Справа № 480/3119/22
Суддя: Н.В. Савицька
Дата ухвалення: 2022-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 серпня 2022 року Справа № 480/3119/22
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Савицької Н.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м.Суми адміністративну справу №480/3119/22 за позовом ОСОБА_1 до Шосткинської міської ради Сумської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
- визнати бездіяльність суб`єкта владних повноважень Шосткинської міської ради стосовно не надання пільг особам з інвалідністю 2 групи, які мають право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни протиправною;
- зобов`язати укласти з перевізником договір відповідно до вимог, передбачених п.7 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 28.11.2021 позивач мав потребу в здійсненні поїздки за маршрутом місто Шостка село Остроушки, село Остроушки місто Шостка, однак перевізник, фізична особа-підприємець ОСОБА_2 , який здійснював регулярні перевезення на підставі договору укладеного з відповідачем, відмовив в безоплатному проїзді, який передбачено п.7 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», посилаючись на те, що пільгове перевезення цієї категорії громадян здійснюється лише по вівторках та четвергах. На звернення позивача з приводу порушення його права на безоплатний проїзд Шосткинською міською радою була надана відповідь, що з ФОП ОСОБА_2 укладено договір від 18.12.2021 №38 «Про компенсацію виплат на пільговий проїзд автомобільним транспортом на приміських маршрутах загального користування», згідно з яким по маршруту Шостка Остроушки безкоштовне перевезення здійснюється щосереди та щоп`ятниці. Позивач вважає, що бездіяльність суб`єкта владних повноважень обумовлена невиконанням нормативних приписів, якими забезпечені пільги та права осіб.
Ухвалою суду від 10.05.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Відповідач подав до суду відзив на позов, у якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, у зв`язку з їх необґрунтованістю. Також відповідач надав до суду копії Програми надання окремих видів пільг громадянам Шосткинської міської територіальної громади на 2021-2023 роки, затвердженої рішенням І сесії VIII скликання Шосткинської міської ради від 18.12.2021 та договору від 02.02.2021 №38 укладеного з ФОП " ОСОБА_2 " "Про компенсаційні виплати на пільговий проїзд автомобільним транспортом на приміських маршрутах загального користування" по маршруту "Шостка - Остроушки".
Дослідивши наявні матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Позивач, відповідно до посвідчення серія НОМЕР_1 від 26.10.2021, є особою з інвалідністю 2 групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни осіб з інвалідністю внаслідок війни.
Листом від 03.12.2021 №К-7706/01.13 позивач звернувся до Шосткинської міської ради виконавчого комітету з питання пільгового проїзду, на що отримав відповідь від 29.12.2021 №01-13/7706-К, у якій зазначається, що відповідно до Програми надання окремих видів пільг громадянам Шосткиньскої міської територіальної громади на 2021-2023 роки, затвердженої рішенням I сесії VIII скликання Шосткиньскої міської ради від 18.12.2020, з ФОП « ОСОБА_2 » укладено договір від 02.02.2021 №38 «Про компенсаційні виплати на пільговий проїзд автомобільним транспортом на приміських маршрутах загального користування» по маршруту Шостка-Острушки», в якому зазначені дні для здійснення безкоштовного перевезення, а саме щосереди та щоп`ятниці. На 2022 рік розглядається питання щодо збільшення днів тижня стосовно перевезення пільгових категорій громадян.
Непогодившись з вищевказаними діями відповідача, позивач звернувся до суду з позовною заявою.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію, закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, визначено Законом України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії».
Згідно з частинами першою та другою статті 19 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» виключно законами України визначаються пільги щодо оплати житлово-комунальних, транспортних послуг і послуг зв`язку та критерії їх надання. Державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.
Статтею 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», визначено, що особам з інвалідністю внаслідок війни та прирівняним до них особам (стаття 7) надаються пільги, в тому числі: безплатний проїзд усіма видами міського пасажирського транспорту, автомобільним транспортом загального користування в сільській місцевості, а також залізничним і водним транспортом приміського сполучення та автобусами приміських і міжміських маршрутів, у тому числі внутрірайонних, внутрі- та міжобласних незалежно від відстані та місця проживання, за наявності посвідчення встановленого зразка, а в разі запровадження автоматизованої системи обліку оплати проїзду - також електронного квитка, який видається на безоплатній основі.
Послуги по пільговому перевезенню окремих категорій громадян передбачено, зокрема, Законами України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні», «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні», «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні», «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист», «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «Про охорону дитинства», а порядок реалізації такого право визначено постановами Кабінету Міністрів України.
Ці законодавчі акти закріплюють реалізацію державних гарантій певним категоріям громадян та встановлюють безумовний обов`язок транспортних підприємств надавати пільги визначеним категоріям громадян, у зв`язку чим органи державної влади і місцевого самоврядування у порядку, встановленому законодавством, зобов`язані відшкодувати збитки підприємств від застосування пільг незалежно від наявності укладених договорів про відшкодування відповідних витрат.
Згідно з підпункту ґ пункту 3 частини першої статті 91 Бюджетного кодексу України до видатків місцевих бюджетів, що можуть здійснюватися з усіх місцевих бюджетів, належать видатки на компенсаційні виплати за пільговий проїзд окремих категорій громадян.
Відповідно до частин першої статті 16 Закону України «Про місцеве самоврядування» органи місцевого самоврядування є юридичними особами і наділяються цим та іншими законами власними повноваженнями, в межах яких діють самостійно і несуть відповідальність за свою діяльність відповідно до закону.
Виключно на пленарних засіданнях районної, обласної ради вирішуються такі питання - затвердження відповідно районних, обласних бюджетів, внесення змін до них, затвердження звітів про їх виконання (п.п. 17 ч. 1 статті 43 Закону України «Про місцеве самоврядування»).
Так, з метою реалізації права пільгового проїзду автомобільним транспортом на міських та приміських маршрутах загального користування Шосткинської територіальної громади окремих пільгових категорій громадян, керуючись Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» рішенням Шосткинської міської ради від 18 грудня 2020 року затверджено Програму надання окремих видів пільг громадянам Шосткинської міської територіальної громади на 2021-2023 роки, а також Порядок відшкодування витрат за надані послуги по перевезенню пільгових категорій громадян автомобільним транспортом на міських та приміських маршрутах загального користування.
Метою Програми є забезпечення окремих категорій громадян Шосткинської міської територіальної громади пільгами, передбаченими законодавством України, а саме: безоплатний проїзд автомобільним та залізничним транспортом на міських та приміських маршрутах загального користування, пільговий проїзд міжміським транспортом.
Одним із завдань Програми є відшкодування витрат за надані послуги по перевезенню пільгових категорій громадян автомобільним транспортом на міських та приміських маршрутах загального користування відповідно до Порядку.
Пільги на безоплатний проїзд автомобільним транспортом на міських та приміських маршрутах загального користування надаються незалежно від місця проживання осіб, які мають право на пільги в межах Шосткинської міської територіальної громади.
Фінансування на виконання зазначеної програми здійснюється тільки в межах бюджетних асигнувань, враховуючи необхідність виконання бюджетних зобов`язань минулих років, взятих на облік в органах Державного казначейства України.
Статтею 55 Конституції України встановлено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, у Рішенні від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, установлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист. Право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.
Відповідно до частини третьої статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.
Згідно із частиною першою статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист у спосіб, визначений у цій статті.
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року № 18-рп/2004 поняття «порушене право», за захистом якого особа може звертатися до суду і яке вживається в низці законів України, має той самий зміст, що й поняття «охоронюваний законом інтерес». Щодо останнього, то в цьому ж Рішенні Конституційний Суд України зазначив, що поняття «охоронюваний законом інтерес» означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.
Отже, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.
Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
У своїй практиці Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення від 21 грудня 2010 року у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України» ).
У постанові Верховного Суду України від 23 травня 2017 року у справі № 800/541/16 підкреслено, що обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.
З огляду на вимоги статей 2, 5 КАС України об`єктом судового захисту в адміністративному судочинстві є не будь-який законний інтерес, а порушений суб`єктом владних повноважень.
Для визначення інтересу як об`єкта судового захисту в порядку адміністративного судочинства, окрім загальних ознак інтересу, він повинен містити спеціальні, визначені КАС України. Якщо перша група ознак необхідна для віднесення тієї чи іншої категорії до інтересу, то друга - дозволяє кваліфікувати такий інтерес як об`єкт судового захисту в адміністративному судочинстві.
Аналогічний висновок містить постанова Великої Палати Верховного Суду від 04.03.2020 у справі № 9901/216/19.
Верховний Суд у своїй практиці неодноразово застосовував критерії, які дозволяють виявити наявність або відсутність охоронюваного законом інтересу в особи, яка звертається за судовим захистом. Судовому захисту в адміністративному судочинстві підлягає законний інтерес, який:
- має правовий характер, тобто перебуває у сфері правового регулювання, але виходить за межі суб`єктивного права;
- пов`язаний з конкретним матеріальним або нематеріальним благом;
- є визначеним. Благо, на яке спрямоване прагнення, не може бути абстрактним або загальним. У позовній заяві або скарзі особа повинна зазначити, який саме її інтерес порушено та в чому він полягає;
- є персоналізованим (суб`єктивним). Тобто належить конкретній особі - позивачу або скаржнику.
- порушений суб`єктом владних повноважень.
Отже, згідно наведеного, право позивача на звернення до адміністративного суду з позовом виникає лише у разі, якщо він вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушено його права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин. При цьому, обставину дійсного (фактичного) порушення відповідачем прав, свобод чи інтересів позивача має довести належними та допустимими доказами саме позивач.
Водночас, аналіз матеріалів справи свідчить про те, що позивач не надав суду доказів того, що оскарженою бездіяльністю відповідача було порушені його права, свободи та інтереси в сфері публічно-правових відносин.
Позивач зазначає, що є особою з інвалідністю ІІ групи та відповідно має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни осіб з інвалідністю внаслідок війни. Суд погоджується з тим, що для такої категорії громадян, до якої відноситься позивач, чинним законодавством України передбачено право пільгового проїзду в громадському транспорті. Зокрема це врегульовано в Постанові Кабінету Міністрів України від 16 лютого 1994 року № 94 Про порядок надання пільг, передбачених Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
Натомість, затвердженою відповідачем Програмою та укладеним з ФОП « ОСОБА_2 » договором від 18.12.2021 №38 «Про компенсацію виплат на пільговий проїзд автомобільним транспортом на приміських маршрутах загального користування» врегульовано питання компенсації перевізникам за перевезенням пасажирів, які мають право на пільгове перевезення за рахунок коштів місцевого бюджету та не обмежувалося право позивача на пільгове перевезення. В даному випадку, договір укладений відповідачем з перевізником щодо компенсації перевізнику поїздок пасажирів щосереди та щоп`ятниці не може автоматично відмінити встановлене у чинному законодавстві право окремих категорій громадян на пільговий проїзд в громадському транспорті, а лише визначає певні дні для пільгового проїзду, який відповідач компенсує перевізникам.
А відтак, враховуючи викладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги в частині про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень Шосткинської міської ради стосовно не надання пільг особам з інвалідністю 2 групи, які мають право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни протиправною, задоволенню не підлягають.
Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача укласти з перевізником договір відповідно до вимог, передбачених п.7 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», суд зазначає, що дана вимога є похідною від вимоги про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень Шосткинської міської ради стосовно не надання пільг особам з інвалідністю 2 групи, які мають право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни протиправною.
Відтак, враховуючи те, що суд відмовив у задоволенні позовної вимоги про визнання бездіяльності відповідача протиправною, позовна вимога про зобов`язання Шосткинської міської ради укласти з перевізником договір відповідно до вимог, передбачених п.7 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», яка є похідною вимогою, також не підлягає задоволенню.
Відповідно до норм Закону України "Про судовий збір" позивач звільнений від сплати судового збору, тому питання щодо розподілу судових витрат у даній справі щодо судового збору не вирішується.
Керуючись ст.ст. 2, 77, 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Шосткинської міської ради Сумської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.В. Савицька