Справа № 640/22643/20
Суддя: Мазур А.С.
Дата ухвалення: 2022-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2022 року м. Київ № 640/22643/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Мазур А.С., розглянувши у спрощеному (письмовому) провадженні без проведення судового засідання та виклику учасників справи адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві
провизнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просив суд: визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо неврахування до його пільгового стажу за Списком №1 періоду роботи з 12.08.1991 по 25.11.1998, та до загального трудового стажу (період навчання) з 01.09.1987 по 25.06.1991, та відмови у призначенні йому пенсії на пільгових умовах з дати звернення 09.08.2020; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві врахувати до його пільгового стажу за Списком №1 період роботи з 12.08.1991 по 25.11.1998, та до загального трудового стажу (період навчання) з 01.09.1987 по 25.06.1991, та призначити йому пенсію на пільгових умовах з дати звернення 09.08.2020.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що має необхідний стаж для призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до абзацу 1 пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Під час звернення до відповідача за призначенням пенсії позивачем надано всі необхідні документи, які підтверджують наявність стажу для призначення пенсії на пільгових умовах.

Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві у відзиві на позов заперечує пороти його задоволення, посилаючись на те, що позивачем при зверненні до відповідача з відповідною заявою про призначення пенсії на пільгових умовах були надані довідки про підтвердження стажу відповідно до додатку №5 пункту 20 постанови Кабінету Міністрів України від 18.08.1993 року № 637 від ЗАТ «Внєшторгсервіс» м. Луганськ, що знаходиться на непідконтрольній території України і перевірити первинні документи на підставі яких надавались довідки неможливо. Крім того, період навчання позивача у професійно-технічному училищі співпадає зі службою у Збройних Силах СРСР, тому цей період неможливо зарахувати до загального трудового стажу.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.10.2020 відкрито провадження у справі.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

09.08.2020 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про призначення йому пенсії за віком на пільгових умова за Списком №1 мотивуючи її тим, що він має пільговий трудовий стаж роботи на посадах, які відносяться до Списку №1 та надають право призначення пенсії на пільгових умовах у періоди з 12.08.1991 по 25.11.1998 та до загального трудового стажу (період навчання) з 01.09.1987 по 25.06.1991.

Листом від 19.08.2020 № 2600-0314-8/116329 заступник начальника Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві повідомив позивача, що підстав для призначення йому пенсії за віком пільгових умовах немає, оскільки відсутній необхідний пільговий трудовий стаж (10 років). Довідка про підтвердження стажу ЗАТ «Внєшторгсервіс» не вважається недійсною, оскільки підприємство знаходиться на непідконтрольній території України і перевірити первинні документи на підставі яких надавалась довідка неможливо. Крім того, період навчання позивача у професійно-технічному училищі з 01.09.1987 по 25.06.1991 співпадає з періодом служби у Збройних Силах СРСР з 23.11.1988 по 10.12.1990, а тому цей період неможливо зарахувати до загального трудового стажу.

Вважаючи таку відмову Пенсійного фонду України протиправною, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Вирішуючи адміністративну справу по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Пунктом «а» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ (в редакції на час звернення позивача із заявою про призначення пенсії) передбачено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за Списком № 1 виробництв, робіт професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць; чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Згідно приписів ч. З, 4 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі по тексту Порядок).

Пунктом 1 Порядку передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Підпунктом 1 пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, визначено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці 1 цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Порядок пенсійного забезпечення осіб, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених законодавством, що діяло раніше, визначається статтею 100 даного Закону.

Згідно статті 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах: а) особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством; б) особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до статті 12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому статтями 13-14 цього Закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством.

Відповідно до підпункту 2 пункту 2.1. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846, до заяви про призначення пенсії, серед іншого, додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

Таким чином, додаткові документи для підтвердження стажу роботи вимагаються лише у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

З наведених законодавчих норм вбачається, що правовою підставою для виникнення в особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту «а» статті 13 Закону № 1788-XII є набуття нею відповідного стажу при виконанні робіт, передбачених Списком № 1.

Водночас, основним документом, який підтверджує наявність в особи відповідного стажу роботи, є трудова книжка, а за відсутності записів в ній - уточнюючі первинні документи. Всі наведені вище вимоги були дотримані позивачем при підготовці та подачі документів для призначення йому пенсії на пільгових умовах за Списком №1, а саме, в трудовій книжці зазначені періоди роботи позивача на посадах віднесених до Списку №1 :

- з 12.08.1991 року по 30.09.1991 року гірничим робітником 1 розряду з повним робочим днем під землею;

- з 30.09.1991 року по 21.04.1992 року гірничим робітником 2 розряду з повним робочим днем під землею;

- з 21.04.1992 року по 18.11.1997 року електрослюсар підземний 4 розряду електроділянки № 2 з повним робочим днем під землею;

- з 18.11.1997 року по 25.11.1998 року електрослюсар підземний 4 розряду.

Необхідно зазначити, що позивачем надано суду копії документів про підтвердження його пільгового стажу, що отримані ним від підприємства, що розташовано на непідконтрольній українській владі території, м. Луганськ, а саме: копію довідки № 3644 ЗАТ «Внєшторгсервіс» філіалу №2 ЗАТ «Внєшторгсервіс» структурного підрозділу «Свердловантрацит» про підтвердження отримання заробітної платні ОСОБА_1 у період з 01.1996 року по 11.1998 року; копію довідки № 3645 ЗАТ «Внєшторгсервіс» філіалу №2 ЗАТ «Внєшторгсервіс» структурного підрозділу «Свердловантрацит» про підтвердження отримання заробітної платні ОСОБА_1 у період з 08.1991 року по 12.1995 року; копію довідки № 3646 ЗАТ «Внєшторгсервіс» філіалу №2 ЗАТ «Внєшторгсервіс» структурного підрозділу «Свердловантрацит» про підтвердження отримання заробітної платні ОСОБА_1 у період з 08.1991 року по 11.1998 року; копію довідки № 3647 ЗАТ «Внєшторгсервіс» філіалу №2 ЗАТ «Внєшторгсервіс» структурного підрозділу «Свердловантрацит» про підтвердження трудового стажу для призначення пенсії при відсутності трудової книжки, або відповідних записів у ній ОСОБА_1 за період з 12.08.1991 року по 20.04.1992 року; копію довідки № 3648 ЗАТ «Внєшторгсервіс» філіалу №2 ЗАТ «Внєшторгсервіс» структурного підрозділу «Свердловантрацит» про підтвердження трудового стажу для призначення пенсії при відсутності трудової книжки, або відповідних записів у ній ОСОБА_1 за період з 21.04.1992 року по 25.11.1998 року; копію довідки № 3649 ЗАТ «Внєшторгсервіс» філіалу №2 ЗАТ «Внєшторгсервіс» структурного підрозділу «Свердловантрацит» про підтвердження проведення табелювання робочих днів ОСОБА_1 за період з 04.1992 року по 09.1996 року; копію довідки № 3650 ЗАТ «Внєшторгсервіс» філіалу №2 ЗАТ «Внєшторгсервіс» структурного підрозділу «Свердловантрацит» про підтвердження проведення табелювання робочих днів ОСОБА_1 за період з 01.1997 року по 08.1998 року; копію довідки № 3651 про те, що ЗАТ «Внєшторгсервіс» філіалу №2 ЗАТ «Внєшторгсервіс» структурного підрозділу «Свердловантрацит» ПП «Вуглесервіс» є розпорядником архіву ПП «Вуглесервіс» ТОВ «ДТЕК Свердловантрацит»; копію наказу № 62 від 23.02.1995 року директора шахти «Майська» п/о «Свердловантрацит» про результати проведення атестації робочих місць.

Зазначені всі перелічені дані, в тому числі періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, номер Списку №1 підтверджують відомості вказані у трудовій книжці позивача, та документах отриманих ним на підприємстві до моменту втрати контролю української влади над територією де воно розташовано. Те, що пенсійний орган позбавлений можливості провести перевірку відповідності первинним документам, не може створювати для позивача надмірного тягаря. Крім того, подані ним довідки містять усі необхідні реквізити та відомості.

На підставі частини першої статті 17 Закону № 1207-VII передбачено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені Законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна.

Згідно із статтею 18 Закону № 1207-VII громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та прав на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Правовий статус органів та посадових осіб, які діють на території України та створені і проводять свою діяльність не у відповідності із законодавством України, визначено, зокрема, Законом № 1207-VII.

Згідно із частинами першою - третьою статті 9 Закону № 1207-VII передбачено, що державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Разом з цим, Суд вважає необхідним зазначити, що у 1971 році Міжнародний суд Організації Об`єднаних Націй (далі - ООН) у документі "Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії" зазначив, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але "у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів".

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) розвиває цей принцип у своїй практиці. Наприклад, у справах "Лоізіду проти Туречиини" (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45), "Кіпр проти Туреччини" (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та "Мозер проти Республіки Молдови та Росії" (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016). "Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного, - вважають судді ЄСПЛ, - Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать".

При цьому, у виняткових випадках, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.

Відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20 липня 1974 року № 162 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

За приписами пункту 3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики від 18 листопада 2005 року №383 (далі - Порядок), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Відповідно до пункту 10 вищевказаного Порядку для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637. Згідно з пунктом 17 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону 1058-ІV, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846, довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працювала особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або державними архівними установами.

Враховуючи викладене, суд вважає можливим застосувати названі загальні принципи ("Намібійські винятки"), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та ЄСПЛ, в контексті оцінки документів, виданих закладами, що знаходяться на території проведення антитерористичної операції, як доказів, оскільки не прийняття їх призведе до порушень та обмежень прав позивача на соціальний захист та гарантоване йому право на пенсійне забезпечення як громадянину, який працював на роботах зі шкідливими умовами праці.

Згідно частини 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Пунктом 4 ст.78 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про задоволення позову та вважає, що належним способом захисту порушеного права ОСОБА_1 , буде визнання протипровноювідмови Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві включити до його пільгового стажу трудової діяльності за Списком №1 додатково період з 12.08.1991 року по 25.11.1998 року.

Стосовно зарахування періоду з 01.09.1987 року по 25.06.1991 року навчання позивача у професійно-технічному училищі до загального трудового стажу, суд зазначає наступне.

Як вбачається із наявної у справі копії диплому № НОМЕР_1 від 30.06.1991, позивач навчався у професійно-технічному училищі № 27 м. Щастя Луганської області з 01.09.1987 по 30.06.1991 та отримав професію радіомеханіка по обслуговуванню та ремонту радіотелевізійної апаратури з присвоєнням кваліфікації радіотехніка 4 розряду.

В той же час, з копії військового квитка позивача, що міститься в матеріалах справи, вбачається, що в період з 23.11.1988 по 20.12.1990 позивач проходив військову службу у Збройних Силах СРСР.

Пояснень стосовно вказаних розбіжностей у наданих копіях документів, позивачем або його представником суду надано не було. Відповідач акцентував на цьому факті увагу суду у відзиві на позов.

Отже, наявні у матеріалах справи докази суперечать твердженню позивача про протиправність дій відповідача стосовно відмови йому у зарахуванні до його загального трудового стажу періоду навчання у професійно-технічному училищі № 27 м. Щастя Луганської області з 01.09.1987 по 30.06.1991.

Оцінюючи подані сторонами докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням обставин зазначених вище, враховуючи наявність у позивача необхідного стажу - 10 років, для призначення пенсії на пільгових умовах, суд дійшов висновку про протиправність відмови відповідача у призначенні пенсії позивачу на пільгових умовах. Водночас, суд прийшов до висновку про недоведеність позивачем поротиправності дій відповідача стосовно відмови у зарахуванні до його загального трудового стажу періоду навчання у професійно-технічному училищі, відтак позов необхідно задовольнити частково.

Відповідно до положень статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно з ч.1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 5 - 11, 19, 72 - 77, 90, 139, 241 - 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , іпн. НОМЕР_2 ) задовольнити частково.

Визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо не зарахування пільгового періоду при призначення пенсії ОСОБА_1 за віком на пільгових умовах за Списком № 1 з 12.08.1991 по 25.11.1998 та непризначення йому пенсії на пільгових умовах- протиправними.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , іпн. НОМЕР_2 ) за віком на пільгових умовах за Списком № 1, починаючи з 09.08.2020, з урахуванням пільгового періоду з 12.08.1991 по 25.11.1998.

У решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , іпн. НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (вул. Бульварно-Кудрявська 16, м. Київ, 04053, ) понесені витрати зі сплати судового збору у розмірі 440 (чотириста сорок) грн. 40 коп.

Рішення суду, відповідно до частини 1 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя А.С. Мазур