Справа № 480/9238/21
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2022-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Н.В. Савицька
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2022 р. Справа № 480/9238/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Катунова В.В.,

Суддів: Бершова Г.Є. , Ральченка І.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Сумській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 13.12.2021, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40021, по справі № 480/9238/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Глухівський кар`єр кварцитів"

до Головного управління ДПС у Сумській області , Головного управління Державної казначейської служби України у Сумській області

про визнання бездіяльності протиправною та стягнення пені,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Глухівський кар`єр кварцитів» ( далі - позивач, ТОВ «Глухівський кар`єр кварцитів») звернувся до суду з позовом до Головного управління Державної податкової служби в Сумській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Сумській області, в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідачів, що полягає у не відшкодуванні позивачеві сум бюджетного відшкодування, в строки, які визначені законодавством;

- стягнути з Державного бюджету України на користь позивача пеню, нараховану на суму заборгованості бюджету з податку на додану вартість по декларації за липень 2016 року, у розмірі 1104 437 грн 25 коп.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що позивачем подано до податкового органу податкову декларацію з податку на додану вартість липень 2016 року, розрахунок суми бюджетного відшкодування, заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, однак, заборгованість бюджету з відшкодування ПДВ на суму 2314416 грн 18 коп. була погашена органами казначейства лише 11.08.2021, тобто з порушенням строків встановлених законодавством.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 13.12.2021 адміністративний позов ТОВ «Глухівський кар`єр кварцитів» задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Державної податкової служби в Сумській області та Головного управління Державної казначейської служби України у Сумській області, що полягає у не відшкодуванні Товариству з обмеженою відповідальністю «Глухівський кар`єр кварцитів» сум бюджетного відшкодування, у строки, визначені законодавством.

Стягнуто з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у Сумській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Глухівський кар`єр кварцитів» (вул. Заводська, 18А, с.Баничі, Глухівський район, Сумська область, 41462, ) пеню, нараховану на суму заборгованості бюджету з податку на додану вартість по декларації за липень 2016 року у розмірі 1 104 437 грн 25 коп.

Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Глухівський кар`єр кварцитів» (вул. Заводська, 18А, с.Баничі, Глухівський район, Сумська область, 41462, ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби в Сумській області (вул. Іллінська, 13, м. Суми, 40009, ) судовий збір у розмірі 16 566 (шістнадцять тисяч п`ятсот шістдесят шість) грн 58 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, Головне управління ДПС у Сумській області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, стверджує, що судом не дотримано пункт 102, статті 102 Податкового кодексу України, не з`ясовано всебічно обставини справи. Зокрема зазначає, що позивач мав право звернення до суду щодо стягнення пені за несплату бюджетної заборгованості за період з 04.10.2016 по 23.06.2017 до 03.10.2019 та 21.06.2020 відповідно, але до суду звернувся із вимогами лише 16.09.2021, тобто поза межами 1095 днів, які встановлені пунктом 102.5 статті 102 Податкового кодексу України.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що ТОВ «Глухівський кар`єр кварцитів» зареєстрований платником податку на додану вартість, що підтверджується відомостями з реєстру платників ПДВ (а.с.14-15).

16.08.2016 позивач подав до Шосткинської ОДПІ ГУ ДФС у Сумській області податкову декларацію з ПДВ за липень 2016 року, розрахунок суми бюджетного відшкодування, заяву про повернення суми бюджетного відшкодування (а.с.16-22).

У заяві про повернення суми бюджетного відшкодування позивач просив перерахувати суму бюджетного відшкодування, визначену у податковій декларації за липень 2016 року, у розмірі 2324 064 грн на банківський рахунок позивача.

За результатами проведеної перевірки ГУ ДФС в Сумській області було прийнято податкове повідомлення-рішення від 28.12.2016, яким зменшено суму бюджетного відшкодування ПДВ (а.с.23-24). Позивач оскаржив вказане рішення до суду.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 30.05.2017 по справі № 818/75/17 постанову Сумського окружного адміністративного суду від 09.03.2017 залишено без змін. Вказаною постановою повідомлення-рішення від 28.12.2016 визнано протиправним та скасовано (а.с.25-39).

Крім того, позивачем до матеріалів справи надано постанову Верховного Суду від 02.11.2021 по справі № 818/75/17, якою залишено без змін вищезазначені рішення першої та апеляційної інстанцій (а.с.92-93).

Заборгованість бюджету з відшкодування ПДВ на суму 2314416 грн 18 коп була погашена органами казначейства 11.08.2021, що підтверджується випискою з банківського рахунку позивача та платіжним дорученням від 04.08.2021 (а.с.40-41).

Враховуючи те, що узгоджена сума бюджетного відшкодування перерахована на рахунок позивача із порушенням строків встановлених законодавством, позивач вважає, що вказане порушує його права позивача як платника податків, а тому, керуючись ст. 102 та п. 200.23 ст. 200 ПК України, звернувся до суду з даним позовом про стягнення пені, нарахованої на заборгованість бюджету з ПДВ за 1095 днів, що передують зарахуванню грошових коштів на рахунок позивача у банку.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що право на отримання позивачем суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість підтверджено; вказана сума позивачу відшкодована з простроченням. Відтак, суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного статтею 200 Податкового кодексу України строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість, а отже на суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного Банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення, яка підлягає стягненню на користь позивача з бюджету.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до п. 200.23 ст. 200 ПК України суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120% облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

Отже, при обчисленні пені має враховуватись облікова ставка НБУ, встановлена на момент виникнення пені, протягом строку дії такої пені, включаючи день погашення. Облікова ставка фіксується на момент виникнення пені та у разі зміни ставки протягом строку нарахування, такі зміни при обчисленні не враховуються.

Статтею 102 ПК України встановлено строк 1095 днів протягом якого платник податків може звернутись до суду за захистом свого порушеного права, в тому числі, з вимогою про стягнення пені нарахованої на заборгованість бюджету з ПДВ.

Судовим розглядом встановлено, що заявлена до відшкодування сума у розмірі 1672 589 грн стала узгодженою за результатами закінчення процедури судового оскарження результатів документальної перевірки, відповідно до п. 200.12 та п. 200.13 ст. 200 ПК України. Решта суми заявленої до відшкодування (651 205 грн) стала узгодженою після проведення камеральної перевірки, за результатами якої не надсилалось податкове повідомлення-рішення від 20.09.2016 відповідно до п. 200.10 та п. 200.11 ст. 200 ПК України.

Із врахуванням положень ст. 200 ПК України, граничний термін для подання висновку контролюючим органом було 26.09.2016, а з 03.10.2016 граничний термін для перерахування бюджетного відшкодування на рахунок позивача. Таким чином, граничною датою перерахування узгодженої суми бюджетного відшкодування у розмірі 651 205 грн на рахунок позивача в банку є 03.10.2016, а датою виникнення права на нарахування пені 04.10.2016.

Право позивача на бюджетне відшкодування у сумі 1672 859 грн підтверджене ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 30.05.2017 по справі №818/75/17, яка отримана відповідачем 14.06.2017. Тобто, 15.07.2017 контролюючий орган мав внести дані до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування і 22.06.2017 є останнім днем для перерахування на банківський рахунок позивача бюджетного відшкодування.

В апеляційній скарзі відповідач стверджує, що позивач мав право на звернення до суду з позовом про стягнення пені за несплату бюджетної заборгованості за період з 04.10.2016 по 23.06.2017 до 03.10.2019 та 21.06.2020 відповідно, але до суду з позовними вимогами звернувся лише 16.09.2021, тобто поза межами 1095 днів, після отримання права на таке відшкодування.

Однак колегія суддів не погоджується з вказаними доводами апеляційної скарги та вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що строк звернення до суду з позовними вимогами про стягнення пені, нарахованої на суму бюджетної заборгованості з відшкодування ПДВ, слід обчислювати з наступного дня після її фактичного погашення.

Тобто, строк звернення (а не період, за який може нараховуватися пеня) з позовними вимогами про стягнення пені, нарахованої на суму бюджетної заборгованості з відшкодування податку на додану вартість, полягає в тому, що цей строк в 1095 днів слід обчислювати саме з наступного дня після її фактичного погашення, тобто після фактичного відшкодування суми податку на додану вартість.

З огляду на вказане, строк звернення до суду з вимогами щодо стягнення пені не може розпочати свій облік раніше, ніж дата погашення зазначеної заборгованості. Отже, строк у 1095 днів повинен обчислюватися з дня погашення заборгованості, а таке погашення відбулось лише 11.08.2021.

Вищезазначена правова позиція міститься також у постановах Верховного Суду від 24 жовтня 2019 року у справі № 810/1227/17 та від 11 квітня 2019 року у справі № 810/1228/17, від 02.02.2021 по справі № 810/1506/17.

Тому вказані аргументи відповідача є необґрунтованими та судом до уваги не приймаються.

Крім того, відповідач зазначає, що позивачем не враховано, що згідно податкового повідомлення-рішення від 28.12.2016 № було зменшено суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість згідно декларації з податку на додану вартість за липень 2016 року (№ від 17.08.2016) у сумі 1596 726 грн, при цьому при обрахунку суми пені на суму бюджетного відшкодування товариство нараховує пеню на суму бюджетної заборгованості у розмірі 1672 859 грн.

Колегія суддів погоджується з аргументами позивача, що по декларації за липень 2016, позивачу до 11.08.2021 не була відшкодована заявлена до відшкодування сума (2324064 грн), і лише частина коштів у розмірі 76133 грн узгоджувалась за результатами камеральної перевірки, а не за результатами судового оскарження ППР від 28.12.2016 (а.с.96).

Таким чином, по декларації за липень 2016 року, позивачу до 11.08.2021 не була відшкодована вся сума заявлена до відшкодування. При цьому сума, яка стала узгоджена за результатами камеральної перевірки 727338 грн (651205 грн + 76133 грн); сума, яка стала узгоджена за результатами судового оскарження ППР від 28.12.2 грн (13 грн).

За таких обставин, колегія суддів вважає правомірними висновки суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову.

З урахуванням викладеного, колегія суддів підсумовує, що на суми податку, не відшкодовані протягом визначених статтею 200 ПК України строків, які вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування ПДВ, нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення, безвідносно до причин нездійснення такого відшкодування.

Право на бюджетне відшкодування є невід`ємним правом позивача, захист якого гарантовано частиною першою статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка набрала чинності для України 11.09.1997 і відповідно до положень Конституції України є частиною національного законодавства.

Несвоєчасне повернення бюджетного відшкодування податку на додану вартість порушило право позивача, зокрема на законне сподівання мати можливість користуватися своєю власністю, а саме: своєчасно і в повному обсязі і в порядку, визначеному законом, отримати це відшкодування із бюджету при відсутності з його боку порушень законодавчих актів.

Відтак, доводи апеляційної скарги не підтверджують обставин неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при вирішенні даної справи. Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції повно встановив обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, а також надав належну правову та обґрунтовану оцінку заявленим вимогам на підставі норм закону. Висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності, а тому підстав для їх перегляду з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Сумського окружного адміністративного суду від 13.12.2021 року по справі №480/9238/21 прийнято з дотриманням норм чинного процесуального та матеріального права і підстав для його скасування не виявлено.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Сумській області - залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 13.12.2021 по справі № 480/9238/21 залишити без змін .

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач В.В. Катунов
Судді Г.Є. Бершов І.М. Ральченко