Справа № 640/17421/20
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2022-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2022 року місто Київ № 640/17421/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Іщука І.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомГоловного управління Державної податкової служби у місті Києві
до проОСОБА_1 стягнення податкового боргу у розмірі 116 005, 57 грн.,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Головне управління Державної податкової служби у місті Києві звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до ОСОБА_1 , в якій просить суд прийняти рішення на користь Головного управління Державної податкової служби у місті Києві, яким стягнути кошти з платника податків ОСОБА_1 на суму податкового боргу у розмірі 116 005,57 грн.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив про те, що відповідно до інтегрованої картки платника податків фізична особа ОСОБА_1 на момент звернення до суду має заборгованість перед бюджетом у розмірі 116 005,57 грн., а саме, по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування (11010500) та по військовому збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.08.2020 позовну заяву залишено без руху. Позивач у встановлені судом строки усунув недоліки позовної заяви.

Керуючись положеннями статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, судом на адресу Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у місті Києві та Київській області скеровано запит від 14.08.2020 про зареєстроване місце проживання відповідача та 25.08.2020 отримано запитувану інформацію.

Ухвалою Окружного адміністративного суду від 15.09.2020 прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі №640/17421/20 без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Через канцелярію Окружного адміністративного суду міста Києва 05.10.2020 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого остання проти позову заперечує та зазначає, що податкові зобов`язання, що лягли в основу позовних вимог, є сумою податків, нарахованих на суму списаного банківського кредиту, виданого АТ "УкрСиббанк" в доларах США, однак суму податку на доходи фізичних осіб та військового збору, які є предметом спору, позивач нарахував самостійно за курсом долара, що діяв станом на дату декларації, що не відповідає вимогам законодавства, у зв`язку з чим відповідач вважає, що сума податкових зобов`язань, які позивач просить стягнути, повинна обчислюватися за курсом долара, станом на день списання кредитного боргу. Також відповідач звернула увагу на те, що вона не подавала декларації на суму стягнення, з якою вона не погоджується, а такі дії контролюючого органу щодо стягнення податкового боргу у розмірі 116 005,57 грн. має намір оскаржити.

Крім того, досліджуючи матеріали справи, судом встановлено, що відповідачем 05.10.2020 подано заяву про розстрочення виконання рішення суду.

Суд зазначає, що заява відповідача про розстрочення виконання рішення суду, яка подана в порядку статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України, може бути розглянута в судовому засіданні після набрання чинності судовим рішенням у даній справі.

Справу розглянуто після отримання судом інформації щодо повідомлення належним чином сторін про відкриття спрощеного позовного провадження у справі.

Відповідно до частини першої статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Частиною п`ятою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,-

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, станом на момент звернення позивачем до суду з даним позовом за відповідачем обліковується податковий борг перед бюджетом у розмірі 116 005,57 грн., а саме:

- по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування (11010500);

- по військовому збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування.

За посиланням позивача, зазначена сума податкового боргу виникла на підставі податкової декларації про майновий стан і доходи № від 16.06.2017 та на підставі податкових повідомлень-рішень від 14.12.2017 №, від 12.08.2019 №.

Так, контролюючим органом на адресу ОСОБА_1 було направлено податкову вимогу від 07.11.2017 №90856-17 у визначений законом спосіб, однак сума боргу, визначена у ній, відповідачем не погашена.

Несплата відповідачем у встановлений законом строк вказаного податкового боргу у розмірі 116 005,57 грн. зумовила позивача на звернення до суду з даним адміністративним позовом, при вирішенні якого, суд виходить з наступного.

Відповідно до положень статті 67 Конституції України (тут і далі по тексту всі нормативно-правові акти наведені в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

Відповідно до підпункту 16.1.3 та 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів, а також сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України встановлено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до пункту 46.1 статті 46 Податкового кодексу України, податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Положеннями пункту 54.1 статті 54 Податкового кодексу України визначено, що, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до пункту 56.11. статті 56 Податкового кодексу не підлягає оскарженню грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків.

Згідно приписів пункту 57.1. статті 57 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 57.3 статті 57 Податкового кодексу України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Відповідно до підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України "грошове зобов`язання платника податків" - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

В силу підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Пунктом 59.1 статті 59 Податкового кодексу України передбачено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, станом на момент звернення до суду за відповідачем обліковується заборгованість перед бюджетом у розмірі 116 005,57 грн., яка виникла на підставі податкової декларації про майновий стан і доходи № від 16.06.2017, на підставі податкової вимоги від 07.11.2017 №90856-17 та на підставі податкових повідомлень-рішень від 14.12.2017 №, від 12.08.2019 №.

В обгрунтування своєї позиції відповідач зазначила про те, що податкові зобов`язання, які стали підставою для нарахування боргу, є сумою податків, нарахованих на суму списаного банківського кредиту, виданого АТ "УкрСиббанк" в доларах США, однак суму податку на доходи фізичних осіб та військового збору, які є предметом спору, позивач нарахував самостійно за курсом долара, що діяв станом на дату декларації, що не відповідає вимогам законодавства.

Крім того, відповідач звернула увагу на те, що вона не подавала декларації на суму стягнення, з якою вона не погоджується, а такі дії контролюючого органу щодо стягнення податкового боргу у розмірі 116 005,57 грн. має намір оскаржити.

Суд звертає увагу відповідача на те, що податковий борг у розмірі 116 005,57 грн. виник не лише на підставі на підставі податкової декларації про майновий стан і доходи № від 16.06.2017, про що зазначив позивача, а також на підставі податкової вимоги від 07.11.2017 №90856-17 на суму 115 991,76 та на підставі податкових повідомлень-рішень від 14.12.2017 № на суму 170,00 грн., від 12.08.2019 № на суму 170,00 грн., які ОСОБА_1 не оскаржувались.

Як свідчать матеріали справи, вказана вимога була направлена за адресою місця реєстрації відповідача АДРЕСА_1 та отримана останньою 23.12.2017, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення зі штри-кодовим ідентифікатором 045. Податкові повідомлення рішення від 14.12.2017 № та від 12.08.2019 № також були отримані відповідачем 16.12.2017 та 17.08.2019, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення №505 та №011.

Відповідно до пункту 59.5 статті 59 Податкового кодексу України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається). Зазначена вимога про сплату боргу та податкові повідомлення-рішення були відправлені відповідачем, однак не отримані останнім, що підтверджується реконмендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень, які містяться в матеріалах справи.

Згідно з пунктом 58.3 ст. 58 ПК України податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, відповідно до якої документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, а саме, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

В такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вищевказана вимога та податкові повідомлення-рішення належним чином вручені відповідачу, які в адміністративному та судовому порядку не оскаржувалися, про що свідчать матеріали справи, а відтак, в силу положень ПК України, зобов`язання зі сплати податкового боргу перед бюджетом по податку на доходи фізичних осіб та по військовому збору у загальному розмірі 116 005,57 грн. вважається узгодженим.

Згідно з приписами підпункту 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Відповідно до пункту 95.1 статті 95 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Згідно із пунктом 95.2 статті 95 Податкового кодексу України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Відповідно до пункту 95.3 статті 95 Податкового кодексу України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини

Отже, як вбачається з матеріалів справи, узгоджена сума грошового зобов`язання податкового боргу з відповідачем не сплачена, а тому сума податкового боргу становить у загальному розмірі 116 005,57 грн.

Згідно зі статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Доказів, які спростовували б доводи позивача, відповідач суду не надала.

Зважаючи на те, що відповідач доказів погашення податкового боргу суду не надав, докази оскарження вказаної податкової заборгованості в адміністративному або судовому порядку в матеріалах справи відсутні, сума податкового зобов`язання є узгодженою, відтак, позовні вимоги Головного управлінням Державної податкової служби у місті Києві підлягають задоволенню.

Згідно частини другої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Враховуючи відсутність в даній справи таких витрат, судові витрати в цій справі стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов Головного управління Державної податкової служби у місті Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ) задовольнити.

2. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) податковий боргу у розмірі 116 005,57 грн. (сто шістнадцять тисяч п`ять гривень п`ятдесят сім копійок).

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статями 292-297 Кодексу адміністративного судочинства України, із урахуванням положень пункту 15.5 Перехідних положень (Розділу VII) Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Іщук І.О.