Справа № 537/1154/22
Суддя: ДЯДЕЧКО І. І.
Дата ухвалення: 2022-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Номер провадження: 2-а/537/36/2022
Справа № 537/1154/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.08.2022 Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області в складі головуючого судді Дядечко І.І., за участі секретаря Стародубцевої-Бавровської Д.О., представника позивача Зємцової А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці Полтавської області за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом фізичної особи ОСОБА_1 до суб`єкта владних повноважень Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, відповідно до якого просить суд ухвалити рішення, яким скасувати постанову старшого державного інспектора відділу провадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного контролю на транспорті Савченком В.О., серії ВМ №00005005 від 29 грудня 2021 року про притягнення його до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 51 000 грн (подвійний розмір штрафу 102 000 грн) за ч. 2 ст. 1321 КУпАП, стягнути з відповідача на його користь сплачений судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу.

В обґрунтування позову зазначено про те, що постановою старшого державного інспектора відділу провадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного контролю на транспорті Савченком В.О., серії ВМ №00005005 від 29.12.2021, позивача ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 51 000 грн за ч. 2 ст. 1321 КУпАП за те, що 23.12.2021 о 18 годині 14 хвилин за адресою М-22, км. 74+810, Полтавська область, відповідальна особа допустила рух транспортного засобу марки VOLVO FH 12, д.н.з. НОМЕР_1 , із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР України: навантаження на здвоєнні осі транспортного засобу на 31,5% (9,059 тон). Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу марки VOLVO FH 12, д.н.з. НОМЕР_2 (сідловий тягач-Е) повна маса 19475 кг., маса без навантаження 7500 кг та транспортний засіб спеціалізований напівпричіп бітумовоз-Е марки TRAILON S383, д.н.з. НОМЕР_3 , повна маса 34000 кг, маса навантаження 6900 кг., належить на праві приватної власності позивачу. Між ТОВ «БІТЕКС» та ФО-П ОСОБА_1 було укладено договір на перевезення товару, а саме: бітум дорожній 70/100. Вантаж, загальною масою 23,9 т. був отриманий від ПАТ «Укртатнафта» м. Кременчук, вул. Свіштовська, 3, що підтверджується товарно-транспортною накладною №00026661 від 23.12.2021. Пункт розвантаження м. Дніпро, вул. Оцупа, 2А. Водій, який отримав та перевозив вантаж ОСОБА_2 . Відповідно до відомостей, зазначених у вказаній товарно-транспортній накладній, загальна маса транспортного засобу (маса брутто) складала 38697 кг., з них 14797 кг. маса транспортного засобу (тара), 23900 кг. маса вантажу (нетто). Інформація підтверджується видатковою накладною, відповідно до якої ТОВ «Бітекс» прийняв товар (бітум дорожній 70/100) від ПАТ «Укртатнафта» у кількості 23900 кг. та видатковою накладною, відповідно до якої товар поставлено покупцю ТОВ «Дорбуд» у кількості 23900 кг. Тобто вага прийнятого та поставленого товару складала 23900 кг., а загальна маса транспортного засобу VOLVO FH 12, зі спеціалізованим причепом бітумовозом до нього Е-TRAILOR S383, д.н.з. НОМЕР_3 , включаючи вантаж 38697 кг. (14797+23900=39300), що не перевищувало нормативні параметри, встановлені п. 22.5 розділу 22 ПДР, що знайшло відображення та підтвердження в товаротранспортній накладній, видаткових накладних на товар та свідоцтвах про реєстрацію транспортних засобів. За змістом оскаржуваної постанови відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів, зазначених у п. 22.5 ПДР, а саме: навантаження на здвоєні осі транспортного засобу на 31,5%, що складає за змістом постанови 9,059 тон. Транспортний засіб здійснював перевезення продукції, маси (маса брутто) якого не перевищувала допустимих норм (40 т.), про що свідчить товарно-транспортна накладна №00026661 від 23.12.2021, а саме: бітуму дорожнього 70/100 загальною вагою 23,9 т., яка за своїм змістом є рідким вантажем та за своїми характеристиками є подільним, тобто може при завантаженні бути поділений на окремі частки без втрати або пошкодження його властивостей. У разі перевезення вантажу з порушенням, така інформація мала б бути зафіксована в накладній, однак вона відсутня, що свідчить про безпідставність винесення постанови. З оскаржуваної постанови не ясно, з якої дозволеної маси проводиться розрахунок. Проведення зважування у русі сипучого та рідкого вантажу не може дати однозначних та достовірних результатів навантаження на строєну вісь транспортного засобу, адже це не дозволяє врахувати перерозподіл тиску на осі та зсув центру ваги під час нахилу тягача при заїзді на платформу ваг, тоді як вантаж, у силу своїх властивостей, легко деформується під дією мінімальних сил. Єдиною методикою виконання вимірювань по осьових навантажень на маси вантажних транспортних засобів у русі в Україні є лише Методика виконання вимірювань по осьових навантажень та маси вантажних транспортних засобів у русі, розроблена Харківським національним автомобільно-дорожнім університетом Державної служби автомобільних доріг України, яка не розповсюджується на транспортні засоби з рідким та сипучим вантажем, що змінює розподіл навантажень на вісі транспортного засобу в русі. Методика вимірювань транспортних засобів з сипучим та рідким вантажем автоматично у русі відсутня. Загальна маса транспортного засобу не перевищувала норму, визначену Правилами, про що свідчить інформація з зазначених реєстраційних документів на транспортний засіб, видаткових накладних та товарно-транспортної накладної. Розмір перевищення навантаження визначений у відсотках, що вказаний у оскаржуваній постанові є незрозумілим та хибним. Процентне перевищення нормативного навантаження, зазначене в постанові не відповідає зазначеному розміру перевищення навантаження, визначеному в тонах. Постанова містить масу перевищення вагової норми та її відсоток, тобто величину, що підлягає обчисленню шляхом порівняння граничної допустимої фактичної маси типу транспортного засобу з інформацією про фактичну масу транспортного засобу в момент зважування, однак не обґрунтовано відповідність розміру процентного перевищення нормативного навантаження, зазначеному розміру перевищення навантаження визначеному в тонах. Крім цього, в постанові зазначено, що навантаження вимірювалось на здвоєні осі, а належний позивачу транспортний засіб має строєні осі. Оскаржувана постанова не містить інформації про результати зважування (загальної маси автомобіля), а також нормативні габаритно-вагові параметри транспортних засобів на даній ділянці автомобільної дороги, тобто не зрозуміло від яких показників маси відштовхувалася уповноважена особа під час винесення оскаржуваної постанови. Відсутня інформація про тип транспортного засобу, від якого залежить граничний розмір фактичної маси транспортного засобу, рух якого автомобільними дорогами забороняється, ні інформація про фактичну масу (вагу) вказаних в постанові транспортного засобу, ні інформація про вагу (масу) перевищення встановлених законодавством вагових норм для даного типу транспортного засобу під час руху автомобільними дорогами. Натомість оскаржувана постанова містить лише масу перевищення вагової норми та її відсоток, тобто величину, що підлягає обчисленню шляхом порівняння граничної допустимої фактично маси типу транспортного засобу з інформацією про фактичну масу транспортного засобу в момент зважування. Всупереч вимогам Інструкції з оформлення уповноваженою посадовою особою Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті затвердженої Наказом Мініфраструктури №512 від 27.09.2021, який набрав чинності 01.10.2021, в оскаржуваній постанові не міститься така інформація: марка, модель, державний номерний знак транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв, категорія транспортного засобу, тип транспортного засобу, повна маса транспортного засобу, ширина, висота, довжина, розподіл навантаження за вісями транспортного засобу, фактична міжосьова відстань, фактична шинність на вісі. Під час автоматичної фіксації адміністративного правопорушення не було визначено тип транспортного засобу, від якого залежить граничний розмір фактичної маси транспортного засобу, рух якого автомобільними дорогами забороняється, ні інформації про фактичну масу (вагу) вказаних в постанові транспортного засобу, ні інформації про вагу (масу) перевищення встановлених законодавством вагових норм для даного типу транспортного засобу під час руху автомобільними дорогами. Крім цього при винесенні оскаржуваної постанови відповідачем залишено поза увагою вимоги п. 4 Правил проїзду великогабаритних великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями, залізничними переїздам, затверджених постановою КМУ від 18.01.2001 №30 про допустиме перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у п. 22.5 ПДР на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд. Із змісту постанови не вбачається можливим з`ясувати на основі чого уповноважена особа прийшла до висновку про перевищення навантаження на здвоєні осі транспортного засобу. У постанові в порушення Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, не зазначено які ідентифікуючі ознаки вимірювального технічного засобу. Відтак, у постанові не зазначено повної обов`язкової інформації про технічний засіб, в постанові міститься «посилання в мережі інтернет на вебсайт, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом (за наявності) транспортного засобу в момент вчинення правопорушення та постановою в електронній формі», але при переході за електронною адресою вказаною в постанові здійснюється вхід до системи «Сервіс перевірки адміністративних правопорушень в галузі безпеки на транспорті зафіксованих в автоматичному режимі», де відсутня постанова в електронній формі. Вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 1321 КУпАП, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності, зафіксовано лише в постанові серії ВМ №00005005 від 29.12.2021 та не підтверджується жодними іншими доказами. Враховуючи вищевикладене, позивач вважає, що оскаржувана постанова є необґрунтованою та такою, що не відповідає нормам КУпАП, правопорушення передбачене ч. 2 ст. 1321 КУпАП позивачем не вчинялось.

06.06.2022 ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області поновлено строк звернення до суду із адміністративним позовом та провадження у справі відкрито.

Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 02.08.2022 зобов`язано Державну службу України з безпеки на транспорті надати суду оригінал постанови серії ВМ №00005005 від 29.12.2021 та належним чином завірені копії матеріалів про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 132 1 КУпАП та визнано явку представника відповідача в судове засідання на 17.08.2022 обов`язковою.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник позивача адвокат Зємцова А.В. в судовому засіданні позовну заяву підтримала в повному обсязі, з підстав у ній зазначених, просила скасувати оскаржувану постанову.

Представник відповідача Державної служби України з безпеки на транспорті в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив.

Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 02.08.2022 визнано явку представника відповідача в судове засідання на 17.08.2022 обов`язковою. Однак представник позивача, в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, в зв`язку з чимсуд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів.

Також відповідач, не скористався правом надати відзив на позовну заяву в порядку ст. 47 КАС України, у встановлений судом 15-денний строк з дня отримання позову й ухвали про відкриття провадження.

Вислухавши пояснення представника позивача, розглянувши справу, безпосередньо дослідивши надані сторонами письмові докази, суд встановив таке.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Судом встановлено, що відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України від 29.12.2021 серія ВМ №00005005 старшим державним інспектором відділу провадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного контролю на транспорті Савченко В.О. винесено постанову з якої убачається, що 23.12.2021 о 18 год. 14 хв. за адресою М-22, км 74+810, Полтавська обл., зафіксовано транспортний засіб VOLVO FH 12, державний номерний знак НОМЕР_1 . Відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України: навантаження на здвоєні осі транспортного засобу на 31,5% (9.059 тон), відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 1321 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У зв`язку з викладеним, ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 1321 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 51 000,00 грн.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 власником автомобіля марки VOLVO FH, д.н.з. НОМЕР_1 , є позивач - ОСОБА_1 .

З товарно-транспортної накладної на відпуск нафтопродуктів №00026661 від 23.12.2021 вбачається, що ФО-П ОСОБА_1 надавав послуги з перевезення бітуму дорожнього 70/100 - 23,9 тон (замовник: ТОВ «БІТЕКС»; вантажоодержувач ТОВ «Дорбуд»; пункт навантаження: ПАТ «Укртатнафта» м. Кременчук, вул. Свіштовська, 3), що також підтверджується товарно-транспортною накладною на відпуск нафтопродуктів від 23.12.2021 №82056552.

Згідно з ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Пунктом 1.10 Правил дорожнього руху України (далі ПДР України) визначено, що габаритно-ваговий контроль - це перевірка габаритних і вагових параметрів транспортного засобу (в тому числі механічного транспортного засобу), причепу і вантажу на предмет відповідності встановленим нормам щодо габаритів (ширина, висота від поверхні дороги, довжина транспортного засобу) та щодо навантаження (фактична маса, осьове навантаження), яка проводиться відповідно до встановленого порядку на стаціонарних або пересувних пунктах габаритно-вагового контролю.

Статтею 33 Закону України «Про автомобільні дороги» передбачено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Правила проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року №30, згідно з пунктом 2 яких транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великогабаритним, якщо його габарити перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306.

Пунктом 4 вказаних Правил визначено, що рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 №879 «Про заходи збереження автомобільних доріг загального користування» (далі Порядок № 879).

Згідно з п. 2, 3 цього Порядку визначено, що: габаритно-ваговий контроль - це контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів; точний габаритно-ваговий контроль - це визначення габаритновагових параметрів транспортного засобу на стаціонарному або пересувному пункті. Габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

Габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів (пункт 6 Порядку № 879).

Пунктами 12 та 13 Порядку № 879 передбачено, що вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології. Під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані.

Відповідно до п. 22.1 ПДР України маса вантажу, що перевозиться, і розподіл навантаження на осі не повинні перевищувати величин, визначених технічною характеристикою даного транспортного засобу.

Згідно з п. 22.5 ПДР України, рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Частиною 2 ст. 1321 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами; у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно; у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%; у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, але не більше 30%; у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 КУпАП, адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною другою статті 1222, частинами другою і третьою статті 1321 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі (за допомогою комплексу технічних засобів автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів транспортного засобу з функціями фотозйомки та/або відеозапису, що функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань на момент запиту відсутні відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Згідно з ч. 4 ст. 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), крім даних, визначених частинами другою і третьою цієї статті, повинна містити відомості про адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності.

Частинами 2, 3 вказаної статті визначено, що постанова повинна містити найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до п. 17 Порядку фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі №1174, затвердженого поставною Кабінету Міністрів України від 27.12.2019, у постанові про накладення адміністративного стягнення за правопорушення, зафіксоване в автоматичному режимі, зазначаються виміряні з урахуванням похибки вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги, а також нормативні габаритно-вагові параметри транспортних засобів на даній ділянці автомобільної дороги.

Окрім того, постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, оформлюється відповідно до Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства інфраструктури України від 27.09.2021 за №512 (далі Інструкція).

Відповідно до Додатку вказаної Інструкції в частині «установив (ла)» постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, має міститися, в тому числі, наступна інформація: (марка, модель, державний номерний знак транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знаку транспортного засобу), категорія транспортного засобу, тип транспортного засобу, повна маса транспортного засобу, ширина, висота, довжина, розподіл навантаження за вісями транспортного засобу (номер вісі, фактичне навантаження на вісь, сумарне фактичне навантаження на осі, сукупність осей), фактична міжосьова відстань, фактична шинність (кількість коліс) на вісі, виміряні з урахуванням похибки вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги), а також: (суть адміністративного правопорушення, опис обставин, установлених під час розгляду справи, а також допустимі габаритно-вагові параметри транспортних засобів для проїзду на даній ділянці автомобільної дороги).

Як вбачається зі змісту постанови серії ВМ №00005005 від 29.12.2021, у ній зазначені відомості лише щодо маси перевищення вагової норми та її відсоток, тобто величину, що підлягає обчисленню шляхом порівняння граничної допустимої фактичної маси типу транспортного засобу з інформацією про фактичну масу транспортного засобу в момент зважування.

Однак, у постанові відсутні відомості щодо категорії транспортного засобу, типу транспортного засобу, повної маси транспортного засобу, ширини, висоти, довжини, розподілу навантаження за вісями транспортного засобу (номер вісі, фактичне навантаження на вісь, сумарне фактичне навантаження на осі, сукупність осей), фактичної міжосьової відстані, фактичної шинності (кількості коліс) на вісі.

Крім цього, в постанові зазначено, що навантаження вимірювалось на здвоєні осі, а належний позивачу транспортний засіб має строєні осі.

Вимоги щодо необхідності відображення наведених відомостей у постанові кореспондують вимогам ст. 283 КУпАП в частині зазначення опису обставин, установлених під час розгляду справи.

Зазначені вище недоліки ставлять під сумнів врахування вказаних критеріїв при встановленні факту перевищення встановлених законодавством вагових норм.

Окрім того в оскаржуваній постанові наявна інформація про технічний засіб, яким в автоматичному режимі зафіксовано правопорушення, а саме: зав. №1, WAGA-WIM35; серія, номер свідоцтва про повірку технічного засобу та строк його дії: № UA.TR.113-0619/04F до 17-06-2022.

При цьому суду не надано належних і допустимих доказів на підтвердження того, що зважувальне обладнання перебувало в робочому стані, пройшло перевірку з клемуванням та видачею відповідного свідоцтва.

Також в оскаржуваній постанові наявне посилання на вебсайт, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом (за наявності) транспортного засобу в момент вчинення правопорушення та постановою в електронній формі: https://wim.dsbt.gov.ua/r/a/BM00005005.

Однак, на вищевказаному вебсайті за посиланням наведеним у постанові, при введенні ідентифікатора доступу до матеріалів справи, сервіс видає повідомлення: «вказано неправильний ідентифікатор доступу», що взагалі не дає можливість перевірити інформацію про інкриміноване правопорушення.

Відповідачем на виконання ухвали про витребування доказів надано копії: постанови серії ВМ №00005005 від 29.12.2021, скріншот інформаційної картки габаритно-вагового контролю, скріншот файлу образу транспортного засобу, зафіксованого в автоматичному режимі.

При цьому, на наданому скріншоті файлу образу транспортного засобу не зафіксовано державні номерні знаки причепу; фіксацію загального вигляду транспортного засобу (вигляд збоку) в момент проїзду через автоматичний пункт (оглядова фотографія транспортного засобу, на якій відображені його контури та кількість осей).

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Під час розгляду справи суд враховує, що у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. Такі висновки суду узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 08.07.2020 (справа № 463/1352/16-а).

Так, відповідачем не надано суду доказів спростування заявлених вимог позивача та щодо правомірності прийняття свого рішення. Матеріали справи не містять жодних належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів у справі про адміністративне правопорушення, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на зазначене вище оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, зважаючи на те, що відповідач в силу покладеного на нього обов`язку не довів правомірність оскаржуваної постанови, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, в зв`язку з чим оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 139 КАС України.

У відповідності до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті підлягає стягненню судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Щодо вимоги позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Суд не знаходить підстав для відшкодування позивачеві витрат на правничу допомогу, адже матеріали справи не містять доказів їх понесення. Попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат наданий позивачем не є доказом понесення даних витрат.

Керуючись ст. 6-12, 14, 20, 22, 25, 72-77, 79, 90, 241-246, 250, 251, 255, 271, 286 КАС України, суд

ухвалив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до суб`єкта владних повноважень Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову старшого державного інспектора відділу провадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного контролю на транспорті Савченко Владислава Олеговича від 29.12.2021 серія ВМ №00005005 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в сумі 51 000, грн. за ч. 2 ст. 1321 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань з Державної служби України з безпеки на транспорті судовий збір в розмірі 992 грн 40 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Другого апеляційного адміністративного суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя І.І.Дядечко