Справа № 357/12290/21
Суддя: Кучма Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2022-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2022 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Кучми А.Ю.,

суддів Аліменка В.О., Лічевецького І.О.

за участю секретаря Островської О.В.,

розглянувши за відсутності осіб, які беруть участь в справі, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ст. 229 КАС України у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 січня 2022 року (м. Біла Церква, дата складання повного тексту - 11.01.2022) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора 4 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції України старшого лейтенанта поліції Ясинецького Віталія Леонідовича, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО №4885247 від 10.10.2021, винесену інспектором 4 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції України старшого лейтенанта поліції Ясинецьким В.Л. про притягнення до адміністративної відповідальності позивача за ч.1 ст.126 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідно до оскаржуваної постанови позивач не пред`явив для перевірки страховий поліс, однак на вказану вимогу позивач надав посвідчення учасника бойових дій, що звільняє його від обов`язку мати страховий поліс.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву в якому проситься відмовити у задоволенні позову, зазначає, що оскаржувана постанова винесена у відповідності до приписів чинного законодавства.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 січня 2022 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що оскаржуване рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, не з`ясовано усіх обставин у справі, що мають значення для справи. Апелянт зазначає, що позивач дійсно має статус учасника бойових дій проте не був звільнений від обов`язку щодо страхування його цивільно-правової відповідальності, оскільки керував транспортним засобом йому неналежним та без будь-яких правових підстав.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, 10.10.2021 інспектором 4 батальйону 1 роти УПП у м. Києві старшим лейтенантом поліції Ясинецьким В.Л. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАО №4885247, якою притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП у виді штрафу в розмірі 425,00 грн, за керування транспортним засобом без чинного страхового полісу обов`язкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п.2.1.г. ПДР - відсутність у водія поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

З оскаржуваної постанови вбачається, що 10.10.2021 позивач перебував за кермом автомобіля свого товариша ОСОБА_2 «HONDA ACCORD», д.н.з. НОМЕР_1 , яке належить йому на праві приватної власності, яке він йому надав у безоплатне користування на усній домовленості. Також мав посвідчення водія на своє ім`я НОМЕР_2 від 10.06.2011.

Крім того позивач мав при собі посвідчення учасника бойових дій серія НОМЕР_3 від 21.05.2018.

Близько 11 години 30 хвилин під час руху маршрутом Бориспіль-Київ водій іншого транспортного засобу здійснив удар автомобіля під його керуванням, ним було викликано працівників поліції.

Під час складання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 126 КУпАП на водія який здійснив ДТП працівники поліції крім технічного паспорта на авто та посвідчення водія попросили страховий поліс, на вказану вимогу він надав посвідчення учасника бойових дій, оскільки йому непотрібен страховий поліс, так як він вже являється застрахованим державою.

Інспектор 4 батальйону 1 роти УПП у м. Києві ДПП Ясинецький В.Л. повідомив позивача, що посвідчення учасника бойових дій можливо було використати, якщо вказаний транспортний засіб перебував у його приватній власності.

Не погоджуючись із вказаною постановою, позивач за захистом своїх порушених прав та законних інтересів звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що в діях позивача був відсутній склад адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до п. 8, 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання, регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху (ПДР), затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

В пункті 1.3 Правил дорожнього руху України зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до частини першої статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 2 ст. 222 КУпАП визначено, що від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право уповноважені працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання відповідно до покладених на них повноважень.

Оскаржуваною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП, яка передбачає відповідальність, зокрема, за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»).

Відповідно до частини першої статті 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Частиною другою статті 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, в тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення з порушення ПДР (стаття 122 КУпАП) на місці вчинення такого правопорушення.

Відповідно до п.2.1 (г) ПДР, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Разом з тим, п.13.1 ст.13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що Учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю I групи, у її присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом.

Відповідно до наявного в матеріалах справи посвідчення серії НОМЕР_3 від 21.05.2018, позивач є учасником бойових дій та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій.

Згідно Рішення Конституційного Суду України, у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень пункту 13.1 статті 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 23 грудня 2014 року №7-рп/2014, справа №1-6/2014, для учасників бойових дій та інвалідів війни, що визначені законом, інвалідів I групи умовою їх страхування є особисте керування належними їм транспортними засобами, а для інвалідів I групи - також і керування належними їм транспортними засобами іншою особою в їх присутності. Отже, особи, наведені у пункті 13.1 статті 13 Закону №1961, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України, а потерпілі особи мають право на відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені у цьому пункті особи, за рахунок коштів Моторного бюро із фонду захисту потерпілих.

Відповідно до п.2.3 вищевказаного рішення, аналіз положень статті 13 Закону №1961 вказує на те, що однією з обов`язкових умов відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є особи, зазначені в її пункті 13.2, є керування транспортним засобом, який належить особам на праві власності, тоді як для осіб, наведених у пункті 13.1 вказаної статті, такою умовою є керування транспортним засобом, який належить учасникам бойових дій та інвалідам війни, що визначені законом, інвалідам I групи не тільки на праві власності, а й на будь-якій іншій правовій підставі.

Як зазначено судом першої інстанції, позивач керував автомобілем марки «HONDA ACCORD», д.н.з. НОМЕР_1 , що належить на праві власності іншій особі - ОСОБА_2 , проте, при собі позивач мав технічний паспорт на авто та посвідчення водія, отже керував автомобілем на законній підставі, а його цивільна відповідальність застрахована державою.

З огляду на викладене, позивач, був звільнений, в силу норм діючого законодавства, від обов`язку мати договір страхування цивільно - правової відповідальності, у зв`язку з чим постанова інспектора 4 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції України старшого лейтенанта поліції Ясинецького Віталія Леонідовича серії ЕАО №4885247 від 10.10.2021 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП України є протиправною та підлягає скасуванню.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15 березня 2019 року у справі №363/1097/17.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування не має.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 251, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України - залишити без задоволення, а рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 січня 2022 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено 18.08.2022.

Головуючий суддя: А.Ю. Кучма

В.О. Аліменко

І.О. Лічевецький