Справа № 200/9784/21
Суддя: Загацька Т.В.
Дата ухвалення: 2022-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

17 серпня 2022 року Справа №200/9784/21

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Загацька Т.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними дій, вчинених відповідачем на виконання рішення суду по справі №200/9784/21 в порядку ст. 383 КАС України за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Донецького окружного адміністративного суду від ОСОБА_1 надійшла заява про визнання дій Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо не зарахування до пільгового стажу за Списком №1, що дає право на призначення пенсії відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоди навчання ОСОБА_1 в Селидівському гірничому технікумі з 01.09.1990 по 23.02.1994, з 09.05.1994 по 19.06.1994 протиправними та такими, що не відповідають рішенню суду у справі № 200/9784/21; направлення окремої ухвали на адресу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області для усунення виявлених порушень зі встановленням 30-денного строку для повідомлення суду про їх усунення з дня отримання окремої ухвали суду.

Разом з зазначеною заявою заявником надано клопотання про поновлення та продовження процесуального строку для звернення до суду з заявою про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо невиконання рішення Донецького окружного адміністративного суд від 07.12.2021.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 24.06.2022 поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду з заявою в порядку ст.383 КАС України в адміністративній справі №200/9784/21. Прийнято до розгляду в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про визнання дій Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо не зарахування до пільгового стажу за Списком №1, що дає право на призначення пенсії відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоди навчання ОСОБА_1 в Селидівському гірничому технікумі з 01.09.1990 по 23.02.1994, з 09.05.1994 по 19.06.1994 протиправними та такими, що не відповідають рішенню суду у справі № 200/9784/21. Витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області рішення про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 №60 від 21.02.2022 та розрахунок пільгового стажу.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 про визнання протиправними дій, вчинених відповідачем на виконання рішення суду по справі №200/9784/21 в порядку ст. 383 КАС України зазначено, що рішення Донецького окружного адміністративного суду від 07.12.2021 по справі № 200/9784/21 не виконано відповідачем в частині зарахування до пільгового стажу періодів навчання позивача в Селидівському гірничому технікумі з 01.09.1990 по 23.02.1994, з 09.05.1994 по 19.06.1994, оскільки у резолютивній частині рішення суду зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області розглянути питання щодо наявності підстав для включення до пільгового стажу періоду навчання позивача з урахуванням висновків суду, викладених у даному рішенні, а як вбачається з мотивувальної частини рішення суд дійшов висновку про те, що доводи відповідача щодо неможливості зарахування періоду навчання позивача у Селидівському гірничому технікумі до пільгового стажу з підстав навчання останнього не в професійному (професійно-технічному) закладі є не обґрунтованими.

Від Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на адресу суду надійшло рішення від 21.02.2022 №60, яке було прийняте на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 07.12.2021 по справі №200/9784/21.

Будь-яких клопотань від Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на адресу суду не надходило.

Дослідивши матеріали заяви ОСОБА_1 в адміністративній справі №200/9784/21 суд встановив наступне.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 07.12.2021 адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (04071, м.Київ, вул.Ярославська, 40, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька область, м.Слов`янськ, пл.Соборна, 3, ) про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області №60 від 18.06.2021 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування №1058-IV від 09.07.2003 та ст.14 Закону України Про пенсійне забезпечення №1788-ХІІ від 05.11.1991 ОСОБА_1 .

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зарахувавши до пільгового стажу за Списком №1, що дає право на призначення пенсії відповідно до ч.3 ст.114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та ст.14 Закону України Про пенсійне забезпечення періоди його роботи на підприємстві ДВАТ Шахта Красноармійська-Західна №1 з 24.02.1994 по 05.09.1995, розглянути питання щодо наявності підстав для включення до пільгового стажу періоду навчання позивача з 01.09.1990 по 23.02.1994, з 09.05.1994 по 19.06.1994, роботи позивача з 01.06.2013 по 03.06.2014 та з 01.04.2021 по 14.06.2021 з урахуванням висновків суду, викладених у даному рішенні.

У задоволенні позовних вимог в іншій частині - відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908 грн.

19.01.2021 Донецьким окружним адміністративним судом було видано виконавчі листи по адміністративній справі №200/9784/21.

21.02.2022 Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області прийнято рішення №60 на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 07.12.2021 по справі №200/9784/21. У вказаному рішенні зазначено, що за доданими документами до страхового та пільгового стажу зараховано всі періоди. Відповідно до статті 38 Закону України Про професійну (професійно-технічну) освіту час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до пільгового стажу, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців. Статтею 18 Закону України Про професійну (професійно-технічну) освіту визначено типи закладів професійної (професійно- технічної) освіти, технікуми у вказаному переліку відсутні. Підстави для зарахування до пільгового стажу роботи періодів навчання в Селидівському гірничому технікумі відсутні. Оскільки, заявник не набув необхідного пільгового стажу роботи, право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини 3 статті 114 Закону відсутнє.

З відповіді на адвокатський запит № 0500-1502-8/35057 від 14.07.2021 вбачається, що ОСОБА_1 до пільгового стажу роботи зараховано періоди з 24.02.1994 по 05.09.1995, з 21.110.1997 по 20.05.2003, з 20.03.2004 по 03.06.2014, з 06.06.2014 по 31.12.2019, з 15.01.2020 по 14.06.2021. Крім того зазначено, що відповідно до ст. 38 Закону України «Про професійно-технічну освіту», час навчання в професійно-технічному училищі зараховується в страховий стаж, в тому числі пільговий, в разі якщо строк між днем закінчення навчання та днем працевлаштування за надбаною професією не перевищує 3-х місяців. Дія зазначеного закону не поширюється на заклади середньо-спеціальної освіти, тому період навчання в Селидівському гірничому технікумі не враховано до пільгового стажу ОСОБА_1 .

Розглянувши заяву ОСОБА_1 в порядку ст.383 КАС України, суд зазначає наступне.

Згідно ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.

Статтею 14 КАС України встановлено, що судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Таким чином, судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок.

Це означає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статті 8 Конституції України принципу верховенства права.

Відповідно до ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно зі ст.2 та ч.1 ст.3 Закону України від 05.06.2012 №4901-VI "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є, зокрема, державний орган; державні підприємство, установа, організація.

Виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень, шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Згідно з п.1 ст.7 вказаного Закону, виконання рішень суду про зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за якими є державний орган, державне підприємство, юридична особа, здійснюється в порядку, встановленому Законом України Про виконавче провадження, з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.

Зазначені приписи чинного законодавства свідчать, що судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок.

Це означає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому ст.8 Конституції України принципу верховенства права.

З метою належного захисту прав щодо виконання судових рішень законодавцем нормативно врегульовано питання судового контролю за виконанням рішень в адміністративних справах, зокрема, одним із способів судового контролю є порядок визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень відповідачем на виконання рішення суду, регламентований ст.383 КАС України.

Відповідно до ч.1 ст.383 КАС України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Згідно ч.6 ст.383 КАС України за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому ст.249 цього Кодексу.

Таким чином, застосування судом до суб`єкта владних повноважень приписів ст.383 КАС України є можливим у разі встановлення факту невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду на користь особи - позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами.

Отже, обов`язок виконати судове рішення виникає з моменту набрання ним законної сили незважаючи на те, чи погоджується учасник справи з висновками суду викладеними в цьому рішенні, яке набрало законної сили.

Суд погоджується з доводами позивача про протиправність рішення пенсійного фонду, прийнятого на виконання рішення суду в даній справі, з огляду на таке.

Судовим рішенням по справі №200/9784/121 від 07.12.2021 було зобов`язано відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зарахувавши до пільгового стажу за Списком №1, що дає право на призначення пенсії відповідно до ч.3 ст.114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та ст.14 Закону України Про пенсійне забезпечення періоди його роботи на підприємстві ДВАТ Шахта Красноармійська-Західна №1 з 24.02.1994 по 05.09.1995, розглянути питання щодо наявності підстав для включення до пільгового стажу періоду навчання позивача з 01.09.1990 по 23.02.1994, з 09.05.1994 по 19.06.1994, роботи позивача з 01.06.2013 по 03.06.2014 та з 01.04.2021 по 14.06.2021 та з урахуванням висновків суду, викладених у даному рішенні.

Як вбачається з рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 21.02.2022 №60 ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсі за віком на пільгових умовах, у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу передбаченого частиною 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Проте, в мотивувальній частини рішення від 07.12.2021 по справі №200/9784/21 суд дійшов висновку про те, що доводи відповідача щодо неможливості зарахування періоду навчання позивача у Селидівському гірничому технікумі до пільгового стажу з підстав навчання останнього не в професійному (професійно-технічному) закладі є не обґрунтованими.

У судовому рішенні зазначено:

«За приписами статті 32 Закону Української Радянської Соціалістичної Республіки «Про освіту» № 1060-ХІІ від 23.05.1991 (далі - Закон № 1060), який введений в дію 26 червня 1991 року (в редакції, яка була чинною до 06 вересня 2014 року) професійними навчально-виховними закладами є: професійно-технічне училище; професійні училища різних рівнів.

Професійні навчально-виховні заклади можуть мати денні, вечірні відділення, входити до різних типів комплексів, об`єднань (професійно-технічне училище-радгосп, професійно-технічне училище-завод тощо).

Професійні навчально-виховні заклади здійснюють підготовку, перепідготовку і підвищення кваліфікації громадян за державним замовленням, а також за договорами з підприємствами, установами, організаціями, окремими громадянами.

Професійні навчально-виховні заклади можуть мати одне або декілька базових підприємств (об`єднань, організацій), для яких вони готують робітничі кадри і відносини з якими регулюються на основі договорів.

Учні державних професійних навчально-виховних закладів з терміном навчання десять і більше місяців перебувають на повному утриманні держави.

Випускникам професійно-технічного училища та інших професійних училищ різних рівнів присвоюється робітнича професія певної кваліфікації відповідно до набутої освіти, кваліфікаційних умінь і навичок.

Статтею 34 Закону Української РСР від 23 травня 1991 року №1060-ХІІ "Про освіту", до вищих навчальних закладів були віднесені технікум (училище), коледж, інститут, консерваторія, академія, університет та інші.

Постановою Верховної Ради Української РСР від 4 червня 1991 року №1144-ХІІ "Про порядок введення в дію Закону Української РСР "Про освіту":

1. Введено в дію Закон Української РСР "Про освіту" з дня його опублікування, а частину третю статті 11 і статтю 39 - з 1 серпня 1991 року; статті 18 і 19 - з 1 вересня 1991 року; статтю 12, частину п`яту статті 48 у питанні нових умов оплати праці учнів професійно-технічних училищ, частину першу статті 57 у питанні обсягів фінансування наукових досліджень - з 1 січня 1992 року; частину третю статті 27 - з 1 липня 1992 року, статті 24, 36, 37 в частині, що стосується нових документів про освіту та нових кваліфікацій і наукових ступенів, - з 1 вересня 1992 року; останній абзац частини першої статті 52 - з 1 січня 1993 року.

2. До приведення законодавства Української РСР у відповідність із Законом Української РСР "Про освіту" чинні законодавчі та інші нормативні акти Української РСР застосовуються, якщо вони не суперечать цьому Закону.

3. Закон Української РСР "Про освіту" застосовується до правовідносин в галузі освіти, що виникли після введення в дію Закону. У правовідносинах в галузі освіти, що виникли до введення в дію цього Закону, права й обов`язки, які виникнуть після введення його в дію, визначаються відповідно до цього Закону.

З урахуванням викладеного, доводи відповідача щодо неможливості зарахування періоду навчання позивача у Селидівському гірничому технікумі до пільгового стажу з підстав навчання останнього не в професійному (професійно-технічному) закладі є не обґрунтованими.

Крім того, позивач навчався з 01.09.1990 по 19.06.1994, тобто, до прийняття та набрання чинності Законом України Про професійно технічну освіту від 10.02.1998 року, а тому у даному випадку посилання відповідача на положення зазначеного Закону як на підставу відмови для зарахування даного періоду до пільгового стажу позивача є необґрунтованим та таким, що суперечить вимогам законодавства, оскільки у відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно правові акти не мають зворотної дії в часі.

Відповідно, Конституційний суд України, у своєму рішенні № 1-рп/99 від 09.02.1999 року зазначив, що положення частини першої статті 58 Конституції України про те, що закони та інші нормативно-правові акти не зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, треба розуміти так, що воно стосується людини і громадянина (фізичної особи).

Таким чином, вважаю, що до спірних правовідносин має застосовуватись законодавство чинне на момент їх виникнення.

Так, відповідно до п.п. з п. 109 розд. VIII Постанови Ради Міністрів СРСР Про затвердження Положення про порядок призначення і виплати державних пенсій від 03.08.1972 року № 590 крім роботи в якості робітника або службовця до загального стаж роботи зараховується також: навчання в училищах і школах системи державних трудових резервів і системи професійно-технічної освіти (в ремісничих, залізничних училищах, гірничопромислових школах і училищах, школах фабрично-заводського навчання, училищах механізації сільського господарства, технічних училищах, професійно-технічних училищах і т. д.) і в інших училищах, школах і на курсах з підготовки кадрів, з підвищення кваліфікації і з перекваліфікації.

Приписами частини 3 п. 109 розділу VIII постанови Ради міністрів СРСР № 590 від 03.08.1972 року передбачено, що при призначенні на пільгових умовах або в пільгових розмірах пенсій по старості та інвалідності робітникам і службовцям, які працювали на підземних роботах, на роботах з шкідливими умовами праці та в гарячих цехах і на інших роботах з важкими умовами праці (підпункти "а" і "б" пункту 16), і пенсій у зв`язку з втратою годувальника їх сім`ям, а також пенсій по старості робітницям підприємств текстильної промисловості (підпункт "в" пункту 16) періоди, зазначені в підпунктах "к" і "л", прирівнюються за вибором особи яка звернулася за призначенням пенсії або до роботи, яка передувала даному періоду, або до роботи, яка слідувала за закінченням цього періоду. Період, зазначений у підпункті "з", прирівнюється до роботи, яка слідувала за закінченням цього періоду.

З аналізу вищезазначених норм вбачається, що для зарахування даного періоду навчання до пільгового стажу особа, після завершення навчання, має працевлаштуватись за професією, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, при цьому не встановлються обмеження щодо часу працевлаштування особи або конкретної професії, а тому посилання відповідача на те, що позивач після закінчення професійно технічного училища протягом трьох місяців мав працевлаштуватись на роботу за набутою у професійно технічному училищі професією є безпідставними.

Крім того, після закінчення навчання 19.06.1994 року в Селидівському гірничому технікум 30.06.1994 року ОСОБА_1 працевлаштувався за здобутою спеціальністю на підприємство «Шахта «Красноармійська-Західна №1» на посаду електрослюсаря підземного з повним робочим днем під землею, відповідно можливо прийти до висновку, що відповідачем неправомірно не зараховано до пільгового стажу за Списком №1 період навчання в Селидівському гірничому технікумі з 01.09.1990 по 23.02.1994, з 09.05.1994 по 19.06.1994.».

Відтак, доводи відповідача щодо відсутності підстав зарахувати до пільгового стажу позивача період його навчання з 01.09.1990 по 23.02.1994, з 09.05.1994 по 19.06.1994 є помилковими, а тому позиція відповідача є необґрунтованою.

Проте відповідач не зважив на висновки судового рішення при повторному розгляді заяви ОСОБА_1 .

З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку щодо протиправності рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 21.02.2022 №60 прийнятого на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 07.12.2021 по справі №200/9784/21.

При зверненні до суду позивач просив визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо не зарахування до пільгового стажу за Списком №1, що дає право на призначення пенсії відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоди навчання ОСОБА_1 в Селидівському гірничому технікумі з 01.09.1990 по 23.02.1994, з 09.05.1994 по 19.06.1994 протиправними та такими, що не відповідають рішенню суду у справі № 200/9784/21.

Судом встановлена протиправність рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 21.02.2022 № 60 прийнятого на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 07.12.2021 по справі №200/9784/21 та порушення у зв`язку з цим прав позивача.

Беручи до уваги приписи ч.6 ст.7 КАС України, суд дійшов висновку про необхідність застосування у даному випадку положень ст.9 КАС України щодо можливості заміни способу захисту порушеного права заявника.

З метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів позивача, на підставі ст. 9 КАС України, суд дійшов висновку про можливість заміни способу захисту порушеного права заявника, а саме - замість визнання дій протиправними, суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 21.02.2022 №60 прийнятого на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 07.12.2021 по справі №200/9784/21, адже саме вказаними індивідуально-правовим актом заявнику відмовлено у призначенні пенсії.

Щодо вимоги позивача постановити окрему ухвалу і направити її відповідачу для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону, суд зазначає наступне.

Частиною 1 ст.249 КАС України передбачено, що суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

У разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними (ч.2 ст.249 КАС України).

Окрема ухвала суду є процесуальним засобом судового впливу на виявлені під час судового розгляду грубі порушення законності, а також причини та умови, що цьому сприяли. Правовими підставами постановлення окремої ухвали є виявлені під час розгляду справи порушення матеріального або процесуального права, встановлення причин та умов, що сприяли вчиненню таких порушень.

З огляду на викладене вище, суд наголошує, що окрема ухвала це не обов`язок суду, а право.

На даний час матеріали справи не містять доказів на підтвердження існування підстав для необхідності винесення у цій справі окремої ухвали.

Керуючись статтями 14, 243, 248, 249, 256, 294, 295, 297, 370, 383 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними дій, вчинених відповідачем на виконання рішення суду по справі №200/9784/21 в порядку ст. 383 КАС України за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 21.02.2022 № 60 прийнятого на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 07.12.2021 по справі №200/9784/21.

У задоволенні іншої частини вимог заяви відмовити.

Повний текст ухвали складено та підписано 17.08.2022.

Ухвала може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Загацька Т.В.