартість за даними перевірки 2 197 015,00 грн, відхилення «-53 450,00 грн»;

код рядка податкової декларації 17 «Усього податкового кредиту»: сума податку на додану вартість за даними платника 2 250 465,00 грн, сума податку на додану вартість за даними перевірки 2 197 015,00 грн, відхилення «-53 450,00 грн»;

код рядка податкової декларації 18 «Позитивне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (рядок 9 рядок 17 декларації) (позитивне значення), яке сплачується до державного бюджету»: сума податку на додану вартість за даними платника 654 325,00 грн, сума податку на додану вартість за даними перевірки 707 775,00 грн, відхилення «+53 450,00 грн».

Як наслідок, за результатами камеральної перевірки контролюючий орган дійшов висновку про порушення позивачем вимог п. 198.6 ст. 198, п. 200.1 ст. 200, п. 200.2 ст. 200 ПК України, в результаті чого ОКП «Донецьктеплокомуненерго» занизило позитивне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду, яке сплачується до державного бюджету (рядок 18 декларації з податку на додану вартість за вересень 2019 року від 19 жовтня 2019 року № ) у розмірі 53 450,00 грн.

ОКП «Донецьктеплокомуненерго» не погодилось з висновками, викладеними в акті перевірки, та подало заперечення від 03 грудня 2019 року № 3359/03, які за своїм змістом аналогічні доводам позовної заяви. Заперечення відхилені контролюючим органом, про що свідчить лист ГУ ДПС України у Донецькій області від 12 грудня 2019 року № 32901/10/05-99-52-04.

16 грудня 2019 року на підставі акта від 19 листопада 2019 року № 262/05-99-52-04/3337119 ГУ ДПС у Донецькій області прийняло податкове повідомлення-рішення форми «Р» № , яким збільшило ОКП «Донецьктеплокомуненерго» суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість (код платежу 14060100) на загальну суму 80 175,00 грн, в тому числі за податковим зобов`язанням +53 450,00 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями 26 725,00 грн.

Як свідчить розрахунок фінансових санкцій до податкового повідомлення-рішення від 16 грудня 2019 року № , розрахунок фінансовий санкцій проведений наступним чином: податковий період, в якому відбулося зниження податкового зобов`язання, - вересень 2019 року; податкова декларація від 19 жовтня 2019 року № ; сума заниженого податку (штрафу) 53 450,00 грн; розмір фінансових санкцій згідно з п. 123.1 ст. 123 ПК України (з податку на додану вартість 50% суми нарахованого податкового зобов`язання) 26 725,00 грн; всього до сплати 80 175,00 грн.

Щодо договірних відносин між ПАТ «НАК «Нафтогаз України» та ОКП «Донецьктеплокомуненерго», а також з приводу формування позивачем податкового кредиту за вересень 2019 року суд встановив такі обставини.

26 грудня 2013 року ПАТ «НАК «Нафтогаз України» як Продавець та ОКП «Донецьктеплокомуненерго» як Покупець уклали договір купівлі-продажу природного газу № 846/14-БО-6.

Відповідно до п. 1.1 договору Продавець прийняв на себе зобов`язання передати у власність Покупцю у 2014 році природний газ, ввезений на митну територію України публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а Покупець прийняти та оплатити природний газ на умовах цього договору.

Згідно з п.1.2 договору, газ, що продається за цим договором, використовується Покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями та іншими споживачами.

В розділі 2 договору сторони узгодили кількісні та фізико-хімічні показники газу, що поставляється, передбачили можливість зміни планового обсягу передачі газу протягом місяця продажу відповідно до встановленого порядку, а також обумовили можливість відхилення місячного обсягу переданого газу в розмірі +-5% від узгодженого обсягу без коригування (п. п. 2.1-2.4 договору).

Відповідно до п. 3.3 договору приймання-передача газу, переданого Продавцем Покупцю у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг споживання газу Покупцем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу Покупця.

Відповідно до п. 3.4 договору акт приймання-передачі газу містить дані про фактичні обсяги використаного газу, його фактичну ціну та вартість. Акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

П. 5.2 договору визначено, що до сплати за 1000 куб. м. природного газу належить 3 823,78 грн, крім того ПДВ - 17% - 650,04 грн, всього з ПДВ 4 473,82 грн.

П. 6.1 договору передбачає, що оплата за газ здійснюється Покупцем виключного грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

В п. 6.3 договору сторони обумовили необхідність зазначення у платіжних дорученнях Покупцем номеру договору, дату його підписання та призначення платежу без зазначення періоду, за який здійснюється оплата. За наявності заборгованості у Покупця за цим договором Продавець має право зарахувати кошти, що надійшли від Покупця, як погашення заборгованості за газ, поставлений в минулі періоди по цьому договору, в порядку календарної черговості виникнення заборгованості.

Договір набрав чинності з дати підписання та скріплення печатками і діє в частині реалізації газу до 31 грудня 2014 року, а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення, що передбачено п. 11.1 договору.

Додатковими угодами № 1 від 28 січня 2014 року, № 2 від 24 квітня 2014 року, № 3 від 27 травня 2014 року, № 4 від 13 червня 2014 року, № 5 від 30 вересня 2014 року, № 6 від 26 листопада 2014 року та № 7 від 26 грудня 2014 року до цього договору внесені зміни в частині визначенні ціни за 1000 куб. м. та встановлено до сплати за визначений обсяг: з січня 2014 року 3 340,75 грн, з квітня 2014 року 5 264,88 грн, з травня 2014 року 6 208,18 грн, з червня 2014 року 6 222,22 грн, з вересня 2014 року 6 405,82 грн, з листопада 2014 року 6 682,44 грн, з грудня 2014 року 7 661,64 грн.

Ціни визначені з урахуванням податку на додану вартість 20%.

28 лютого 2014 року ПАТ «НАК «Нафтогаз України» як продавець виписало ОКП «Донецьктеплокомуненерго» як покупцю за договором купівлі-продажу від 26 грудня 2013 року № 846/14-БО-6 податкову накладну № 5372.

Податкова накладна від 28 лютого 2014 року № 5372 виписана за наслідками постачання ПАТ «НАК «Нафтогаз України» позивачу газу природного, ввезеного на митру територію України ПАТ «НАК «Нафтогаз України», код товару згідно з УКТ ЗЕД , в кількості 242 539 тис. м куб., ціна постачання одиниці товару/послуги без урахування ПДВ 2 496,96 грн, обсяги постачання (база оподаткування) без урахування ПДВ, що підлягає оподаткуванню за основною ставкою, 605 610,18 грн.

Крім того до податкової накладної від 28 лютого 2014 року № 5372 включені операції з транспортування природного газу у кількості 242 539 тис. м куб, ціна постачання одинці товару/послуги без урахування ПДВ 287,00 грн, обсяги постачання (база оподаткування) без урахування ПДВ, що підлягає оподаткуванню за основною ставкою, 69 608,69 грн.

Всього обсяги постачання (база оподаткування) 675 218,87 грн, сума ПДВ 135 043,78 грн, а разом 810 262,65 грн.

Податкова накладна від 28 лютого 2014 року № 5372 на суму ПДВ 135 043,78 грн зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних 14 березня 2014 року, про що свідчить витяг з Єдиного реєстру податкових накладних від 10 січня 2020 року № 362599.

Здійснення позивачем оплати за поставлений товар на виконання договору від 26 грудня 2013 року № 846/14-БО-6 підтверджено платіжними дорученнями від 02 вересня 2019 року № 011720136 на суму 11 644,26 грн, від 04 вересня 2019 року № на суму 2 717,96 грн, від 09 вересня 2019 року № на суму 2 598,05 грн, від 16 вересня 2019 року № на суму 5 101,67 грн, від 20 вересня 2019 року № на суму 2 495,72 грн, від 23 вересня 2019 року № на суму 13 945,62 грн, від 24 вересня 2019 року № на суму 12 457,39 грн, від 25 вересня 2019 року № на суму 20 596,17 грн, від 26 вересня 2019 року № на суму 126 375,29 грн, від 27 вересня 2019 року № на суму 35 740,36 грн, від 30 вересня 2019 року № на суму 87 025,83 грн з призначенням платежу: «розподіл коштів за теплову енергію на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 18 червня 2014 року № 217, договір № 846/14-БО-6 від 26 грудня 2013 року. Реєстр, затверджений постановою НКРЕКП від 30 серпня 2019 року № 1782, в тому числі ПДВ»; Звітом по проводках 6311,31381 за вересень 2019 року; довідкою «Оплата за газ з 01 січня 2014 року по договору № 846/14-БО-6»; інформацією про споживання та оплату природного газу по ОКП «Донецьктеплокомуненерго» за договором від 26 грудня 2013 року № 846/14-БО-6 за період з 30 червня 2019 року по 30 вересня 2019 року.

Згідно з актом звіряння розрахунків станом на 31 липня 2019 року заборгованість позивача за договором № 846/14-БО-6 становила 189 805 574,84 грн.

Відповідно до акту звіряння розрахунків станом на 30 вересня 2019 року заборгованість позивача за вказаним договором становила 188 751 843,61 грн.

19 жовтня 2019 року ОКП «Донецьктеплокомуненерго» подало ГУ ДПС у Донецькій області звітну податкову декларацію з податку на додану вартість за вересень 2019 року.

В колонці Б «Дозволений податковий кредит» рядку 10.1 «Придбання (виготовлення, будівництво, спорудження, створення) товарів/послуг та необоротних активів на митній території України з основною ставкою» розділу ІІ. Податковий кредит декларації позивач задекларував суму 2 250 465,00 грн.

В колонці Б «Дозволений податковий кредит» рядку 17 «Усього податкового кредиту (сума значень рядків (10.1 + 10.2 + 11.1 + 11.2 + 12 + 13 (-/+) + 14 (-/+) + 15 (-/+) + 16 (-/+) колонки Б))» розділу ІІ. Податковий кредит декларації суму 2 250 465,00 грн.

В рядку 18 «Позитивне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (рядок 9 рядок 17 декларації) (позитивне значення), яке сплачується до державного бюджету» розділу ІІІ. Розрахунки за звітний період декларації 654 325,00 грн.

На підтвердження правомірності своїх дій як платника податків, який застосує касовий метод, по включенню до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість з дати списання коштів з його банківського рахунку незалежно від дати складання податкових накладних, позивач надав такі, що набрали законної сили, рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20 серпня 2019 року по справі № 200/5931/19-а, від 25 вересня 2019 року по справі № 200/8622/19-а, від 14 листопада 2019 року по справі № 200/10904/19-а та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 12 листопада 2019 року по справі № 200/6382/19-а.

В обґрунтування доводу про те, що заборгованість перед ПАТ «НАК «Нафтогаз України» не була безнадійною, позивач надав постанову Донецького апеляційного господарського суду від 20 липня 2015 року по справі № 905/164/15 за позовом ПАТ«НАК «Нафтогаз України» до ОКП «Донецьктеплокомуненерго» про стягнення 217 329 582,42 грн, якою апеляційна скарга ПАТ «НАК «Нафтогаз України» залишена без задоволення, а рішення господарського суду Донецької області від 16 травня 2015 року, яким частково задоволено позов та стягнуто з ОКП «Донецьктеплокомуненерго» на користь ПАТ «НАК «Нафтогаз України» 168 643 805,18 грн суми основного боргу, 7 123 884,24 грн пені, 25 857 670,81 грн інфляційних нарахувань та 2 482 991,46 грн 3% річних, - без змін.

Торгово-промислова палата України за наслідками розгляду заяви ОКП «Донецьктеплокомуненерго» від 21 серпня 2014 року відповідно до п. п. 100.4, 100.5 ст. 100 ПК України засвідчила позивачу настання обставин непереборної сили з 02 липня 2014 року при здійсненні господарської діяльності на території Донецької області та дотриманні законодавчих актів України, які стосуються справляння та сплати податків та обов`язкових платежів, про що свідчить сертифікат (висновок) про настання обставин непереборної сили від 28 серпня 2014 року № 2644/05-4.

На момент видачі сертифікату обставини непереборної сили тривали та дату закінчення їх терміну встановити не було можливо.

Будь-які інші докази щодо предмета доказування суду не надані.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Норми права, на які посилалися сторони, які не застосував суд, та мотиви їх незастосування. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Чи були і ким порушені, не визнані або оспорені права чи інтереси, за захистом яких мало місце звернення до суду, та мотиви такого висновку. Висновки суду по суті позовних вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Податковий кодекс України (далі ПК України) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів.

Серед іншого ПК України визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Ст. 75 ПК України визначає види перевірок.

Так, згідно з п. 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Пп. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 ПК України визначено, що камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Порядок проведення камеральної перевірки визначає ст. 76 ПК України.

Згідно з п. 76.1 ст. 76 ПК України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення.

Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.

Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.

Відповідно до п. 76.2 ст. 76 ПК України порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог ст. 86 цього Кодексу.

П. 76.3 ст. 76 ПК України визначено, що камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання.

Камеральна перевірка з інших питань проводиться з урахуванням строків давності, визначених ст. 102 цього Кодексу.

Згідно з п. 86.2 ст. 86 ПК України за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному ст. 42 цього Кодексу.

Суд встановив, що 19 листопада 2019 року контролюючий орган провів камеральну перевірку даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість ОКП «Донецьктеплокомуненерго» за вересень 2019 року, за результатами якої склав акт № 262/05-99-52-04/3337119.

16 грудня 2019 року на підставі акта від 19 листопада 2019 року № 262/05-99-52-04/3337119 ГУ ДПС у Донецькій області прийняло податкове повідомлення-рішення форми «Р» № , яким збільшило ОКП «Донецьктеплокомуненерго» суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 80 175,00 грн, в тому числі за податковим зобов`язанням +53 450,00 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями 26 725,00 грн.

Перевіряючи вказане податкове повідомлення-рішення на відповідність критеріям, наведеним у ч. 2 ст. 2 КАС, суд виходить з такого.

Згідно з п. 44 підрозділу 2 розділу ХХ ПК України тимчасово, до 1 січня 2022 року, платники податку, які здійснюють постачання (у тому числі оптове), передачу, розподіл електричної та/або теплової енергії, постачання вугілля та/або продуктів його збагачення товарних позицій 2701, 2702, 2704 00 згідно з УКТ ЗЕД, надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, визначають дату виникнення податкових зобов`язань та податкового кредиту за касовим методом.

Суд встановив, що ОКП «Донецьктеплокомуненерго» як в період віднесення до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість в розмірі 53 450,00 грн застосовував касовий метод обліку податку на додану вартість.

Відповідно до п. 61.1 ст. 61, ст. 94 ПК України податковий контроль система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Згідно з п. 185.1 ст. 185 ПК України об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку, зокрема, з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до ст. 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до ст. 186 цього Кодексу.

Відповідно до п. 187.1 ст. 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

П. 198.2 ст. 198 ПК України визначено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з п. 198.6 ст. 198 ПК України, приписи якого, за висновком контролюючого органу, порушив позивач, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу. Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складення податкової накладної/розрахунку коригування. У разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних згідно з п. 201.16 ст. 201 цього Кодексу перебіг зазначеного строку переривається на період зупинення їх реєстрації та відновлюється з дня припинення процедури зупинення їх реєстрації згідно з пп. 201.16.4 п. 201.16 ст. 201 цього Кодексу. Суми податку, сплачені (нараховані) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних/розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням строку реєстрації, включаються до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні/розрахунки коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше ніж через 365 календарних днів з дати складення податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, у тому числі для платників податку, які застосовують касовий метод. У разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних згідно з п. 201.16 ст. 201 цього Кодексу перебіг зазначеного строку переривається на період зупинення їх реєстрації та відновлюється з дня припинення процедури зупинення їх реєстрації згідно з пп. 201.16.4 п. 201.16 ст. 201 цього Кодексу.

Згідно з пп. 14.1.266 п. 14.1 ст. 14 ПК України касовий метод для цілей оподаткування згідно з розділом V цього Кодексу метод податкового обліку, за яким дата виникнення податкових зобов`язань визначається як дата зарахування (отримання) коштів на банківський рахунок (у касу) платника податку або дата отримання інших видів компенсацій вартості поставлених (або тих, що підлягають поставці) ним товарів (послуг), а дата виникнення права на податковий кредит визначається як дата списання коштів з банківського рахунку (видачі з каси) платника податку або дата надання інших видів компенсацій вартості поставлених (або тих, що підлягають поставці) йому товарів (послуг).

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що для ОКП «Донецьктеплокомуненерго» як платника податку, який застосовує касовий метод, датою виникнення права на податковий кредит за операціями з отримання товару (робіт, послуг) є дата списання коштів з його банківського рахунку незалежно від дати складення податкових накладних.

За приписами п. 33.3 ст. 33 ПК України базовий податковий (звітний) період період, за який платник податків зобов`язаний здійснювати розрахунки податків, подавати податкові декларації (звіти, розрахунки) та сплачувати до бюджету суми податків та зборів, крім випадків, передбачених цим Кодексом, коли контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму податкового зобов`язання платника податку.

Факт здійснення ОКП «Донецьктеплокомуненерго» оплати за поставлений товар на виконання договору від 26 грудня 2013 року № 846/14-БО-6 у вересні 2019 року підтверджений платіжними дорученнями від 02 вересня 2019 року № 011720136, від 04 вересня 2019 року № , від 09 вересня 2019 року № , від 16 вересня 2019 року № , від 20 вересня 2019 року № , від 23 вересня 2019 року № , від 24 вересня 2019 року № , від 25 вересня 2019 року № , від 26 вересня 2019 року № , від 27 вересня 2019 року № , від 30 вересня 2019 року № з призначенням платежу: «розподіл коштів за теплову енергію на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 18 червня 2014 року № 217, договір № 846/14-БО-6 від 26 грудня 2013 року. Реєстр, затверджений постановою НКРЕКП від 30 серпня 2019 року № 1782, в тому числі ПДВ»; Звітом по проводках 6311,31381 за вересень 2019 року; довідкою «Оплата за газ з 01 січня 2014 року по договору № 846/14-БО-6»; інформацією про споживання та оплату природного газу по ОКП «Донецьктеплокомуненерго» за договором від 26 грудня 2013 року № 846/14-БО-6 за період з 30 червня 2019 року по 30 вересня 2019 року.

З огляду на викладене суд погоджується з доводами позивача про те, що право на включення до складу податкового кредиту з податку на додану вартість суми 53 450,00 грн на підставі податкової накладної від 28 лютого 2014 року № 5372 у ОКП «Донецьктеплокомуненерго» виникло у вересні 2019 року

Таким чином, податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Донецькій області форми «Р» від 16 грудня 2019 року № , яким ОКП «Донецьктеплокомуненерго» збільшена сума грошового зобов`язання з податку на додану вартість (код платежу 14060100) на загальну суму 80 175,00 грн, в тому числі за податковим зобов`язанням +53 450,00 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями 26 725,00 грн, підлягає визнанню протиправним і скасуванню.

Разом з цим суд відхиляє аргументи позивача, які стосуються застосування до спірних правовідносин положень ст. 10 Закону № 1669, та вважає безпідставним його посилання на сертифікат (висновок) Торгово-промислової палати України від 28 серпня 2014 року № 2644/05-4, з огляду на таке.

Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» та розпочато проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей.

02 вересня 2014 року Верховна Рада України прийняла Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» № 1669-VII (далі Закон № 1669), який набув чинності 15 жовтня 2014 року та визначає тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 11 Закону № 1669 цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, і втрачає чинність через шість місяців з дня завершення антитерористичної операції, крім п. 4 ст. 11 «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону. Дія Закону поширюється на період проведення антитерористичної операції та на шість місяців після її завершення. Закони та інші нормативно-правові акти України діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

Ст. 10 Закону № 1669 передбачає, що протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов`язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

При цьому відповідно до ст. 1 Закону № 1669 період проведення антитерористичної операції час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Територія проведення антитерористичної операції територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Місто Краматорськ, на території якого за даними ЄДР зареєстровано місцезнаходження ОКП «Донецьктеплокомуненерго», включено до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1275-р. Це місто також було включено до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, що був затверджений розпорядження Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року № 1079-р.

Верховний Суд в постанові від 01 жовтня 2019 року по справі № 805/385/17-а навів такі висновки:

«[…]

Статтею 14 -1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» (в редакції від 02.09.2014) визначено, що Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Частиною першою статті 14 вказаного вище Закону визначено, що Торгово-промислова палата України здійснює свою діяльність відповідно до цього Закону, інших законів, нормативно-правових актів та свого Статуту.

Порядок засвідчення форс-мажорних обставин (обставини непереборної сили) визначений Регламентом засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), що затверджений Рішенням Президії Торгово-промислової палати України від 18.12.2014 № 44(5), який набрав чинності з 18.12.2014 та чинний на момент виникнення спірних правовідносин.

Статтею 6.1. вказаного Регламенту передбачено, що підставою для засвідчення форс-мажорних обставин є наявність однієї або більше форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), перелічених у ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» в редакції від 02.09.2014, а також визначених сторонами за договором, контрактом, угодою, типовим договором, законодавчими, відомчими та/чи іншими нормативними актами, які вплинули на зобов`язання таким чином, що унеможливили його виконання у термін, передбачений відповідно договором, контрактом, угодою, типовим договором, законодавчими та/чи іншими нормативними актами.

Форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються за зверненням суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб по кожному окремому договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин. До кожної окремої заяви додається окремий комплект документів (стаття 6.2.)

Якщо сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) виданий щодо обставин, які на момент його видачі тривають та період дії яких встановити неможливо, Заявник, після закінчення дії таких обставин, має право звернутися до ТПП України/регіональної ТПП для засвідчення форс-мажорних обставин за подальший період з дня, наступного за датою видачі сертифікату до дня їх закінчення. Засвідчення форс-мажорних обставин у такому випадку проводиться на загальних засадах відповідно до цього Регламенту.

Аналізуючи вищезазначені норми колегія суддів приходить до наступних висновків:

- на час виникнення спірних правовідносин, а саме з жовтня 2015 року по березень 2016 року, діяв Порядок засвідчення форс-мажорних обставин (обставини непереборної сили) визначений Регламентом, що затверджений Рішенням Президії Торгово-промислової палати України від 18.12.2014 № 44(5), який і має застосовуватись до спірних правовідносин;

- Порядком передбачено, що засвідченню підлягають форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) по кожному окремому податковому та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання якого настало згідно нормативно - правових актів проте таке виконання стало неможливим через наявність зазначених обставин;

- Сертифікат не може засвідчувати форс-мажорні обставини на майбутнє. У разі якщо сертифікат про форс-мажорні обставини виданий щодо обставин, які на момент його видачі тривають та період дії яких встановити неможливо, Заявник, після закінчення дії таких обставин, має право звернутися до ТПП України для засвідчення форс-мажорних обставин за подальший період саме з дня, наступного за датою видачі сертифікату до дня їх закінчення.

Таким чином наданий позивачем Сертифікат (висновок) Торгово-промислової палати № 2880/05-4 від 05 вересня 2014 року не є належним доказом, який посвідчує обставини непереборної сили відносно несвоєчасної реєстрації податкових накладних у період з жовтня 2015 року по березень 2016 року, оскільки такий виданий, більше ані ж за рік до спірних правовідносин, і фактично засвідчує обставини непереборної сили у період з 14.04.2014 до моменту його видачі - 05.09.2014, крім того, як вбачається з вказаного Сертифікату такий стосується пунктів 100.4 і 100.5 статті 100 Податкового кодексу України, про засвідчення неможливості своєчасного вчинення дій щодо реєстрації податкових накладних у такому не йдеться.

Зазначення у вказаному Сертифікаті того, що на момент його видачі обставини непереборної сили тривають та дату закінчення їх терміну встановити неможливо не є доказом того, що такий Сертифікат засвідчує відповідні обставини безстроково, тобто на майбутнє, навпаки, враховуючи, що у грудні 2014 року, Порядок засвідчення форс-мажорних обставин був затверджений в новій редакції, який має застосовуватись до спірних правовідносин та в якому фактично було уточнено, що якщо на момент видачі Сертифікату обставини непереборної сили тривають та період дії яких встановити неможливо, то, заявник має право звернутися до ТПП України для засвідчення форс-мажорних обставин за подальший період саме з дня, наступного за датою видачі сертифікату.

[…]».

До того ж, Верховний Суд в постанові від 10 квітня 2018 року по справі № 805/2210/17-а зазначив, що «Посилання заявників касаційних скарг на положення […] та Закону № 1669, як підставу правового регулювання спірних правовідносин, є неприйнятним з огляду на системний аналіз статей 1, 5, 7 Податкового кодексу України, за якими серед загальних засад встановлення податків і зборів пунктом 7.3 статті 7 передбачено, що будь-які питання щодо оподаткування регулюються цим Кодексом і не можуть встановлюватися або змінюватися законами України, крім законів, що містять виключно положення щодо внесення змін до цього Кодексу та/або положення, які встановлюють відповідальність за порушення норм податкового законодавства. Оскільки норми наведених сторонами законів не відповідають встановленим Податковим кодексом України засадам, їх положення не можуть застосовуватись у межах спірних відносин».

Суд не приймає заперечення відповідача, які стосуються притягнення посадових осіб ОКП «Донецьктеплокомуненерго» до адміністративної відповідальності, які такі, що не підтверджені належними та допустимими доказами.

З огляду на встановлені фактичні обставини та застосувавши до спірних правовідносин наведені вище правові норми, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОКП «Донецьктеплокомуненерго» підлягають задоволенню повністю.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 102,00 грн, про що свідчить платіжне доручення від 16 січня 2020 року № 1263.

Докази здійснення інших судових витрат суду не надані.

Суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, а тому на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань належить стягнути судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 102,00 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 12, 241, 242, 243, 244, 245, 246, 250, 251, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

1. Адміністративний позов обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» (ідентифікаційний код: 03337119, місцезнаходження: 84307, Донецька обл., м. Краматорськ, пров. Земляний, буд. 2) до Головного управління ДПС у Донецькій області (ідентифікаційний код: 43142826, місцезнаходження: 87500, Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Італійська, буд. 59) про визнання протиправним та скасування податкового-повідомлення рішення задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Донецькій області форми «Р» від 16 грудня 2019 року № .

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Донецькій області на користь обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 102 (дві тисячі сто дві) гривні 00 копійок.

4. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 3 розділу VІ «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України строк апеляційного оскарження продовжується на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

6. Повне судове рішення складено 27 липня 2020 року.

Суддя Т.О. Кравченко