Справа № 420/26626/21
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2022-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 серпня 2022 р.м.ОдесаСправа № 420/26626/21
Головуючий в 1 інстанції: Бойко О.Я.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді -Кравченка К.В.,
судді -Джабурія О.В.,
судді -Вербицької Н.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Великодальницької сільської ради Біляївського району Одеської області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2022 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Великодальницької сільської ради Біляївського району Одеської області про визнання протиправним бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2021 року ОСОБА_2 (надалі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Великодальницької сільської ради Біляївського району Одеської області (надалі - відповідач), в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Великодальницької сільської ради Біляївського району Одеської області щодо пропуску строків для наданні відповіді на запит ОСОБА_2 про доступ до публічної інформації від 06.12.2021 року вих.№1Д-5, одержаний відповідачем 07.12.2021 року та бездіяльність Великодальницької сільської ради Біляївського району Одеської області щодо не розгляду даного запиту;

- зобов`язати Великодальницьку сільську раду Біляївського району Одеської області, що діє від імені та від лиця Великодальницької сільської об`єднаної територіальної громади Біляївського району Одеської області розглянути запит ОСОБА_2 про доступ до публічної інформації від 06.12.2021 року вих.№1Д-5, одержаний відповідачем 07.12.2021 року та надати запитувану інформацію;

- зобов`язати відповідача надати звіт про виконання рішення суду по даній справі у строки встановлені судом в порядку ст.382 КАС України.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що бездіяльність відповідача щодо ненадання відповіді на запит є протиправною, оскільки запитувана інформація не є з обмеженим доступом, наявна у відповідача як юридичної особи, що видає запитувані документи. У зв`язку з тим, що відповідач пропустив строки для наданні відповіді на запит та взагалі його не надав, це і стало підставою для звернення до суду.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 20.04.2022 року позов задоволено.

Не погоджуючись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 06.12.2021 позивач звернувся до відповідача із запитом про доступ до публічної інформації, в якому керуючись ст.5, ст.6 ЗУ «Про інформацію», ЗУ «Про доступ до публічної інформації» просить:

1. Повідомити чи передавались землі з державної у комунальну власність Головним управлінням Держгеокадастру в Одеській області до Великодальницької сільської ради Біляївського району Одеської області за останні два роки.

2. Надати копії: наказів Головного управління Держгеокадастру в Одеській області про передачу земельних ділянок з державної у комунальну власність Великодальницької сільської ради Біляївського району Одеської області; актів приймання передачі земельних ділянок, підписаних між Великодальницькою сільською радою Біляївського району Одеської області та Головним управлінням Держгеокадастру в Одеській області.

3. Надати перелік земель, які передавались з державної власності у комунальну власність до Великодальницької сільської ради Біляївського району Одеської області за останні 2 роки.

Відповідь на вказаний запит позивач просив надати разом із копіями витребуваних наказів протягом 05 робочих днів з часу отримання запиту на адресу: АДРЕСА_1 та продублювати на електронну пошту: ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.24-25).

Запит про доступ до публічної інформації позивач направив засобами електронного зв`язку 06.12.2021 року о 19:04 на електронну пошту відповідача: ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.25-26).

Як встановлено першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, відповідь на вказаний запит відповідач не надав та будь-яких належних та допустимих доказів на спростування зазначеного відповідач до суду не подав.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що запитувана позивачем публічна інформація відноситься до сфери діяльності відповідача, тобто відповідач є розпорядником інформації, щодо якої позивачем поданий запит. Обставини справи свідчать про бездіяльність відповідача, який мав надати відповідь на запит, оскільки існує встановлений законом порядок для її надання. Крім того, суд виходив з того, що відповідач запит позивача про надання публічної інформації взагалі не розглянув, а тому ефективним способом захисту права позивача на отримання відповіді на запит є спонукання відповідача надати таку відповідь в порядку та строки, визначені законом.

Колегія суддів при вирішенні даного спору виходить з наступного.

Згідно з вимогами ст.1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» №2939-VI від 13.01.2011 року (надалі - Закон №2939-VI) публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст.5 Закону доступ до інформації забезпечується, зокрема, шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Статтею 19 Закону встановлено, що запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Крім того, статтею 12 Закону встановлено, що суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у ст.13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

Частиною 1 ст.13 Закону встановлено, що розпорядниками інформації згідно Закону визнаються: 1) суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання; 2) юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів; 3) особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб`єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов`язаної з виконанням їхніх обов`язків; 4) суб`єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них.

Згідно з вимогами ст.20 Закону розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту. У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

З аналізу вищенаведених норм можна зробити висновок, що орган, до якого направлена заява громадянина, зобов`язаний об`єктивно і вчасно її розглянути, перевірити викладені в ній факти, прийняти рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечити його виконання, а також повідомити громадянина про наслідки розгляду такої заяви.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач направив свій запит про доступ до публічної інформації на офіційну електронну пошту відповідача, що сторонами не оспорюється.

Крім того, встановлено, що запитувана інформація відноситься до сфери діяльності відповідача, а отже, відповідач є розпорядником такої інформації.

Судова колегія не погоджується з доводами апелянта щодо того, що поданий позивачем запит був розглянутий відповідачем листом вих.№103 від 18.02.2022 року, а отже, відсутня бездіяльність Великодальницької сільської ради щодо ненадання відповіді на запит з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 18.01.2022 року за вих.№103 Великодальницькою сільською радою було надано відповідь на запит, де відповідач зазначає, що відповідач надасть відповідні копії документів, після повної оплати рахунка і додає рахунок на оплату.

Проте, колегія суддів зазначає, що у запиті про доступ до публічної інформації містилися питання, окрім надання копій документів, на які відповідачем не було надано відповіді, що свідчить про неповноту та неконкретизованість такої відповіді.

Крім того, судова колегія зауважує, що фактичне отримання позивачем такої відповіді не впливає на факт пропуску строків для надання відповіді на запит про доступ до публічної інформації.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 09.11.2020 року у справі №640/5681/19 зазначив, що право на доступ особи до публічної інформації включає в себе не тільки право на отримання відповідної інформації, а й право на своєчасність її отримання. Водночас порушення суб`єктом владних повноважень права на своєчасність доступу до публічної інформації є невідновлювальним (аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2018 року у справі №800/369/17).

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що ефективним способом захисту права позивача на отримання відповіді на запит є спонукання відповідача надати таку відповідь в порядку та строки, визначені законом.

Щодо стягнення витрат за надання правничої допомоги, колегія суддів зазначає.

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Пунктом 1 ч.1 ст.132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

За змістом ч.9 ст.139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Водночас, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Судова колегія враховує позицію Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду викладену у постанові від 16.04.2020 року по справі №727/4597/19, згідно якої, профільний закон «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» не наводить форму та вимоги до документа, що підтверджує оплату гонорару (винагороди) адвокату, а оскільки адвокати здійснюють незалежну професійну діяльність до них не можуть бути застосовані положення Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», Положення «Про форму та зміст розрахункових документів», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 21.01.2016 року №13 та Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 29.12.2017 року №148 оскільки останні не визначають порядок здійснення розрахунків адвокатом зі своїм клієнтом за готівку та не поширюються на осіб, що здійснюють незалежну професійну діяльність. У вказаній постанові Верховний Суд також зазначає, що відкриття власного рахунку не є обов`язком адвоката та одночасно доходить висновку, що адвокат може видати клієнту на його вимогу складений в довільній формі документ (квитанцію, довідку, тощо) який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта. Отже, як випливає з вищевикладеної позиції Верховного Суду, видана адвокатом квитанція, довідка або інший документ, складений у довільній формі на підтвердження отримання від клієнта готівкових коштів за надання правової допомоги разом із договором про надання правової допомоги (актами виконаних робіт тощо) є належним доказом для підтвердження витрат учасника справи на професійну правничу допомогу.

Також при вирішенні даного питання слід приймати до уваги правову позицію з даного питання, яка викладена в постанові Верховного Суду від 01.10.2018 року по справі №569/17904/17 і полягає в тому, що в підтвердження здійсненної правової допомоги, необхідно долучати й розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором, а розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо. Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження надання та оплати правової допомоги адвокатом Ковальчуком О.М. було подано:

- Копію договору про надання правової допомоги №ОРП/2 від 01.12.2021 року;

- Опис юридичних послуг наданих адвокатом Ковальчуком О.М. клієнту ОСОБА_2.;

- Додаток №9 до Договору про надання правової допомоги №ОРП/2 від 01.12.2021 року; Акт прийому-передачі

- Прибутковий касовий ордер №ОРП/2-9 від 22.12.2021 року на суму 6300,00 грн..

Оцінюючи матеріали справи, беручи до уваги складність справи та виконану адвокатом роботу, колегія суддів, керуючись принципами справедливості та верховенства права, вважає, що визначений стороною та його адвокатом розмір гонорару є обґрунтованим, а тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо обґрунтованості та пропорційності до предмета спору розміру витрат на правничу допомогу у розмірі 6300,00 грн..

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23.06.2022 року Великодальницькій сільській раді Біляївського району Одеської області відстрочено сплату судового збору за подачу апеляційної скарги до ухвалення рішення по справі, а тому судовий збір у розмірі 1362,00 грн. підлягає стягненню з Великодальницької сільської ради Біляївського району Одеської області.

Керуючись ст.311, ст.315, ст.316, ст.321, ст.322, ст.325, ст.328 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Великодальницької сільської ради Біляївського району Одеської області - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2022 року - залишити без змін.

Стягнути з Великодальницької сільської ради Біляївського району Одеської області () до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 1362 (одна тисяча триста шістдесят дві) грн. 00 коп..

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення з підстав, передбачених ст.328 КАС України.

Головуючий суддя Кравченко К.В.
Судді Джабурія О.В. Вербицька Н. В.