Справа № 640/4800/19
Суддя: Кармазін О.А.
Дата ухвалення: 2022-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2022 року м. Київ № 640/4800/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кармазіна О.А., розглянувши за правилами письмового провадження адміністративну справу
за позовомОСОБА_1
до Київської міської митниці ДФС
провизнання незаконними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п.: НОМЕР_1 ) звернувся до суду з позовом до Київської міської митниці ДФС (02000, м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, 8-а), в якому просить суд:

1) визнати дії відповідача щодо коригування митної вартості товару ввезеного позивачем на територію України, автомобіля «Volksvagen», модель «Passat» (кузов « НОМЕР_2 ») з 9600,00 Євро до 13725,50 Євро, незаконними;

2) зобов`язати відповідача повернути позивачу надмірно сплачені грошові кошти у сумі 40750,00 грн. за митне оформлення автомобіля «Volksvagen», модель «Passat» (кузов « НОМЕР_2 »).

Позиція позивача.

В обґрунтування позовних вимог позивачка наголошує на протиправності дій відповідача щодо коригування митної вартості товару, оскільки, як наголошує позивач, ним були надані усі належні документи для здійснення митного оформлення транспортного засобу.

Позивач зазначає, що визначення нової вартості автомобіля з 9600 євро до 13725,50 Євро здійснено з порушенням вимог ст.ст. 49-64 Митного кодексу України, оскільки подані ним документи не містять розбіжностей, відсутні ознаки підробки або всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Додає, що вартість автомобіля відповідає дійсній його вартості.

Підсумовуючи викладене, позивач просить суд задовольнити позовні вимоги.

Позиція відповідача.

Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив про правомірність своїх дій щодо коригування митної вартості товару, виходячи з наступного.

18.02.2019 до відділу митного оформлення митного поста «Спеціалізований» Київської міської митниці ДФС представником позивача подано митну декларацію №UA100210/2019/091614 з метою здійснення митного оформлення товару: легковий автомобіль Фольксваген Пасат, кузов № НОМЕР_2 . Покупець (одержувач) - ОСОБА_1 .

Посилаючись на положення вимог ч. 5 ст. 255 Митного кодексу України, представник відповідача зауважив, що митне оформлення вважається завершеним після виконання всіх формальностей, визначених цим Кодексом відповідно до заявленого митного режиму, що засвідчується органом доходів і зборів шляхом проставлення відповідних митних забезпечень (у тому числі за допомогою інформаційних технологій), інших відміток на митній декларації або документі, який відповідно до законодавства її замінює, який а також на товаросупровідних та товарно-транспортних документах у разі їх подання на паперовому носії.

Пояснює, що 18.02.2019 декларанту засобами електронного зв`язку було відправлено письмове повідомлення що носить рекомендаційний характер, та повідомлено, що ціна даного транспортного засобу може бути нижчою від ціни, що склалася на відповідному ринку, у зв`язку з чим, від представника позивача в електронному вигляді надійшла заява про відкликання вказаної митної декларації з метою уточнення митної вартості.

18.02.2019 до відділу митного оформлення митного поста «Спеціалізований» Київської міської митниці ДФС представником позивача подано нову митну декларацію №UA100210/2019/091680 з метою здійснення митного оформлення вказаного автомобіля. Митна вартість товару декларантом в митній декларації №UA100210/2019/091680 була заявлена за 6-тим резервним методом, про що свідчить графа 43 декларації.

Розмір митної вартості заявлений декларантом в графах 12 та 45 митної декларації і становить 421129 грн.

В графі 47 митної декларації також декларантом заявлені відповідні митні платежі (податки).

Відповідач у відзиві наголошує, що митницею не приймалося жодного рішення про коригування митної вартості товару по вказаному автомобілю, а також не приймалося рішення по визначення коду товару, а також рішення з будь якого іншого приводу.

Також наголошує, що митний орган не відмовляв у митному оформленні, а здійснив митне оформлення декларації, підтвердивши правильність заявлених позивачем в декларації даних.

Відтак, представник відповідача наголошує, що позивачем самостійно визначено та заявлено митну вартість товару, розраховано митні платежі, митним органом товар випущено у вільний обіг. Київською міською митницею ДФС митна вартість позивача (декларанта) не коригувалася, рішення про коригування митної вартості не приймалося, митна вартість не змінювалася, рішення про зміну коду товару також не приймалось.

Підсумовуючи викладене, представник митного органу наголошує на безпідставності заявлених позовних вимог.

У відповіді на відзив на позовну заяву позивач зазначив, що при митному оформлені за шостим (резервним) методом дії позивача не були добровільними, оскільки в електронному повідомленні, надісланому позивачу посадові особи відповідача вже категорично визначили вартість товару, у зв`язку з чим самостійно позивачем чи митним брокером, митна вартість товару не визначалася.

Додає, що з надісланого йому електронного повідомлення митниці від 18.02.2019 чітко вбачається, що митниця вже визначила нову митну вартість автомобіля замість 9600 Євро - 13725,50 Євро.

Як наголошує позивач, зазначене повідомлення офіційного державного органу ним сприйнята як категоричну офіційну вимогу.

Наголошує, що ні Митним кодексом України, ні вимогами постанови Кабінету Міністрів України від 12.12.2018 № 1077 «Про затвердження тимчасового порядку виконання митних формальностей під час здійснення митного оформлення транспортних засобів для їх вільного обігу на митній території України» не передбачено жодним рекомендаційних повідомлень митного органу.

Відтак, позивач просить суд задовольнити позовні вимоги.

У запереченнях на відповідь на відзив відповідач повторно зазначив, що декларанту було надіслано повідомлення, що носить рекомендаційний характер, яким повідомлено, що ціна даного транспортного засобу може бути нижчою від ціни, що склалася на відповідному ринку, у зв`язку з чим декларантом було подано заяву про відкликання митної декларації та подано нову декларацію, якою визначено нову митну вартість товару.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді від 26.03.2019 позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення визначених в ній недоліків.

Ухвалою судді від 14.05.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику сторін.

Встановлені судом обставини.

Розглянувши наявні в матеріалах справи документи, враховуючи пояснення представників сторін, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, дослідивши та оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

18.02.2019 до відділу митного оформлення митного поста «Спеціалізований» Київської міської митниці ДФС представником позивача подано митну декларацію №UA100210/2019/091614 з метою здійснення митного оформлення товару: легковий автомобіль Фольксваген Пасат, кузов № НОМЕР_2 . Покупець (одержувач) - ОСОБА_1 . Заявлена митна вартість товару транспортного засобу автомобіль Фольксваген Пасат, кузов № НОМЕР_2 склала 9600,00 Євро , курс валюти 30,68112900 грн. = 291648.00 грн.

Разом з тим, того ж дня, 18.02.2019 декларанту засобами електронного зв`язку митницею відправлено електронне повідомлення, яким повідомлено, що вартість транспортного засобу нижча наявної цінової інформації, отриманої у тому числі із зовнішніх джерел. Обов`язкове залучення відповідного спеціалізованого підрозділу для визначення митної вартості за VIN-кодом: НОМЕР_2 , валюта - EUR 13725,50.

Також, 18.02.2019 позивачем (представником позивача) засобами електронного зв`язку подано заяву (том 1 а.с. 23), в якій просить Київську митницю ДФС відповідно до статті 269 Митного кодексу України надати дозвіл на відкликання митної декларації №UA100210/2019/091614.

В обґрунтування такого відкликання зазначено про уточнення вартості.

18.02.2019 до відділу митного оформлення митного поста «Спеціалізований» Київської міської митниці ДФС представником позивача подано нову митну декларацію №UA100210/2019/091680 (том 1 а.с. 24), якою митну вартість товару декларантом заявлено за 6-тим резервним методом за ціною 421129,18 грн. по курсу 30,68112900 грн. =13726,50 Євро про що свідчить графа 43 декларації.

Тобто, позивачем (в особі представника) самостійно задекларована митна вартість.

Однак, позивач вважаючи дії митного органу щодо коригування митної вартості товару ввезеного позивачем на територію України, автомобіля «Volksvagen», модель «Passat» (кузов « НОМЕР_2 ») з 9600,00 Євро до 13 725,50 Євро, незаконними, звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

З моменту прийняття органом доходів і зборів митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації (ч. 8 ст. 264 МК України).

Згідно ст. 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відомості про митну вартість застосовуються для: 1) нарахування митних платежів; 2) застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; 3) ведення митної статистики; 4) розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки (ст. 50 МК України).

Митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу (ч. 1 ст. 51 МКУ).

Згідно із ч. 2 ст. 51 МК України, митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою (ч. 1 ст. 52 МКУ).

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Водночас, митниця зобов`язана здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (п. 1 ч. 4 ст. 54 МКУ).

Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості (п.. п. 2. ч. 5 ст. 54 МКУ).

У свою чергу, слід додати, що згідно з положеннями глави 9 МК України, зокрема, згідно з ч. 1 ст. 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні, зокрема: ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції) (ч. 2 ст. 57 МК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 58 МК України у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (ч. 3 ст. 57 МК України).

Відповідно ч. 4 ст. 58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Згідно з ч. 5. ст. 58 МК України, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Відповідно до п. 5 ч. 10 цієї статті 58 МК України "Метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)" при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема, витрати на транспортування оцінюваних товарів до місця ввезення на митну територію України.

У взаємозв`язку з наведеним, слід зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Згідно із ч. 2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Крім того, частиною 6 ст. 377 МК України передбачено, що транспортні засоби, що були зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземних держав і ввозяться в Україну для вільного обігу, повинні бути зняті з обліку в цих органах.

Порядок митного контролю і митного оформлення транспортних засобів, що ввозяться громадянами для вільного обігу на митній території України, визначено Правилами митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, затвердженими наказом Державної митної служби України від 17.11.2005 № 1118, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.11.2005 за № 1428/11708 (надалі - Правила), та застосовується в частині, що не суперечить МК України.

Згідно із положеннями розділу III Правил для випуску транспортних засобів у вільний обіг громадянин повинен надати органу доходів і зборів документи: що підтверджують право власності на транспортний засіб, що підтверджують зняття цього транспортного засобу з обліку в іншій країні, що підтверджують його вартість, технічні характеристики автомобіля (техпаспорт), митну декларацію за формою, встановленою Постановою № 450.

У той же час, відповідно до ч. 3 ст. 54 МК України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митниця визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Відповідно до ч. 4 ст. 55 МК України під час митного оформлення при прийнятті органом доходів і зборів письмового рішення про коригування митної вартості товарів декларант або уповноважена ним особа може здійснити коригування заявленої митної вартості у строк, встановлений частиною другою статті 263 цього Кодексу.

При цьому, згідно з ч. 5 ст. 55 МК України декларант може провести консультації з органом доходів і зборів з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в органі доходів і зборів.

Відповідно до ч. 7 ст. 55 МК України у випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів орган доходів і зборів за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів.

На підставі аналізу зазначених норм митного законодавства, суд зазначає, що якщо митний орган за результатами митного оформлення товару за окремою митною декларацією, заповненою у звичайному порядку, самостійно не приймав рішення про коригування митної вартості і погодився з митною вартістю, визначеною декларантом, та методом її визначення, який застосував декларант, немає підстав вважати дії митного органу такими, що вчинені всупереч вимогам МК України, а відтак і підстав визнавати сплачені суми митних платежів чи їх частину надмірно сплаченими. Якщо ж саме митний орган визначив митну вартість товарів, а в подальшому буде прийнято рішення про застосування митної вартості заявленої декларантом, сума надмірно сплачених митних та інших платежів повертається декларанту в порядку і на умовах, встановлених у статті 301 МК України, статті 43 ПК України, з дотриманням процедури, врегульованої Порядком №618.

Вказана правова позиція відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 24.04.2018 у справі № 814/1980/16 (провадження К/9901/18466/18).

У даному випадку, дослідивши наявні у справі документи, суд звертає увагу, що митним органом рішення про коригування заявленої позивачем митної вартості товару, - не приймалося, що також не заперечується самим позивачем.

Так, як вже зазначалося, 18.02.2019 позивачем (представником позивача - митним брокером) засобами електронного зв`язку подано заяву (том 1 а.с. 23), в якій просить Київську митницю ДФС відповідно до статті 269 Митного кодексу України надати дозвіл на відкликання митної декларації №UA100210/2019/091614. В обґрунтування такого відкликання зазначено про уточнення вартості.

18.02.2019 до відділу митного оформлення митного поста «Спеціалізований» Київської міської митниці ДФС представником позивача подано нову митну декларацію №100210/2019/091680 (том 1 а.с. 24), якою митну вартість товару декларантом самостійно заявлено за 6-тим резервним методом за ціною 421129,18 грн. по курсу 30,68112900=13726,50 про що свідчить графа 43 декларації.

Тобто, матеріали справи не містять жодних доказів коригування відповідачем позивачу митної вартості транспортного засобу: легкового автомобіля Фольксваген Пасат, кузов № НОМЕР_2 .

Митна вартість визначена позивачем (в особі представника) самостійно.

Суд звертає увагу на те, що згідно з ч. 1 ст. 269 МК України за письмовим зверненням декларанта або уповноваженої ним особи та з дозволу органу доходів і зборів відомості, зазначені в митній декларації, можуть бути змінені або митна декларація може бути відкликана. У разі відмови у наданні такого дозволу орган доходів і зборів зобов`язаний невідкладно, письмово або в електронному вигляді, повідомити декларанта про причини і підстави такої відмови.

Згідно з ч. 2 ст. 269 МК України внесення змін до митної декларації, прийнятої органом доходів і зборів, допускається до моменту завершення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до заявленого митного режиму, а також протягом трьох років з дня завершення їх митного оформлення. Зміни повинні стосуватися лише товарів, транспортних засобів комерційного призначення, зазначених у митній декларації.

Відкликання митної декларації допускається лише до моменту завершення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до заявленого митного режиму (ч. 5 ст. 269 МК України).

Натомість, матеріали справи не містять доказів відмови митним органом декларанту (позивачу) у наданні дозволу на внесення змін до митної декларації або відкликання митної декларації, у зв`язку з чим було відкликано попередню декларацію № UA100210/2019/091614 та 18.02.2019 до відділу митного оформлення митного поста «Спеціалізований» Київської міської митниці ДФС представником позивача подано нову митну декларацію №UA100210/2019/091680 (том 1 а.с. 24), якою митну вартість товару декларантом самостійно заявлено за 6-тим резервним методом за ціною 421129,18 грн. по курсу 30,68112900=13726,50 про що свідчить графа 43 декларації.

Тобто, позивачем самостійно обрано митну вартість транспортного засобу легкового автомобіля Фольксваген Пасат, кузов № НОМЕР_2 заявлену за 6-тим резервним методом.

Посилання позивача на те, що митним органом кореговано митну вартість товару з 9600,00 Євро до 13 725,50 Євро, є помилковим, оскільки, як вже було зазначено вище відповідачем не приймалося жодного рішення про таке коригування.

Щодо електронного повідомлення митного органу, в якому зазначено про те, що вартість транспортного засобу нижча наявної цінової інформації, отриманої у тому числі із зовнішніх джерел, то суд зазначає, що вказане повідомлення, не є рішенням органу доходів і зборів, у розумінні ч. 1 ст. 55 МК України, про коригування митної вартості товару, по суті є заходом щодо проведення консультацій із декларантом, а відтак не є обов`язковим для його виконання декларантом, оскільки має виключно інформаційний характер.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 2 ст. 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У той же час, відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, а також виходячи із заявлених вимог та підстав позову, суд приходить до висновку, що в порядку виконання обов`язку, визначеного ч. 1 ст. 77 КАС України, позивачем не доведено обставин, на яких ґрунтуються його позовні вимоги та, враховуючи положення ч. 2 ст. 77 КАС України, судом не встановлено порушень прав чи інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин з боку відповідача.

Доводи позивача, що викладені у позовній заяві, як підстава для задоволення позовних вимог, спростовуються висновками суду, викладеними у даному рішенні.

У взаємозв`язку з наведеним слід зазначити, що відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог та їх обґрунтування, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки досліджених доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на з`ясуванні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Керуючись статтями 6, 72-77, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ),- відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Зважаючи на затвердження Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя 17 серпня 2021 року N 1845/0/15-21, апеляційні скарги в електронній формі подаються безпосередньо до апеляційного суду.

Днем вручення процесуальних документів в електронній формі є день отримання судом повідомлення про доставлення документів на офіційну електронну адресу особи (п. 2 ч. 6 ст. 251 КАСУ), якою є (п. 5.8. Положення про ЄСІТС від 17 серпня 2021 року N 1845/0/15-21): сервіс Електронного кабінету ЄСІТС, адреса електронної пошти, вказана користувачем в Електронному кабінеті ЄСІТС, адреса електронної пошти, вказана в одному з державних реєстрів або адреса електронної пошти, з якої надійшли до суду документи, засвідчені кваліфікованим електронним підписом (п. 59 «Перехідні положення»).

Суддя О.А. Кармазін