Справа № 160/4300/22
Суддя: Кучугурна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2022-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 серпня 2022 року Справа № 160/4300/22
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кучугурної Н.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи в порядку письмового провадження у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Мігульов Олександр Володимирович, до Виконавчого комітету Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -
Обставини справи: до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Мігульов Олександр Володимирович, до Виконавчого комітету Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, в якій позивач просить суд:
- визнати протиправною відмову виконавчого комітету Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, викладену у листі вих. №408 від 25.08.2021 у наданні інформації ОСОБА_1 , а саме: завіреної копії схеми землеустрою і техніко-економічного обґрунтування використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць Межиріцької ОТГ, у зв`язку з невідповідністю якої, було прийнято рішення Межиріцької сільської ради №451-7/VІІІ від 21.04.2021 «Про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства на території Межиріцької сільської об`єднаної територіальної громади, в особі Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області гр. ОСОБА_2 », у відповідь на його запит на отримання публічної інформації від 19 серпня 2021 року;
- зобов`язати виконавчий комітет Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області надати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) завірену копію схеми землеустрою і техніко-економічного обґрунтування використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць Межиріцької ОТГ, у зв`язку з невідповідністю якої, було прийнято рішення Межиріцької сільської ради №451-7/VІІІ від 21.04.2021 «Про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства на території Межиріцької сільської об`єднаної територіальної громади, в особі Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області гр. ОСОБА_2 », у відповідь на його запит на отримання публічної інформації від 19 серпня 2021 року.
В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що 19 серпня 2021 року за допомогою засобів електронного зв`язку звернувся до сільського голови Межиріцької об`єднаної територіальної громади Павлоградського району Дніпропетровської області із запитом на отримання публічної інформації, в якому просив надати завірену копію схеми землеустрою і техніко-економічного обґрунтування використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць Межиріцької ОТГ, у зв`язку з невідповідністю якої, було прийнято рішення Межиріцької сільської ради №451-7/VІІІ від 21.04.2021 «Про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства на території Межиріцької сільської об`єднаної територіальної громади в особі Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області гр. ОСОБА_2 ». Листом від 25.08.2021 №408 відповідач надав відповідь на запит позивача про отримання публічної інформації, в якому, зокрема, рекомендовано позивачу для отримання більш розширеної інформації звернутися до Відділу містобудування і архітектури, економічного розвитку, адміністративних послуг, цивільного захисту та мобілізаційної роботи Павлоградської районної державної адміністрації Дніпропетровської області. Крім того, відповідачем надано копії схеми планування території Межиріцької сільської ради в масштабі М1:100000. Проте, за доводами позивача, відповідач не надав йому запитувану інформацію, що, позивач розцінює як відмову в наданні такої інформації, тому позивач і звернувся до суду з цим позовом за захистом своїх прав.
Справі за цією позовною заявою присвоєно №160/4300/22 та за результатами автоматизованого розподілу справу передано для розгляду судді Кучугурній Н.В.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 березня 2022 року прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін; встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву (у разі заперечення проти позовної заяви) протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.
Копія ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 березня 2022 року направлена на адресу відповідача засобами поштового зв`язку та отримана ним 31.03.2022, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
Відповідач не скористався правом на подачу відзиву на позовну заяву, а також не повідомив про поважність причин неподання відзиву.
Відповідно до ч.6 ст.162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Враховуючи обставини ненадання відповідачем відзиву, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -
19 серпня 2021 року ОСОБА_1 за допомогою засобів електронного зв`язку звернувся до сільського голови Межиріцької об`єднаної територіальної громади Павлоградського району Дніпропетровської області із запитом на отримання публічної інформації (вих. №162 від 19 серпня 2021 року), в якому просив надати завірену копію схеми землеустрою і техніко-економічного обґрунтування використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць Межиріцької ОТГ, у зв`язку з невідповідністю якої, було прийнято рішення Межиріцької сільської ради ради №451-7/VІІІ від 21.04.2021 «Про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства на території Межиріцької сільської об`єднаної територіальної громади, в особі Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області гр. ОСОБА_2 ».
Листом виконавчого комітету Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області від 25.08.2021 №408 на зазначений запит ОСОБА_1 надано копію схеми планування території Межиріцької сільської ради в масштабі М1:100000 та рекомендовано позивачу для отримання більш розширеної інформації звернутися до Відділу містобудування та архітектури, інфраструктури, житлово-комунального господарства, екології Павлоградської районної державної адміністрації Дніпропетровської області.
Позивач уважає, що виконавчий комітет Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області не надавши йому запитуваної інформації, фактично відмовив в наданні такої інформації, тому позивач і звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає про таке.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 40 Конституції України, усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.
Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес визначає Закон України «Про доступ до публічної інформації» №2939-VI (далі - Закон №2939-VI).
Відповідно до статті 1 Закону №2939-VI, публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.
Статтею 3 Закону №2939-VI визначені гарантії забезпечення права на публічну інформацію, зокрема: обов`язок розпорядників інформації надавати інформацію, крім випадків, передбачених законом, визначення розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє, максимальне спрощення процедури подання запиту та отримання інформації.
Відповідно до статті 5 Закону №2939-VI, одним із способів доступу до інформації є надання такої за запитами на інформацію.
Згідно зі статтею 12 Закону №2939-VI, суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань запитів на інформацію розпорядників інформації.
Згідно з п.1 ч.1 ст.13 Закону №2939-VI, суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання.
Визначальним для публічної інформації є те, що вона заздалегідь зафіксована будь-якими засобами та на будь-яких носіях, знаходиться у володінні розпорядників публічної інформації та відповідає хоча б одному з критеріїв, визначених ст.13 Закону України «Про доступ до публічної інформації».
Відповідно до частини 1 статті 19 Закону №2939-VI, запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.
Статтею 19 Закону №2939-VI передбачено, що запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.
Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача.
Письмовий запит подається в довільній формі.
Запит на інформацію має містити:
1) ім`я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв`язку, якщо такий є;
2) загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо;
3) підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі.
З матеріалів справи вбачається, що запит позивача від 19.08.2021 №162 містить всі необхідні реквізити, передбачені ст.19 Закону №2939-VI.
Відповідно до частини 1 статті 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації», розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.
Таким чином, обов`язок розпорядника інформації щодо надання відповіді на отриманий запит має імперативний характер незалежно від того, до яких висновків дійде суб`єкт владних повноважень чи інший розпорядник публічної інформації.
За положеннями частини 2 статті 22 Закону №2939-VI, відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, або відповідь не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації.
При цьому, стаття 23 Закону України «Про доступ до публічної інформації» передбачає, що рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду.
Запитувач має право оскаржити: 1) відмову в задоволенні запиту на інформацію; 2) відстрочку задоволення запиту на інформацію; 3) ненадання відповіді на запит на інформацію; 4) надання недостовірної або неповної інформації; 5) несвоєчасне надання інформації; 6) невиконання розпорядниками обов`язку оприлюднювати інформацію відповідно до статті 15 цього Закону; 7) інші рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації, що порушили законні права та інтереси запитувача.
Відповідно до п. «а» ч. 2 статті 25 Закону України «Про землеустрій», видами документації із землеустрою є схеми землеустрою і техніко-економічні обґрунтування використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць.
Згідно з частинами 1, 2, 4 статті 45 Закону України «Про землеустрій», схеми землеустрою і техніко-економічні обґрунтування використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, територій територіальних громад розробляються з метою визначення перспективи щодо використання та охорони земель, для підготовки обґрунтованих пропозицій у галузі земельних відносин, організації раціонального використання та охорони земель, перерозподілу земель з урахуванням потреби сільського, лісового та водного господарств, розвитку сіл, селищ, міст, територій оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного призначення, природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення тощо. Схеми землеустрою і техніко-економічні обґрунтування використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, територій територіальних громад розробляються щодо території відповідного району, територіальної громади, села, селища, міста. Схеми землеустрою і техніко-економічні обґрунтування використання та охорони земель села, селища, міста, територіальної громади розробляються за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради.
А частиною 1 статті 25 Закону України «Про землеустрій» визначено, що документація із землеустрою розробляється в електронній та паперовій формах у вигляді схеми, проекту, робочого проекту або технічної документації. Особливим видом такої документації є документація із землеустрою, яка одночасно є містобудівною документацією, - комплексні плани просторового розвитку територій територіальних громад, генеральні плани населених пунктів, детальні плани територій. Затверджена документація із землеустрою є публічною та загальнодоступною.
Так, судом установлено, що запитувана позивачем інформація стосується надання відповідачем копій схеми землеустрою і техніко-економічного обґрунтування використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць Межиріцької ОТГ, у зв`язку з невідповідністю якої, було прийнято рішення Межиріцької сільської ради №451-7/VІІІ від 21.04.2021 «Про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства на території Межиріцької сільської об`єднаної територіальної громади в особі Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області гр. ОСОБА_2 ».
З огляду на викладене, суд дійшов висновку що запитувана позивачем інформація є публічною та такою, що не може бути обмежена у відповідності до вимог Закону, а відповідач є належним розпорядником вказаної інформації.
Відповідачем було надано копії схеми планування території Межиріцької сільської ради в масштабі М1:100000 та копії містобудівної документації «Планувальна структура прилеглих до автомагістралі територій у складі схеми планування території Карабинівської, Булахівської, Межиріцької, Привовчанської та Богуславської сільських рад Павлоградського району. Схема планування території Булахівської сільської ради», яка розроблена 24.09.2008 ДП «Містобудівний кадастр» Дніпропетровської облдержадміністрації.
Як зазначено вище, відповідач не надав інформації, яку просив надати позивач у зазначеному запиті від 19.08.2021 №162. Проте, відповідач рекомендував позивачу для отримання більш розширеної інформації звернутися до Відділу містобудування та архітектури, інфраструктури, житлово-комунального господарства, екології Павлоградської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, що в розумінні частини 2 статті 22 Закону №2939-VI є неправомірною відмовою в наданні інформації.
Слід зазначити, що інформація вважається суспільно необхідною (такою що становить суспільний інтерес), якщо її поширення сприяє: 1) дискусії з питань, що хвилюють суспільство чи його частину, необхідності роз`яснення питань, які важливі для актуальної суспільної дискусії; 2) з`ясуванню та розумінню причин, які лежать в основі рішень, які приймає державний орган, орган місцевого самоврядування, його службова чи посадова особа; 3) посиленню підзвітності і підконтрольності влади суспільству загалом, у тому числі шляхом забезпечення прозорості процесу підготовки і прийняття владних рішень; 4) дієвому контролю за надходженням та витрачанням публічних коштів, розпорядженням державним або комунальним майном, розподіленням соціальних благ; 5) запобіганню розтраті, привласненню публічних коштів і майна, запобіганню незаконному особистому збагаченню публічних службовців; 9) інформуванню про діяльність органів публічної влади (державних органів, органів місцевого самоврядування), про їхні внутрішні правила, організацію роботи тощо; 11) викриттю недоліків у діяльності органів публічної влади, їхніх працівників; 12) виявленню порушень прав людини, зловживання владою, корупційних правопорушень, неетичної поведінки публічних службовців, невиконання (чи неналежного, недбалого виконання) ними своїх обов`язків, дискримінації за будь-якою ознакою.
В силу ч. 1 ст. 22 Закону №2939-VІ розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках:
1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит;
2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону;
3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком;
4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.
Згідно з ч. 3 ст. 22 Закону № 2939-VІ, розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов`язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача.
Таким чином, відповідач в межах наданих йому законом повноважень та у встановленому законом порядку не надав документів, які просив надати позивач у запиті про отримання публічної інформації від 19.08.2021 №162, що суперечить вимогам Закону України «Про доступ до публічної інформації», яким встановлено обов`язок розпорядника інформації, яким є відповідач, надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію.
Отже, позовні вимоги в частині визнання протиправною відмови відповідача у наданні інформації позивачеві, а саме: завіреної копії схеми землеустрою і техніко-економічного обґрунтування використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць Межиріцької ОТГ, у зв`язку з невідповідністю якої, було прийнято рішення Межиріцької сільської ради №451-7/VІІІ від 21.04.2021 «Про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства на території Межиріцької сільської об`єднаної територіальної громади, в особі Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області гр. ОСОБА_2 », у відповідь на його запит на отримання публічної інформації від 19 серпня 2021 року підлягають задоволенню.
Положеннями ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.
Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.
Суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше, як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, у межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
З урахуванням викладеного, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає, що позивач у справі звільнений від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», тому судовий збір останнім сплачено не було, а отже відсутні підстави для здійснення розподілу судових витрат.
Крім того, позивач у позові просить суд стягнути з відповідача судові витрати на професійну правничу допомогу, понесені позивачем, у сумі 2000,00 грн.
Так, за змістом ч.1 ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Пунктом 1 частини третьої статті 132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Частинами 1 та 2 статті 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Згідно з ч.3 ст.134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до частини четвертої цієї статті, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката, виходячи із положень частини п`ятої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до частини 6 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина сьома статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).
Як зазначалося вище, за правилами частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Згідно з ч.7 ст.139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись (частина дев`ята статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України).
Зміст наведених положень законодавства дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
Суд звертає увагу на те, що при визначенні суми відшкодування судових витрат суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені договором про надання правничої допомоги, актами приймання-передачі наданих послуг, платіжними документами про оплату таких послуг, розрахунками таких витрат тощо.
Водночас, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, суди мають досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категорії складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.
Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
Таким чином, розмір витрат на правничу допомогу адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості.
На підтвердження розміру понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу в сумі 2000,00 грн надано ордер на надання правничої (правової) допомоги від 22.02.2022 серія АЕ №1128984, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №0930 від 06.04.2000, договір про надання правової допомоги від 04.01.2022 №4-01/22, завдання №1/4-02/22 від 08 лютого 2022 року до договору про надання правової №4-01/22, акт приймання-передачі наданих послуг від 21 лютого 2022 року та квитанцію №1-1440К від 08 лютого 2022 року.
Так, 04.01.2022 між позивачем (Клієнт) та Адвокатським обєднанням «Бірюк, Мігульов і партнери» укладено договір №4-01/22 про надання правової допомоги, згідно з п.2.2. якого, сума винагороди (гонорару) Об`єднання складається з суми вартості послуг, що надаються ним Клієнту за цим Договором. Вартість послуг Об`єднання за цим Договором, обумовлюється та узгоджується Сторонами під час його укладання, з урахуванням орієнтовної вартості (тарифу) послуг, зазначених у Додатку №1 до цього договору. При визначені розміру винагороди (гонорару) сторонами враховується складність дорученої Об`єднанню справи, фінансовий стан Клієнта, а також інші істотні обставини.
Пунктом 2.3 Договору встановлено, що на підтвердження факту наданих Об`єднанням Клієнту послуг, у відповідності до умов даного Договору, Сторонами складається і підписується відповідний Акт приймання-передачі наданих послуг, який є підставою для сплати Клієнтом винагороди (гонорару) Об`єднанню.
Відповідно до пункту 1 завдання №1/4-02/22 від 08 лютого 2022 року до Договору про надання правової №4-01/22, Сторони погодили, що на підставі наданих клієнтом даних, останній доручає Об`єднанню надати правову допомогу, зміст якої полягає в наступному: підготовка позовної заяви про визнання противною відмови виконавчого комітету Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області у наданні інформації на запит про отримання публічної інформації від 18 серпня 2021 року №158; підготовка позовної заяви про визнання противною відмови виконавчого комітету Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області у наданні інформації на запит про отримання публічної інформації від 18 серпня 2021 року №159; підготовка позовної заяви про визнання противною відмови виконавчого комітету Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області у наданні інформації на запит про отримання публічної інформації від 19 серпня 2021 року №160; підготовка позовної заяви про визнання противною відмови виконавчого комітету Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області у наданні інформації на запит про отримання публічної інформації від 19 серпня 2021 року №161; підготовка позовної заяви про визнання противною відмови виконавчого комітету Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області у наданні інформації на запит про отримання публічної інформації від 19 серпня 2021 року №162; підготовка позовної заяви про визнання противною відмови виконавчого комітету Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області у наданні інформації на запит про отримання публічної інформації від 19 серпня 2021 року №163; підготовка та засвідчення необхідних додатків до позовних заяв; підписання позовних заяв та подання їх у встановленому законом порядку до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.
З огляду на викладене, позивач просить суд стягнути на свою користь з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань витрати на професійну правничу допомогу у сумі 2000,00 грн.
Вирішуючи питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, суд враховує, що ця справа є справою незначної складності, без визначення ціни позову. До того ж, явка в судове засідання будь-якої сторони у справі судом не визнавалась обов`язковою, справа розглянута судом в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, додаткових доказів у сторін судом не витребовувалось.
Суд також звертає увагу, що ні Договором про надання правової допомоги від 04.01.2022 № 4-01/22, ні завданням №1/4-02/22 від 08 лютого 2022 року до Договору про надання правової №4-01/22, чи будь-яким іншим документом не визначено, яким саме адвокатом зазначеного адвокатського об`єднання буде надаватись чи надавалась правова допомога.
Крім того, із завдання №1/4-02/22 від 08 лютого 2022 року до Договору про надання правової № 4-01/22 слідує, що до нього включені, в тому числі, і роботи з підготовки та засвідчення необхідних додатків до позовних заяв, а також підписання позовних заяв та подання їх у встановленому законом порядку до Дніпропетровського окружного адміністративного суд, однак, ці витрати не підлягають окремій компенсації, оскільки охоплюються поняттям підготовка позовної заяви, що включено окремим пунктом до переліку послуг.
При цьому, судом не може бути прийнято як належний доказ квитанція №1-1440К від 08.02.2022, яка додана до позову, оскільки її зміст свідчить про те, що витрати за нею понесені не ОСОБА_1 , а іншою особою ОСОБА_3 , який не є ні стороною Договору про надання правової допомоги від 04.01.2022 №4-01/22, ні позивачем у цій справі.
Адвокатом жодним чином необґрунтовано заявлену суму гонорару, в тому числі з розрахунку витраченого часу, відповідна позиція адвоката не відповідає прямій вимозі процесуального законодавства, а саме п.2 ч.5 ст. 134 КАС України.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позивачем розмір понесених ним витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн є не доведеним та не обґрунтованим, тому суд відмовляє у стягненні цієї суми з відповідача.
Відповідно до ч.5 ст.250 КАС України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст. ст.139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Виконавчий комітет Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області (пров. Виконкомівський, 1, с. Межиріч, Павлоградський район, Дніпропетровська обл., 51473, ).

Суддя Н.В. Кучугурна