Справа № 640/21213/20
Суддя: Клочкова Н.В.
Дата ухвалення: 2022-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2022 року м. Київ № 640/21213/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючої судді Клочкової Н.В., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом

публічного акціонерного товариства «Національний депозитарій України»

до Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України

третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача

Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку

про визнання протиправним та скасування наказу,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява публічного акціонерного товариства «Національний депозитарій України» (надалі - позивач), адреса: 04107, місто Київ, вулиця Тропініна, будинок 7-Г до Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України (надалі - відповідач), адреса: 01008, місто Київ, вулиця Михайла Грушевського, будинок 12/2, в якій позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати повністю наказ Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України від 19 травня 2020 року № 908 «Про нарахування пені» Публічному акціонерному товариству «Національний депозитарій України».

Підставою позову вказано порушення прав та інтересів позивача, внаслідок прийняття суб`єктом владних повноважень неправомірного наказу.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва відкрито провадження в адміністративній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Національний депозитарій України» до Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України про визнання протиправним та скасування наказу, вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) без повідомлення учасників справи та залучено в якості третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача Національну комісію з цінних паперів та фондового ринку.

В обґрунтування заявлених позов них вимог позивач зазначив, що вважає оскаржуваний наказ від 19 травня 2020 року № 908 «Про нарахування пені» Публічному акціонерному товариству «Національний депозитарій України» незаконним, в зв`язку із тим, що позивачем у строк, встановлений законодавством України були в повному обсязі сплачені дивіденди до державного бюджету, тому підстави для притягнення позивача до відповідальності у вигляді нарахування пені відсутні.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що Законом України «Про управління об`єктами державної власності» встановлю обов`язок Мінекономіки нараховувати пеню за несвоєчасно сплачені дивіденди (після 1 липня року, наступного за звітним), рішення про виплату яких прийнято загальними зборами акціонерів, незалежно від дати їх проведення. Відповідач зазначає, що Закон не передбачає виключень щодо звільнення господарських товариств від відповідальності, які виплатити дивіденди, але при цьому порушили визначений Законом строк їх сплати. За таких обставин відповідач вважає, що оскаржуваний наказ є правомірним, оскільки дії Міністерства були спрямовані на виконання механізму сплати дивідендів. Відповідно, нарахування позивачу пені за період прострочення сплати дивідендів з 02.07.2019 по 23.04.2020 відповідає приписам Закону України «Про управління об`єктами державної власності».

Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку було надано суду письмові пояснення, в яких зазначено, що станом на 01.07.2019 Публічним акціонерним товариством «Національний депозитарій України» було виконано чинні вимоги законодавства щодо своєчасного та в повному обсязі нарахування та перерахування до Державного бюджету України суми дивідендів на державну частку у статутному капіталі позивача. В подальшому, постановою Кабінету Міністрів України від 4 грудня 2019 року № 1015 «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України» було внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 24 квітня 2019 року №364 «Про затвердження базового нормативу відрахування частки прибутку, що спрямовується на виплату дивідендів за результатами фінансово-господарської діяльності у 2018 році господарських товариств, у статутному капіталі яких є корпоративні права держави». Разом з тим, відповідно до статті 58 Конституції України. Норми постанови Кабінету Міністрів України про становлення базового тарифу у розмірі 90%, які почали діяти з 17.12.2019 не мають зворотної дії у часі, а тому не можуть встановлювати обов`язки, які мають бути виконані до 01.07.2019.

Позивач надав суду відповідь на відзив в якій наголосив, що посилаючись на абзац 7 частини 5 статті 11 Закону України «Про управління об`єктами державної власності», Мінекономіки невірно тлумачить фрази «несвоєчасно сплачених» та «після настання строку платежу», оскільки ігнорує той факт, що 01.07.2019 не може настати строк платежу, який було встановлено нормативним актом 17.12.2019 (дата набрання чинності нової редакції постанови КМУ про затвердження базового нормативу, який було збільшено з 50 до 90 відсотків. Позивач зазначає, що така практика Мінекономіки щодо нарахування пені прямо суперечить статті 58 Конституції України. Таким чином, нарахування позивачеві пенні не відповідає приписам Закону України «Про управління об`єктами державної власності» та принципам верховенства права.

Розглянувши наявні в матеріалах справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Як свідчать матеріали справи та встановлено судом, 28.05.2020 позивач отримав лист Міністерства розвитку економки, торгівлі та сільського господарства України «Стосовно нарахування пені» від 21.05.2020 №3222-06/32070-07, до якого був доданий наказ №908 від 19.05.2020 «Про нарахування пені публічному акціонерному товариству «Національний депозитарій України» за несвоєчасно сплачені дивіденди до державного бюджету та Розрахунок пені публічному акціонерному товариству «Національний депозитарій України» за несвоєчасно сплачені дивіденди до державного бюджету.

Вважаючи наказ №908 від 19.05.2020 протиправним і таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва із даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 22 Господарського кодексу України суб`єктами господарювання державного сектора економіки є суб`єкти, що діють на основі лише державної власності, а також суб`єкти, державна частка у статутному капіталі яких перевищує п`ятдесят відсотків чи становить величину, яка забезпечує державі право вирішального впливу на господарську діяльність цих суб`єктів.

Частка держави у статутному капіталі публічного акціонерного товариства «Національний депозитарій України» становить 25%, що не заперечується сторонами та не потребує доказування.

Закон України «Про управління об`єктами державної власності» визначає правові основи управління об`єктами державної власності (тут і надалі - в редакції на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про управління об`єктами державної власності» управління об`єктами державної власності - здійснення Кабінетом Міністрів України та уповноваженими ним органами, іншими суб`єктами, визначеними цим Законом, повноважень щодо реалізації прав держави як власника таких об`єктів, пов`язаних з володінням, користуванням і розпоряджанням ними, у межах, визначених законодавством України, з метою задоволення державних та суспільних потреб.

Відповідно до абзацу четвертого частини 5 статті 11 Закону України «Про управління об`єктами державної власності» Господарські товариства, у статутному капіталі яких є корпоративні права держави, до 1 травня року, що настає за звітним, приймають рішення про відрахування не менше 30 відсотків чистого прибутку на виплату дивідендів.

Абзацом п`ятим вказаної статті встановлено, що господарські товариства, у статутному капіталі яких є корпоративні права держави, сплачують до Державного бюджету України дивіденди у строк не пізніше 1 липня року, що настає за звітним, нараховані пропорційно розміру державної частки (акцій) у їх статутних капіталах.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 702 "Про затвердження порядку формування та реалізації дивідендної політики держави" (далі - Порядок №702) Мінекономіки здійснює моніторинг стану сплати дивідендів, нарахованих на державну частку (далі - дивіденди) господарськими організаціями, в розрізі суб`єктів управління корпоративними правами держави.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 24 квітня 2019 року №364 «Про затвердження базового нормативу відрахування частки прибутку, що спрямовується на виплату дивідендів за результатами фінансово-господарської діяльності у 2018 році господарських товариств, у статутному капіталі яких є корпоративні права держави» в першій редакції, Кабінет Міністрів України постановив:

1. Затвердити базовий норматив відрахування частки прибутку, що спрямовується на виплату дивідендів за результатами фінансово-господарської діяльності у 2018 році (далі - базовий норматив) господарських товариств, у статутному капіталі яких є корпоративні права держави, а також господарських товариств, 50 і більше відсотків акцій (часток) яких належать господарським товариствам, частка держави в яких становить 100 відсотків, у тому числі дочірніх підприємств (далі - суб`єкти господарювання), які за результатами 2018 року отримали чистий прибуток менше 50 млн. гривень, у розмірі 50 відсотків.

2. Міністерству економічного розвитку і торгівлі:

довести базовий норматив до суб`єктів управління корпоративними правами держави;

надавати роз`яснення з питань застосування базового нормативу.

3. Суб`єктам управління корпоративними правами держави у разі невиплати до 1 липня 2019 р. суб`єктом господарювання дивідендів до державного бюджету за результатами його фінансово-господарської діяльності у 2018 році вжити заходів до розірвання контракту з керівником такого суб`єкта господарювання.

Згідно з абзацом сьомим частини 5 статті 11 Закону України «Про управління об`єктами державної власності» на суму дивідендів на державну частку, несвоєчасно сплачених господарським товариством, у статутному капіталі якого є корпоративні права держави, та господарським товариством, 50 і більше відсотків акцій (часток) яких знаходяться у статутному капіталі господарського товариства, частка держави якого становить 100 відсотків, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері управління об`єктами державної власності, нараховується пеня, яка сплачується до загального фонду Державного бюджету України з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України від суми недоплати, розрахованої за кожний день прострочення платежу, починаючи з наступного дня після настання строку платежу і по день сплати включно.

Таким чином, Закон України «Про управління об`єктами державної власності» встановлює обов`язок сплатити дивідендів на державну частку не пізніше 1 липня року, наступного за звітним та відповідальність за несвоєчасну сплату цих дивідендів у вигляді сплати пені, яка нараховується відповідачем.

Пунктом 9 Порядку №702 встановлено, що суб`єкти управління корпоративним правами держави забезпечують відповідно до затверджених базових нормативів частки прибутку, що спрямовується на виплату дивідендів за результатами фінансово-господарської діяльності господарських організацій у поточному фінансовому році, реалізацію дивідендної політики держави шляхом здійснення заходів щодо прийняття в межах корпоративних прав держави рішень про визначення розміру, порядку та строків виплати дивідендів господарськими організаціями згідно з їх установчими документами та законодавством.

Відповідно до пункту 6 «Порядку нарахування пені на суму дивідендів на державну частку, несвоєчасно сплачених господарським товариством, у статутному капіталі якого є корпоративні права держави, та господарським товариством, 50 і більше відсотків акцій (часток, паїв) якого знаходяться у статутному капіталі господарського товариства, частка держави якого становить 100 відсотків», затвердженого Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02.07.2013 № 725, пеня на суму дивідендів (частину суми дивідендів), несвоєчасно сплачених господарським товариством, нараховується в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми недоплати, розрахованої за кожний календарний день прострочення платежу, починаючи з наступного дня після настання строку платежу і по день сплати суми дивідендів або частини суми дивідендів включно.

Матеріали справи свідчать, що загальними зборами акціонерів публічного акціонерного товариства «Національний депозитарій України» від 26.04.2019 було прийнято рішення про відрахування на виплату дивідендів не менше 50% чистого прибутку, отриманого публічним акціонерним товариством «Національний депозитарій України» за результатами діяльності у 2018 році.

В подальшому позивачем було здійснено відрахування частки прибутку до Державного бюджету України у розмірі 50 відсотків та сплачено дивіденди, нараховані пропорційно розміру державної частки (акцій) у його статутному капіталі, на суму 697 915, 80 грн., що підтверджується наявним в матеріалах справи платіжним дорученням від 12.06.2019 №2097.

Таким чином, судом встановлено, що позивачем розмір відрахування визначено та перераховано до Державного бюджету відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 24 квітня 2019 року № 364, в редакції, яка діяла станом на день перерахування коштів.

Пізніше, постановою Кабінету Міністрів України від 4 грудня 2019 року № 1015 внесено зміни до абзацу першого пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 24 квітня 2019 року №364, а саме, викладено абзац 1 пункту 1 в наступній редакції: « 1. Затвердити базовий норматив відрахування частки прибутку, що спрямовується на виплату дивідендів за результатами фінансово-господарської діяльності у 2018 році (далі - базовий норматив) господарських товариств, у статутному капіталі яких є корпоративні права держави, а також господарських товариств, 50 і більше відсотків акцій (часток) яких належать господарським товариствам, частка держави в яких становить 100 відсотків, у тому числі дочірніх підприємств (далі - суб`єкти господарювання), у розмірі 90 відсотків».

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, загальними зборами акціонерів публічного акціонерного товариства «Національний депозитарій України» від 26.02.2020 було прийнято рішення про доведення суми дивідендів, що підлягають виплаті, до розміру базового нормативу з урахуванням змін, внесених постановою Кабінету міністрів України від 04.12.2019 №1015, до 90% від сум чистого прибутку.

На виконання зазначеного рішення акціонерів від 26.02.2020 позивачем було здійснено додаткову виплату дивідендів на частку Держави у статутному капіталі публічного акціонерного товариства «Національний депозитарій України» у розмірі 90%, що підтверджується платіжним дорученням від 23.04.2020 №535 про перерахування дивідендів у розмірі 558 337, 80 грн.

Відтак, внесеними змінами до Постанови №364 було збільшено базовий норматив відрахування частки прибутку, що спрямовується на виплату дивідендів за результатами фінансово-господарської діяльності у 2018 році з 50 до 90 відсотків.

Вказані обставини свідчать про те, що позивач не міг виконати вимоги Постанови Кабінету Міністрів України від 04 грудня 2019 року № 1015, якою було внесено зміни до Постанови №364, оскільки станом на день виконання зобов`язання (12 червня 2019 року), норми такої постанови ще не діяли, а документ, яким встановлено розмір у 90 відсотків було прийнято лише 04 грудня 2019 року.

Відповідно, на момент виконання зобов`язання по виплаті дивідендів до 01 липня 2019 року діяла постанова Кабінету Міністрів України від 24 квітня 2019 року № 364 в редакції, що встановлювала базовий норматив відрахування частки прибутку, що спрямовується на виплату дивідендів за результатами фінансово-господарської діяльності у 2018 році - 50 відсотків.

Суд звертає увагу, що відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом, як правопорушення.

Дія нормативно-правового акту в часі починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Таким чином, за результатами розгляду справи суд дійшов висновку, що позивач не міг виконати вимоги постанови Кабінету Міністрів України від 4 грудня 2019 року № 1015 «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України», якою було внесено зміни до Постанови Кабінету Міністрів України від 24 квітня 2019 року № 364 та, відповідно, збільшено базовий норматив відрахування частки прибутку, що спрямовується на виплату дивідендів за результатами фінансово-господарської діяльності у 2018 році з 50 до 90 відсотків, оскільки станом на день виконання зобов`язання, норми такої постанови ще не діяли, а документ, яким встановлено розмір у 90 відсотків було прийнято лише 04 грудня 2019 року.

В зв`язку із наведеними обставинами, суд вважає, що позивач не повинен нести відповідальність за вчинення діяння, яке на час виконання відповідного зобов`язання по перерахуванню дивідендів, не визнавалося порушеннями відповідно до законів та нормативних актів Кабінету Міністрів України.

Відтак, оскаржуваний наказ Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України від 19 травня 2020 року № 908 «Про нарахування пені» Публічному акціонерному товариству «Національний депозитарій України», суд вважає протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Інші доводи сторін не спростовують наведеного та не доводять протилежного.

Згідно з частиною 1 статті 9, статті 72, частин 1, 2, 5 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з наявного в матеріалах справи платіжного доручення, позивачем під час звернення до суду з даним позовом було сплачено судовий збір у розмірі 2 102, 00 грн. Відтак, враховуючи розмір задоволених позовних вимог, суд присуджує на користь позивача судові витрати у розмірі 2 102, 00 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись вимогами ст. ст. 2, 5 - 11, 19, 72 - 77, 90, 139, 241 - 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «Національний депозитарій України» - задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати повністю наказ Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України від 19 травня 2020 року № 908 «Про нарахування пені» публічному акціонерному товариству «Національний депозитарій України».

3. Стягнути на користь Публічного акціонерного товариства «Національний депозитарій України» (адреса: 04107, місто Київ, вулиця Тропініна, будинок 7-Г, ) документально підтверджені судові витрати у розмірі 2 102, 00 грн. (дві тисячі сто дві гривні 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України (адреса: 01008, місто Київ, вулиця Михайла Грушевського, будинок 12/2, ).

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів, з дня складання повного тексту рішення.

Суддя Н.В. Клочкова