Справа № 200/11881/20-а
Суддя: Михайлик А.С.
Дата ухвалення: 2022-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про заміну сторони виконавчого провадження

17 серпня 2022 року Справа №200/11881/20-а

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Михайлик А.С. розглянув в порядку письмового провадження в приміщенні Донецького окружного адміністративного суду заяву ОСОБА_1 про заміну сторони у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Рішення Донецького окружного адміністративного суду 05.04.2021 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено повністю, визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області щодо невиплати пенсії ОСОБА_1 з лютого 2015 року, зобов`язано Головного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області поновити йому виплату пенсії з лютого 2015 року та виплатити заборгованість.

14.05.2021 судом видано виконавчий лист у цій справі.

У лютому 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про заміну сторони з Головного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області на Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві, вмотивовану тим, що у листопаді 2021 року позивач перевів пенсійну справу до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві та відкрив рахунок в АТ «Ощадбанк», що підтверджується довідкою з електронного кабінету ПФУ позивача. Зважаючи, що пенсія виплачується за місцем фактичного проживання особи, а його пенсійна справа пересилається за таким місцем проживання, то у даному випадку, оскільки пенсійна справа позивача перебуває в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві, саме це управління має виплачувати позивачу пенсію, у тому числі, за минулий час.

Позивач просив розглядати заяву без його участі в письмовому провадженні.

Головним управлінням Пенсійного фонду України Дніпропетровської області надано пояснення з приводу викладених у заяві вимог, де вказано, що на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 05.04.2021 у справі № 200/11881/20-а Головним управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області поновлено ОСОБА_1 нарахування та виплату пенсії з 01.02.2015. При цьому, відповідно до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» суми пенсій, які не виплачені за період до місяця їх відновлення, обліковуються в органі, що здійснює пенсійні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України (такий порядок затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 10.11.2021 № 1165). Виплату пенсії ОСОБА_1 за період з 01.02.2015 по 30.04.2021 у розмірі 548 387,62 грн буде проведено відповідно до такого порядку. У зв`язку із зміною місця проживання ОСОБА_1 та на запит Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 19.08.2021 № 2600-0308-9/133327 Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із супровідним листом від 27.08.2021 № 0400-010310-9/113468 направило пенсійну справу позивача за новим місцем його перебування. Також у поясненнях викладено клопотання про розгляд заяви позивача без участі представника управління в письмовому провадженні.

При вирішенні заяви позивача суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 380 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції.

Як встановлено судом, позивач у заяві із посиланням на ст. 52 та ст. 379 КАС України зазначив, що оскільки у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником (у тому числі на стадії виконавчого провадження), то в даному випадку, зважаючи на перехід позивача з обліку відповідача до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, саме останнє має виплатити позивачу пенсію на виконання рішення у цій справі.

Слід вказати, що ст. 52 КАС України застосовується при заміні сторони у справі правонаступником на стадії її розгляду. По закінченню розгляду справи дане питання регулюється ст. 379 КАС України.

Суд звертає увагу, що Верховний Суд в постанові від 30.12.2020 у справі № 805/4361/17-а, в ухвалі від 19.07.2021 у справі № 360/2968/20 зазначав таке. Публічне правонаступництво органів державної влади є окремим, особливим видом правонаступництва, під таким терміном розуміється перехід в установлених законом випадках прав та обов`язків одного суб`єкта права іншому. При цьому обов`язок по відновленню порушених прав особи покладається на орган, компетентний відновити такі права. Такий підхід щодо переходу до правонаступника обов`язку відновити порушене право відповідає принципу верховенства права, оскільки метою правосуддя є ефективне поновлення порушених прав, свобод і законних інтересів.

Отже, правонаступництво в сфері управлінської діяльності органів державної влади (публічне правонаступництво) передбачає повне або часткове передання (набуття) адміністративної компетенції одного суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) до іншого або внаслідок припинення первісного суб`єкта, або внаслідок повного чи часткового припинення його адміністративної компетенції.

У такому випадку також відбувається вибуття суб`єкта владних повноважень із публічних правовідносин.

Особливістю адміністративного (публічного) правонаступництва є те, що перехід прав та обов`язків від одного суб`єкта владних повноважень владних повноважень до іншого, сама по собі має бути публічною та врегульованою нормами адміністративного права.

Отже, коли відбувається публічне правонаступництво, вирішальним є встановлення факту переходу повністю чи частково функцій (адміністративної компетенції) від одного суб`єкта владних повноважень до іншого, а не факту державної реєстрації припинення суб`єкта владних повноважень як юридичної особи, що вибув з публічних правовідносин.

В обґрунтування правової позиції щодо переходу до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві обов`язків по виконанню рішення у цій справі шляхом виплати позивачу присудженої пенсії у заяві ОСОБА_1 зазначено, що Пенсійний фонд України у відповідності до свого Положення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 2014 року № 280, діїє через свої територіальні органи. Крім цього, позивач послався на ч. 1 ст. 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та п. 4.12 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі Порядок № 22-1).

Водночас, суд не приймає такі посилання як підставу для заміни сторони виконавчого провадження з огляду на наступне.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України незалежно від задекларованого або зареєстрованого місця проживання пенсіонера організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

При цьому, дана норма стосується виплати поточної пенсії за фактичним місцем проживання пенсіонера, а не пенсії за минулий період.

Пункт 4.12 Порядку № 22-1 передбачає, що при переїзді пенсіонера на постійне або тимчасове проживання до іншої адміністративно-територіальної одиниці орган, що призначає пенсію, не пізніше трьох робочих днів з дня одержання заяви надсилає запит про витребування пенсійної справи до органу, що призначає пенсію, за попереднім місцем проживання (реєстрації) пенсіонера. Пенсійна справа не пізніше п`яти робочих днів з дня одержання запиту пересилається органу, що призначає пенсію, за новим місцем проживання (реєстрації).

З матеріалів справи вбачається, що 27.08.2021 пенсійна справа позивача передана відповідачем за його новим місцем проживання до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві. Разом із цим, рішенням у цій справі позивачу присуджена заборгованість з лютого 2015 року (по час прийняття рішення у справі), тобто за період, що закінчився до моменту передачі пенсійної справи позивача.

Доказів вибуття відповідача із відносин з позивачем щодо виплати останньому заборгованості з пенсії за цей час в суду немає, відтак, неможна стверджувати про відбуття публічного правонаступництва. Головне управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області є окремою юридичною особою, в якої виникла перед позивачем заборгованість, що не сплачена станом на тепер, обов`язок по виплаті якої підтверджено рішенням у цій справі. В матеріалах справи відсутні документи, які б свідчили про набуття Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві цього обов`язку. Доказів обліку вказаної заборгованості за рішенням суду Головним управління Пенсійного фонду України в м. Києві в матеріалах справи немає.

Доводи відповідача про те, що заборгованість, у тому числі, за минулий період виплачується за місцем обліку пенсіонера суд не приймає, оскільки такі твердження гуртуються на посиланнях на п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» та норми Порядку виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), не виплачених за період до місяця відновлення їх виплати, внутрішньо переміщеним особам та особам, які відмовилися відповідно до пункту 1 частини першої статті 12 Закону України Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи і зареєстрували місце проживання та постійно проживають на контрольованій Україною території, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 10.11.2021 № 1165 (далі Порядок № 1165).

Так, доказів того, що позивач є внутрішньо переміщеною особою, в матеріалах справи немає. В рішенні із пенсійної справи позивача від 07.09.2021 міститься помітка «ВПО не зареєстрована».

Пунктом 1 Порядку № 1165 при цьому визначено, що цим Порядком визначено механізм виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання) з урахуванням надбавок, підвищень, компенсації втрати частини доходу, грошової допомоги та інших пов`язаних із ними виплат, які не виплачено за період до місяця відновлення їх виплати (далі - пенсійні виплати за минулий період) внутрішньо переміщеним особам та особам, які відмовилися відповідно до пункту 1 частини першої статті 12 Закону України Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи і зареєстрували місце проживання та постійно проживають на контрольованій Україною території, в тому числі недоотриманої пенсії у зв`язку із смертю пенсіонера з числа внутрішньо переміщених осіб та осіб, які проживали на тимчасово окупованій території України і не були взяті на облік як внутрішньо переміщені особи на контрольованій Україною території, відповідно до статті 52 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та статті 61 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (далі - отримувачі).

Пунктом 1 ч. 1 ст. 12 Закону України Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб закріплено, що підставою для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб є обставини, за яких внутрішньо переміщена особа подала заяву про відмову від довідки.

Матеріали справи не містять також доказів відмови позивача від довідки ВПО та реєстрації його місця постійного проживання на контрольованій Україною території (із наявної у матеріалах справи копії паспорту позивача серії НОМЕР_1 вбачається, що він зареєстрований у м. Макіївці Донецької області, інших відповідних документів суду не надано).

Таким чином, в суду відсутні докази наявності у відповідача поважних причин та законних підстав для невиплати позивачу пенсії на виконання рішення у цій справі, в той час як заміна сторони виконавчого провадження є однім із механізмів, пов`язаним з виконанням судових рішень в адміністративних справах, що за наявності відповідних обставин застосовується при невиконанні боржником рішення через перехід обов`язку по вчиненню певних дії з метою його виконання до іншої особи.

Так, слід зауважити на тому, що згідно з ч. 1 ст. 379 КАС України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

За приписами частини 4 статті 379 КАС України положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Позивачем, при цьому, не надано суду доказів відкриття виконавчого провадження з метою примусового виконання рішення у цій справі та разом із цим не надано доказів на підтвердження обставин, за яких необхідно було б застосувати ч. 4 статті 379 КАС України, не навів у чому полягає необхідність заміни сторони виконавчого провадження до його відкриття.

З огляду на таке, підстав для задоволення поданої заяви немає.

На підставі вищезазначеного, та керуючись статтями 241, 243, 248, 256, 370, 379 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про заміну сторони у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.С. Михайлик