Справа № 640/1249/21
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2022-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2022 року м. Київ № 640/1249/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Шулежка В.П., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Дельта Вілмар Україна» до Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось товариство з обмеженою відповідальністю «Дельта Вілмар Україна» (далі - позивач, ТОВ «Дельта Вілмар Україна») з позовом до Офісу великих платників податків ДПС (далі - відповідач), в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Офісу великих платників податків ДПС від 16.11.2020 №112/28-10-53-10 та від 16.11.2020 №113/28-10-53-10.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що господарські операції позивача з контрагентами підтверджені належними первинними документами, які підтверджують формування показників податкової звітності та відображають реальність господарських операцій, які є підставою для формування податкового обліку підприємства. Таким чином, спірні податкові повідомлення-рішення прийняті не на підставі, та не у межах повноважень, що передбачені Конституцією та законами України, є протиправними, порушують право позивача на податковий кредит та бюджетне відшкодування, в силу чого підлягають скасуванню судом.

Представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що операції по взаємовідносинах між позивачем та його контрагентами не мали реального характеру, контролюючим органом під час проведення перевірки встановлені обставини, які свідчать про фактичну неможливість виконання сторонами договірних зобов`язань. Представник відповідача, посилаючись на те, що висновки акту перевірки є законними та обґрунтованими, вважає, що податкові повідомлення-рішення прийняті відповідно до вимог чинного законодавства, у зв`язку з чим просив у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 25.01.2021 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

В судовому засіданні 11.05.2021 судом замінено відповідача Офіс великих платників податків ДПС на Південне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків (далі - відповідач).

Протокольною ухвалою 11.05.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні представник позивача підтримав аргументи, викладені в адміністративному позові та просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та скасувати податкові повідомлення-рішення.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог та просив у їх задоволенні відмовити з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву.

На підставі частини третьої статті 194 КАС України суд дійшов висновку про доцільність розгляду справи в порядку письмового провадження на підставі наявних матеріалів справи.

Розглянувши документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

У період з 25.09.2020 по 16.10.2020 на підставі направлень, виданих Південним управлінням Офісу великих платників податків Державної податкової служби №160, №161 від 18.09.2020, відповідно до підпункту 19-1.1.6 пункту 19-1.1 статті 19-1, підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України на підставі наказу Офісу великих платників податків ДПС від 18.09.2020 №1043 відповідачем проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ «Дельта Вілмар Україна» () щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за липень 2020 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету, за результатами якої складено акт від 19.10.2020 №49/28-10-53-10/33268860.

Перевіркою встановлено порушення ТОВ «Дельта Вілмар Україна»:

п.п. «а» п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3 ст.198, п.200.1, п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI, із змінами та доповненнями, оскільки ним завищено суму ПДВ, яка підлягає бюджетному відшкодуванню по рядку 20.2.1 «Сума від`ємного значення, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 розділу V Кодексу на момент подання податкової декларації (рядок 19 - рядок 19.1), яка: підлягає бюджетному відшкодуванню (рядок 20.2.1 + рядок 20.2.2) (рядок 3 ДЗ): на рахунок платника у банку», податкової декларації з ПДВ за липень 2020 року на суму 10 936 504 грн.;

п.п. «а» п.198.1, п.198.2, п.198.3 ст.198, п.200.1, п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI, із змінами та доповненнями, оскільки ним завищено від`ємне значення з ПДВ, відображене у рядку 21 «Сума від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 19.1 + рядок 20.3 декларації), яка переноситься до рядка 16.1 декларації наступного звітного (податкового) періоду», податкової декларації з ПДВ за липень 2020 року на суму 23 385 847 грн.

Не погоджуючись із висновками акта перевірки позивачем подано заперечення від 29.10.2020 №1033 до акту від 19.10.2020 №49/28-10-53-10/33268860.

За результатами розгляду заперечень Офісом великих платників податків ДПС надано відповідь від 11.11.2020 №35899/10/28-10-53-10, якою повідомлено про залишення без змін висновків акту перевірки.

На підставі висновків акту від 19.10.2020 №49/28-10-53-10/33268860 та відповіді на заперечення від 11.11.2020 №35899/10/28-10-53-10 контролюючим органом винесено податкові повідомлення-рішення:

від 16.11.2020 №112/28-10-53-10, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 10 936 504,00 грн. та нараховані штрафні санкції у розмірі 5 468 252,00 грн.;

від 16.11.2020 №113/28-10-53-10, яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість на суму 23 385 847,00 грн.

За результатами адміністративного оскарження, рішенням Державної податкової служби України від 23.12.2020 №36150/6/99-00-06- 02-02-06 залишено без змін податкові повідомлення-рішення від 16.11.2020 №112/28-10-53-10 та №113/28-10-53-10, а скаргу позивача - без задоволення.

Не погоджуючись із прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства встановлені Податковим кодексом України від 02.12.2010 № 2755-VI.

Відповідно до підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно з пунктом 198.1 статті 198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України передбачено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

За правилами пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Статтею 200 Податкового кодексу України визначається, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Для перерахування податку до бюджету центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію податкової та митної політики, надсилає органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстр платників, в якому зазначаються назва платника, податковий номер та індивідуальний податковий номер платника, звітний період та сума податку, що підлягає перерахуванню до бюджету. На підставі такого реєстру орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, не пізніше останнього дня строку, встановленого цим Кодексом для самостійної сплати податкових зобов`язань, перераховує суми податку до бюджету.

При від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1 .3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Згідно з пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

У відповідності до пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що витрати для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені та підтверджені належним чином оформленими первинними документами, що відображають реальність здійснення господарської операції.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-ХІV (далі - Закон № 996-ХІV) господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства. Отже, господарська операція повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Відповідно до частини другої статті 3 Закону № 996-ХІV бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Частина друга статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» встановлює, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Разом з цим, формальна наявність у покупця первинних документів, необхідних для віднесення певних сум до складу витрат відповідного періоду не є безумовною підставою формування витрат чи податкового кредиту, у разі недоведення реальності здійснених господарських операцій та придбання товарів з метою їх використання у межах господарської діяльності платника податку.

Отже, виходячи із системного аналізу викладених правових норм, для встановлення правомірності визначення платником податків його податкових зобов`язань з ПДВ, а також формування ним відповідного від`ємного значення, належить з`ясувати реальність руху активів і коштів у процесі здійснення господарських операцій, господарську мету укладання відповідних договорів та економічний результат їх вчинення.

Судом встановлено, що основним видом діяльності позивача є 10.41 виробництво олії та тваринних жирів; крім того, позивач має право здійснювати діяльність у сфері, зокрема оптової торгівлі зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин (код КВЕД 46.21).

З акта перевірки вбачається, що відповідачем встановлено завищення товариством задекларованих показників суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду та завищення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за період - липень 2020 року, з огляду на те, що проведений аналіз фінансово-господарських відносин позивача з ТОВ «Торгова компанія «Золотий Дракон» () та ТОВ «Рістон Ойл» (), на думку контролюючого органу, свідчить, що здійснення господарських операцій не підлягає відображенню у податковому обліку здійснення господарських операцій.

Як вбачається з матеріалів справи, між ТОВ «Дельта Вілмар Україна» (Покупець) та ТОВ «Торгова компанія «Золотий Дракон» (Постачальник) укладено договори поставки №500005230 від 25.06.2020, №500005237 від 30.06.2020, №500005252 від 03.07.2020, №500005279 від 08.07.2020, відповідно до пункту 1.1 яких Постачальник зобов`язується поставити і передати у власність Покупцю, а Покупець прийняти та оплатити олію соняшникову нерафіновану (далі - Товар) невиморожену (пресову, екстракційну або суміш пресової з екстракційною) першого сорту українського походження на умовах, викладених в цих договорах.

Покупець здійснює оплату вартості прийнятого товару на поточний рахунок Постачальника протягом трьох банківських днів за днем після приймання Покупцем Товару за якістю і кількістю в Місці поставки.

Відповідно до умов вказаних договорів ТОВ «Торгова компанія «Золотий Дракон» виписано видаткові накладні: №611 від 01.07.2020, №612 від 01.07.2020, №632 від 02.07.2020, №634 від 03.07.2020, №635 від 04.07.2020, №648 від 07.07.2020, №649 від 07.07.2020, №670 від 08.07.2020, №680 від 09.07.2020, №695 від 10.07.2020, №693 від 10.07.2020, №694 від 11.07.2020, №696 від 11.07.2020, №701 від 13.07.2020 та податкові накладні на поставку товарів: №5 від 01.07.2020, №6 від 01.07.2020, №16 від 02.07.2020, №20 від 03.07.2020, №29 від 04.07.2020, №37 від 07.07.2020, №38 від 07.07.2020, №55 від 08.07 2020, №62 від 09.07.2020, №76 від 10.07.2020, №77 від 10.07.2020, №88 від 11.07.2020, №89 від 11.07.2020 на загальну суму 33889905,00 грн., у тому числі ПДВ - 5 648 318,00 грн.

Сума податку на додану вартість 5 648 318,00 грн. по зазначеним податковим накладним включена ТОВ «Дельта Вілмар Україна» до складу податкового кредиту за рядком 10.1 «Придбання (виготовлення, будівництво, спорудження, створення) товарів/послуг та необоротних активів на митній території України за основною ставкою» Податкової декларації з податку на додану вартість за липень 2020 року, та відповідає даним Додатка 5 до Податкової декларації з податку на додану вартість за липень 2020 року.

Транспортування товару здійснювалось за рахунок ТОВ «Торгова компанія «Золотий Дракон», в підтвердження чого позивачем надано наступні товарно-транспортні накладні: №5230-19 від 30.06.2020, №5230-18 від 30.06.2020 №5230-17 від 30.06.2020, №5230-16 від 30.06.2020, №5237-02 від 30.06.2020, №5237-03 від 30.06.2020, №5237-01 від 30.06.2020, №5237-07 від 30.06.2020, №5237-04 від 30.06.2020, №5237-05 від 30.06.2020, №5237-06 від 30 06.2020, №5237-12 від 01.07.2020, №5237-13 від 01.07.2020, №5237-10 від 01.07.2020, №5237-08 від 01.07.2020, №5237-09 від 01.07.2020, №5237-14 від 01.07.2020, №5237-11 від 01.07.2020, №5237-11 від 02.07.2020, №5237-16 від 02.07.2020, №5237-17 від 02.07.2020, №5237-18 від 06.07.2020, №5252-02 від 06.07.2020, №5252-04 від 06.07.2020, №5252-03 від 06.07.2020, №5252-05 від 06.07.2020, №5252-06 від 07.07.2020, №5252-07 від 07.07.2020, №5252-08 від 07.07.2020, №5252-10 від 07.07.2020, №5252-11 від 07.07.2020, №5252-12 від 07.07.2020, №5252-15 від 08.07.2020, №5252-13 від 08.07.2020, №5252-14 від 08.07.2020, №5252-09 від 07.07.2020, №5252-20 від 09.07.2020, №5252-18 від 09.07.2020, №5252-17 від 09.07.2020, №5252-19 від 09.07.2020, №5252-21 від 09.07.2020, №5279-01 від 09.07.2020, №5279-02 від 09.07.2020, №5279-05 від 10.07.2020, №5279-03 від 10.07.2020, №5279-08 від 10.07.2020, №5279-07 від 10.07.2020, №5279-13 від 11.07.2020, №5279-15 від 11.07.2020, №5279-04 від 10.07.2020, №5279-10 від 10.07.2020, №5279-11 від 11.07.2020, №5279-09 від 11.07.2020, №5279-12 від 11.07.2020.

Розрахунки по вищезазначеним накладним між ТОВ «Дельта Вілмар Україна» та ТОВ «Торгова компанія «Золотий Дракон» здійснювались у безготівковій формі.

В підтвердження оплати товару позивачем до матеріалів справи долучено копії платіжних доручень від 01.07.2020 №1113012 на суму 512057,52 грн., від 01.07.2020 №1113013 на суму 7953501,07грн., від 02.07.2020 №1113059 на суму 3585598,61грн., від 02.07.2020 №1113058 на суму 2015787,94грн., від 03.07.2020 №1113250 на суму 4606865,43грн., від 06.07.2020 №198,83грн., від 06.07.2020 №1113283 на суму 959179,58грн., від 08.07.2020 №1113494 на суму 498765,76грн., від 08.07.2020 №1113495 на суму 2101130,19грн., від 09.07.2020 №1113614 на суму 99619,77грн., від 09.07.2020 №1113612 на суму 717119,72грн., від 09.07.2020 №1113613 на суму 921373,09грн., від 10.07.2020 №1113631 на суму 191835,92грн., від 10.07.2020 №1113632 на суму 1961180,32грн., від 10.07.2020 №1113633 на суму 3016760,25грн., від 13.07.2020 №1113699 на суму 1034078,64грн., від 13.07.2020 №1113701 на суму 2028939,31грн., від 14.07.2020 №1113698 на суму 489560,78грн., від 14.07.2020 №1113700 на суму 1939905,71грн., від 15.07.2020 №1113909 на суму 3475393,29грн., від 15.07.2020 №1113910 на суму 3505736,14грн., від 16.07.2020 №1117077 на суму 97912,16грн, від 16.07.2020 №1114078 на суму 206815,73грн., від 16.07.2020 №1114079 на суму 387981,14грн., від 16.07.2020 №1114075 на суму 392236,06грн., від 16.07.2020 №1114076 на суму 405787,86грн., від 16.07.2020 №1114074 на суму 603352,05грн., від 17.07.2020 №1114153 на суму 701147,23грн., від 17.07.2020 №1114154 на суму 3070693,20грн., від 17.07.2020 №1114155 на суму 4510658,36грн.

Також позивачем в підтвердження реальності здійснення господарських операцій надано свідоцтва про якість на олію соняшникову.

Водночас, в акті перевірки контролюючий орган посилається на те, що взаємовідносини ТОВ «Дельта Вілмар Україна» з ТОВ «ТК «Золотий Дракон» не мають реального характеру по ланцюгу постачання та встановлено неможливість реалізації ТОВ «ТК «Золотий Дракон» на адресу ТОВ «Дельта Вілмар Україна» олії соняшникової.

Суд звертає увагу, що ТОВ «Дельта Вілмар Україна» отримано та надано до суду усю первинну документацію, пов`язану з контрагентом ТОВ «Торгова компанія «Золотий Дракон» по його взаємовідносинах з постачальниками, а саме придбання насіння соняшнику у ТОВ «Знаменівський олійноекстракційний завод» у кількості 3 719 тонн, що спростовує твердження податкового органу про неможливість реалізації на адресу ТОВ «Дельта Вілмар Україна» олії соняшникової нерафінованої у кількості 1 390,10 тонн за відсутністю джерела походження.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, для виробництва олії соняшникової нерафінованої, яку було реалізовано ТОВ «ТК «Золотий Дракон» на адресу ТОВ «Дельта Вілмар Україна» у липні 2020 року, що відображено в Декларації з ПДВ за серпень 2020 року, не використовувалося насіння соняшнику, придбане у ТОВ «Знаменівський олійноекстракційний завод». Для її виробництва використовувалося насіння соняшнику, придбане у інших виробників, а саме: АФГ «Ольвія», ТОВ «Побєда-Агро», СФГ «Славія», ПП «П`ятихатський комбікормовий завод» та ТОВ «ТД «Агро Защита» загальним обсягом 1 674,9 тонн, в підтвердження чого ТОВ «Торгова компанія «Золотий Дракон» надало усю необхідну первинну документацію.

Таким чином, наявність усієї первинної документації, яка підтверджує реальність операцій із закупівлі ТОВ «Торгова компанія «Золотий Дракон» сировини у постачальників насіння у достатніх обсягах, доводи податкового органу про неможливість постачання на ТОВ «Дельта Вілмар Україна» виробленої з цієї сировини олії соняшникової нерафінованої є необґрунтованими та спростовуються доданими до позову первинними документами.

Також ТОВ «Торгова компанія «Золотий Дракон» надано усі відповідні правовстановлюючі документи та документи, що підтверджують повноваження директора, наявність виробничих потужностей та основних засобів.

Тобто, з боку ТОВ «Дельта Вілмар Україна» дотримано вимог щодо належної обачності при виборі контрагента, отримано усі необхідні документи щодо з`ясування загальнодоступної інформації та збору доказів про потенційного контрагента для запобігання ведення господарської діяльності з особою, чия діяльність має очевидні ознаки недобросовісності чи протиправності перед прийняттям рішення щодо укладення договорів.

Поряд з цим, на підтвердження реальності господарських операцій позивачем зазначено, що придбаний товар у контрагента ТОВ «Торгова компанія «Золотий Дракон» в подальшому реалізовано, а саме вироблено олію соняшникову рафіновану дезодоровану виморожену та продано на експорт.

Також, у перевірємому періоді позивач мав господарські взаємовідносини з ТОВ «Рістон Ойл».

Так, між ТОВ «Дельта Вілмар Україна» (Покупець) та ТОВ «Рістон Ойл» (Постачальник) укладено договори поставки №500005198 від 15.06.2020, №500005211 від 18.06.2020, №500005212 від 18.06.2020, №500005213 від 15.06.2020, №500005214 від 18.06.2020, №500005215 від 18.06.2020, відповідно до пункту 1.1 яких Постачальник зобов`язується поставити і передати у власність Покупцю, а Покупець прийняти та оплатити олію соняшникову нерафіновану (далі - Товар) невиморожену (пресову, екстракційну або суміш пресової з екстракційною) першого сорту українського походження на умовах, викладених в цих договорах.

Покупець здійснює оплату вартості прийнятого товару на поточний рахунок Постачальника протягом трьох банківських днів за днем після приймання Покупцем Товару за якістю і кількістю в Місці поставки.

Відповідно до умов вказаних договорів ТОВ «Рістон Ойл» виписано видаткові накладні: №736 від 24.06.2020, №772 від 03.07.2020, №773 від 04.07.2020, №809 від 12.07.2020, №810 від 12.07.2020, №811 від 12.07.2020, №807 від 11.07.2020, №813 від 13.07.2020, №814 від 14.07.2020, №833 від 16.07.2020, №837 від 17.07.2020, №840 від 19.07.2020, №842 від 21.07.2020, №847 від 22.07.2020, №846 від 22.07.2020, №848 від 22.07.2020, №853 від 24.07.2020, №851 від 24.07.2020, №852 від 25.07.2020 та податкові накладні на поставку товарів: №53 від 24.06.2020, №9 від 03.07.2020, №10 від 04.07.2020, №33 від 12.07.2020, №34 від 12.07.2020, №35 від 12.07.2020, №31 від 11.07.2020, №36 від 13.07.2020, №37 від 14.07.2020 №43 від 16.07.2020, №46 від 17.07.2020, №47 від 19.07.2020, №53 від 21.07.2020, №58 від 22.07.2020, №57 від 22.07.2020, №59 від 22.07.2020, №63 від 24.07.2020, №62 від 24.07.2020, №64 від 25.07.2020 на загальну суму 96 164 174 грн., у тому числі ПДВ - 16 027 362,00 грн.

Сума податку на додану вартість 16 027 362,00 грн. по зазначеним податковим накладним включена ТОВ «Дельта Вілмар Україна» до складу податкового кредиту за рядком 10.1 «Придбання (виготовлення, будівництво, спорудження, створення) товарів/послуг та необоротних активів на митній території України за основною ставкою» Податкової декларації з податку на додану вартість за липень 2020 року, та відповідає даним Додатка 5 до Податкової декларації з податку на додану вартість за липень 2020 року.

Транспортування товару здійснювалось за рахунок ТОВ «Рістон Ойл», в підтвердження чого позивачем надано наступні товарно-транспортні накладні: від 20.06.2020 « 1261, від 03.07.2020 №1331, №1330, від 10.07.2020 №1364, №1365, №1366, від 11.07.2020 №№ 1367, 1378, 1371, 1370, 1369, 1368, 1379, 1372, 1380, 1373, 1376, 1375, 1374, від 13.07.2020 №1382, 1383, 1384, від 15.07.2020 №№ 1394, 1398, 1389, 1396, 1393, 1392, 1401, 1402, 1403, від 16.07.2020 №1405, №1408, від 20.07.2020 №1420, від 21.07.2020 №1421, №1422.

Також до матеріалів справи додано копії залізничних накладних щодо транспортування олії соняшникової від 26.06.2020 №46551842, від 12.07.2020 №46726808, від 19.07.2020 №46965133, від 23.07.2020 №47206735, від 25.07.2020 №40159824, від 21.07.2020 №47174768, від 23.07.2020 №47206735, від 21.07.2020 №4717768, від 09.07.2020 №46753299, згідно яких: відправник - ПП «Атланта-Агро» () для ТОВ «Рістон Ойл»; одержувач - ТОВ «Дельта Вілмар Україна»; станція та залізниця відправлення - м. Перещепино; станція та залізниця відправлення - Чорноморська.

Розрахунки по вищезазначеним накладним між ТОВ «Дельта Вілмар Україна» та ТОВ «Рістон Ойл» здійснювались у безготівковій формі.

В підтвердження оплати товару позивачем до матеріалів справи долучено копії платіжних доручень від 09.07.2020 №1113615 на суму 314816,27 грн., від 17.07.2020 №1114156 на суму 311715,67 грн., від 17.07.2020 №1114157 на суму 459554,71 грн., від 17.07.2020 №1114163 на суму 505836,60 грн. (по договору №500005213 від 18.06.2020), від 10.07.2020 №1113634 на суму 2341815,73 грн., від 20.07.2020 №1114198 на суму 874741,42 грн. (по договору №500005211 від 18.06.2020), від 20.07.2020 №1114197 на суму 3181877,02 грн. (по договору №500005212 від 18.06.2020), від 08.07.2020 №1113496 на суму 298409,55 грн. (по договору №500005198 від 15.06.2020).

Також позивачем в підтвердження реальності здійснення господарських операцій надано свідоцтва про якість на олію соняшникову.

В той же час, в акті перевірки контролюючий орган посилається на те, що аналізом співставлення обсягів придбаного насіння соняшника та обсягів реалізованої готової продукції (олії соняшникової нерафінованої) ТОВ «Рістон Ойл» () у липні 2020 року встановлено невідповідність обсягів придбання та реалізації відповідно середньостатистичних даних.

Зокрема, з урахуванням обсягів придбання насіння соняшнику та реалізації олії соняшникової ТОВ «Рістон Ойл» у липні 2020 року, встановлено неможливість реалізації ТОВ «Рістон Ойл» на адресу ТОВ «Дельта Вілмар Україна» олії соняшникової нерафінованої у кількості 3805,43 т. на загальну суму 94 248 791 грн. Крім того, не підтверджено реалізацію олії соняшникової у кількості 74,6 тонн по податковій накладній від 24.06.2020 №53 на загальну суму 1 790 457грн.

Водночас, як підтверджується матеріалами справи, ТОВ «Дельта Вілмар Україна» отримало усю первинну документацію у ТОВ «Рістон Ойл» по його взаємовідносинам з постачальниками, які підтверджують придбання 9 004,37 тонн насіння соняшнику та виробничий вихід олії у середньому у липні 43,24% (Лист №464 від 07.12.2020), що є цілком достатньою кількістю для виробництва 3 892,63 тонн олії соняшникової нерафінованої, яку було у подальшому реалізовано на ТОВ «Дельта Вілмар Україна».

Також «Рістон Ойл» надано усі відповідні правовстановлюючі документи та документи, що підтверджують повноваження директора, наявність виробничих потужностей та основних засобів.

Поряд з цим, як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження реальності господарських операцій позивачем зазначено, що придбаний товар у ТОВ «ТК «Золотий Дракон» та ТОВ «Рістон Ойл» в подальшому реалізовано, а саме вироблено олію соняшникову рафіновану дезодоровану виморожену та продано на експорт.

Подальший продаж олії соняшникової рафінованої дезодорованої вимороженої та отримання оплати підтверджуються: контрактом № 300000773 від 01.07.2019, копіями Специфікацій № 11751 від 19.06.2020, №11904 від 19.06.2020, №11897 від 30.06.2020, №12093 від 25.10.2019, №12230 від 03.07.2020, №12143 від 03.07.2020, №12430 від 10.07.2020, №12438 від 10.07.2020, №12409 від 25.10.2019, а також надано акти приймання-передачі вантажу, вантажні митні декларації, рахунки та банківські виписки та повідомлення про фактичне вивезення.

Слід зазначити, також щодо наявності у ТОВ «Дельта Вілмар Україна» виробничих потужностей, необхідних для приймання придбаної олії соняшникової нерафінованої, зберігання, здійснення її рафінації та подальшого транспортування для експорту.

Як вбачається з договорів поставки олії соняшникової нерафінованої постачання здійснювалося на умовах DAP (в редакції Інкотермс 2010): ТОВ «Дельта Вілмар Україна», Комплекс перевантаження та переробки тропічних олій, м. Южне, вул. Індустріальна, 6 («Місце поставки» або «Термінал»).

Комплекс перевантаження та переробки тропічних олій належить на праві власності ТОВ «Дельта Вілмар Україна», про що свідчать відомості з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:17.

Також на підтвердження зазначеного позивачем надано договори оренди земельних ділянок та встановлення земельного сервітуту, на яких розташований маслопровід: договір оренди від 05.04.2005 (з додатками); договір оренди від 18.02.2005 (з додатками); договір на встановлення земельного сервітуту від 14.09.2006 (з додатками), бухгалтерську довідку про матеріально-технічну базу ТОВ «Дельта Вілмар Україна».

Експлуатація причалу №4 порту Південний, до якого по маслопроводу транспортується олія з Терміналу та здійснюється її навантаження на судно здійснюється на підставі договору №156-П-АМПУ-17 від 19.12.2017 про забезпечення доступу Портового оператора до Причалів, укладеного між ТОВ «Дельта Вілмар СНД» та ДП «Адміністрація морських портів України».

Також позивачем надано виписки з Журналу реєстрації обліку заїзду-виїзду транспорту через КПП, які додатково підтверджують факт заїзду на Термінал перевізників контрагентів позивача та реальність поставок від ТОВ «Рістон Ойл» та ТОВ «Торгова компанія «Золотий Дракон».

З огляду на викладене, судом встановлено, що господарські відносини між позивачем та ТОВ «Рістон Ойл» та ТОВ «Торгова компанія «Золотий Дракон» мали реальний характер, придбані товари (роботи) використані позивачем у власній господарській діяльності, підтверджені належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, спричинили реальні зміни майнового стану позивача, та належним чином відображені у податковій звітності.

Отже позивачем дотримано вимоги щодо документування та підтвердження здійснених господарських операцій первинними документами, у відповідності до вимог пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України, статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Разом з тим, висновок податкового органу про безпідставність формування позивачем податкового обліку за рахунок вище вказаних господарських операцій ґрунтується на підставі оцінки фінансово-господарської діяльності контрагентів позивача по ланцюгу постачання.

Однак, вирішуючи з урахуванням наведених вище обставин та норм законодавства спір по суті, суд виходить з того, що при дослідженні факту здійснення господарської операції оцінці підлягають відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку.

При вирішені даного спору суд враховує позицію, викладену в постановах Верховного Суду від 04 грудня 2018 року у справі №814/788/14, від 30 листопада 2018 року у справі №820/4698/17, від 14 лютого 2018 року у справі №804/15887/14, згідно з якою інформація про ознаки фіктивної діяльності контрагента (як-то: податковий стан платника податків, відсутність необхідних та достатніх матеріально-технічних ресурсів та персоналу тощо), одержана контролюючим органом з його власних інформаційних систем, що не оформлена рішенням суб`єкта владних повноважень і не є юридичним фактом, утворює лише привід і підстави для перевірки такої інформації.

Слід також наголосити, що платник не несе відповідальності за дії всіх підприємств та організацій, що беруть участь у багатостадійному процесі сплати податків до бюджету. Зворотне призвело б до неправомірного покладення на платника тягаря відповідальності за дії третіх осіб у багатостадійному господарському обороті.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12 червня 2018 року по справі №826/16272/13-а, в якій суд зазначив, що порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат та податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагента..

Також, у постанові від 16 квітня 2019 у справі №804/6909/17 Верховний Суд вкотре підтвердив позицію, що аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

Норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певним постачальником товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог законодавства щодо формування об`єкта оподаткування податком на прибуток та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат та податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагентів за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагентів та злагодженість дій між ними.

Висновок Верховного Суду, викладений, зокрема в постановах від 17 квітня 2018 року у справі №826/14549/15, від 06 лютого 2018 року у справі №816/166/15-а, від 13 серпня 2020 року у справі №520/4829/19, від 21 жовтня 2020 року у справі №140/1845/19 категоричний: відсутність у контрагента матеріальних та трудових ресурсів не виключає можливості реального виконання ним господарської операції, оскільки залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу). Основні та транспортні засоби можуть перебувати в постачальника на праві оренди або лізингу.

Таким чином, недостатність персоналу, відсутність власних транспортних засобів, виробничо-складських приміщень тощо не може свідчити про відсутність адміністративно-господарських можливостей на виконання господарських зобов`язань та відсутність фактичних дій, спрямованих на виконання взятих на себе зобов`язань, що унеможливлює здійснення господарської діяльності, оскільки наведені обставини не позбавляють суб`єкта господарювання здійснювати посередницьку діяльність, залучати виробничі та трудові ресурси інших суб`єктів господарювання для виконання зобов`язань по укладених ним договорах. Аналогічна правова позиція висловлена 10 листопада 2020 року Верховним Судом в рамках справи №440/3779/18, касаційне провадження №К/9901/23882/19.

У будь-якому випадку реалізуючи господарську компетенцію при укладенні та виконанні господарських договорів, сторони цього договору можуть вимагати від контрагента дотримання умов цих договорів, тією мірою якою дозволяють його (їх) умови. Перекладати на сторону договору обов`язки контролю свого контрагента за межами взаємовідносин, як того вимагає податковий орган, знаходиться за межами господарської компетенції суб`єкта господарювання та не входить до прав та обов`язків платника податку. Це в свою чергу у межах спірних правовідносин на позивача як платника податку покладається додаткове не передбачене законом обтяження, що є недопустимим.

В матеріалах справи відсутні докази встановлення податковим органом обставин на підтвердження того, що укладаючи спірні договори, учасники договірних відносин діяли з метою, яка є завідомо суперечною інтересам держави та суспільства. Хоча факт порушення публічного порядку повинен бути доведеним певними засобами доказування.

Відповідачем не наведено суду жодних обставин та доказів, які б свідчили про незвичність цін за спірними операціями, або про невідповідність господарських операцій цілям та завданням статутної діяльності позивача, незвичності цих операцій, збитковості здійснених операцій, або інших обставин, які б окремо або в сукупності могли б свідчити про непов`язаність операцій з господарською діяльністю позивача, фіктивність вчинених операцій, а також про те, що вчинення зазначених операцій не було обумовлено розумними економічними причинами (цілями ділового характеру), а дії позивача та його контрагента були спрямовані на отримання необґрунтованої податкової вигоди.

Крім того, на момент укладення та виконання спірних операцій контрагенти позивача були зареєстровані платниками податку на додану вартість та внесені в установленому порядку до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, громадських формувань.

Таким чином, за результатом системного аналізу вимог податкового законодавства, на підставі оцінки наявних у справі доказів окремо та у їх сукупності, суд звертає увагу на те, що висновок про безтоварність господарських операцій може ґрунтуватись на належних, допустимих і достатніх доказах і не може ґрунтуватись на припущеннях. Контролюючий орган при вирішенні справи не обґрунтовував позицію щодо неправомірного завищення позивачем суми ПДВ, яка підлягає бюджетному відшкодуванню та завищення від`ємного значення з ПДВ безтоварністю господарських операцій та не довів суду шляхом надання належних і допустимих доказів.

З огляду на викладене, суд вважає, що операції позивача з контрагентами, які на момент здійснення господарських операцій були зареєстровані як платники податку на додану вартість, здійснені в межах господарської діяльності, є реальними, відповідають дійсному економічному змісту та підтверджуються необхідними документами, що є свідченням добросовісності позивача при здійсненні вказаних операцій. Позивачем вчинено дії та досягнуто конкретних результатів, які визначають саме поняття господарської операції - факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань та фінансових ресурсів.

Відтак спірні податкові повідомлення-рішення від 16.11.2020 №112/28-10-53-10 та від 16.11.2020 №113/28-10-53-10 винесені відповідачем всупереч вимогам податкового законодавства та підлягають скасуванню.

Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Згідно із частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірність та обґрунтованість прийнятих ним оскаржуваних податкових повідомлень-рішень

Натомість, позивачем надано достатньо доказів в підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги.

Враховуючи наведене, системно проаналізувавши норми законодавства, оцінивши наявні докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, за результатами з`ясування обставини у справі та їх правової оцінки суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення.

Відповідно, беручи до уваги положення частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, на користь позивача підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача всі здійсненні ним судові витрати.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 72-77, 90, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Дельта Вілмар Україна» (65481, Одеська область, м. Южне, вул. Індустріальна, буд. 6, ) задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Офісу великих платників податків ДПС від 16.11.2020 №112/28-10-53-10 та від 16.11.2020 №113/28-10-53-10.

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Дельта Вілмар Україна» понесені витрати зі сплати судового збору у розмірі 22700,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (65015, м. Одеса, просп. Шевченка, 15/1, ).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.П. Шулежко