Справа № 640/20076/21
Суддя: Клочкова Н.В.
Дата ухвалення: 2022-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2022 року м. Київ № 640/20076/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючої судді Клочкової Н.В., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом

товариства з обмеженою відповідальністю «НПК-КОНТАКТ»

до Державної служби геології та надр України

про визнання протиправними дій та рішень, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю «НПК-КОНТАКТ» (надалі - позивач), адреса: 93103, місто Лисичанськ, вулиця 9-го Травня, будинок 54 до Державної служби геології та надр України (надалі - відповідач) адреса: 03057, місто Київ, вулиця Антона Цедіка, будинок 16, в якій позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати Повідомлення про прийняте рішення та розмір збору № 9836/01/07-21 від 16 червня 2021 року, яким товариство з обмеженою відповідальністю «НПК-КОНТАКТ» повідомлено про розмір збору за отримання спеціального дозволу за користування надрами в сумі 10 942 480 грн;

- визнати протиправними дії Державної служби геології та надр України щодо обрахунку розміру збору за користування надрами товариством з обмеженою відповідальністю «НПК-КОНТАКТ» та прийняття Повідомлення № 9836/01/07-21 від 16 червня 2021 року Про прийняття рішення та повідомлення про розмір збору, яким товариство з обмеженою відповідальністю «НПК-КОНТАКТ» повідомлено про розмір збору за отримання спеціального дозволу за користування надрами в сумі 10 942 480 грн;

- зобов`язати Державну службу геології та надр України здійснити обрахунок збору за надання спеціального дозволу на видобування газу (метану) вугільних родовищ, газу природного та конденсату Лисичансько-Тошківської площі, в тому числі Лисичансько-Тошківського родовища з урахуванням положень статті 13 Закону України «Про газ (метан) вугільних родовищ»;

- зобов`язати Державну службу геології та надр України видати повідомлення про встановлення розміру збору за надання спеціального дозволу на видобування газу (метану) вугільних родовищ, газу природного та конденсату Лисичансько-Тошківської площі, в тому числі Лисичансько-Тошківського родовища з урахуванням положень статті 13 Закону України «Про газ (метан) вугільних родовищ».

Підставами позову вказано порушення прав позивача у зв`язку з прийняттям неправомірного рішення суб`єктом владних повноважень.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 липня 2021 року відкрито провадження в адміністративній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «НПК-КОНТАКТ» до Державної служби геології та надр України про визнання протиправним, скасування повідомлення, визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) без повідомлення учасників справи.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він не погоджується із розміром збору за надання спеціального дозволу на користування надрами в сумі 10 942 480 грн, який було розраховано відповідачем відповідно до пункту 13 Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30 травня 2011 року № 615.

Позивач наголошує, що у зв`язку з тим, що позивачу надано дозвіл на користування надрами з метою видобування, в тому числі газу (метану) вугільних родовищ, при обрахуванні відповідачем розміру збору, він зобов`язаний був врахувати положення Закону України «Про газ (метан) вугільних родовищ» від 21 травня 2009 року № 1392-УІ, яким встановлені спеціальні (пільгові) умови для отримання спеціальних дозволів на геологічне вивчення та видобування газу (метану) вугільних родовищ.

Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги, посилається на частину 10 статті 13 Закону України «Про газ (метан) вугільних родовищ», відповідно до якої, спеціальний дозвіл на геологічне вивчення, у тому числі дослідно-промислову розробку, та видобування газу (метану) на вільних ділянках вугільних родовищ надається суб`єкту господарювання-заявнику за результатами аукціону, який починається з нульової початкової ціни. Суб`єкт господарювання, що здійснив за власні кошти геологічне вивчення надр з метою виявлення запасів газу (метану) вугільних родовищ, має право на отримання спеціального дозволу на видобування газу (метану) вугільних родовищ поза конкурсом.

Таким чином, на переконання позивача, у зв`язку з тим, що розмір плати за надання спеціального дозволу щодо видобування газу (метану) становить нуль (в силу положень статті 34 Кодексу України про надра та статті 13 Закону України «Про газ (метан) вугільних родовищ») при проведенні розрахунку розміру збору за надання спеціального дозволу на видобування газу (метану) вугільних родовищ, газу природного та конденсату Лисичансько-Тошківської площі, в тому числі Лисичансько-Тошківського родовища, відповідач мав би враховувати тільки запаси (ресурси) вільного газу та конденсату.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечував, зазначивши, що Держгеонадра діяло в межах повноважень та у спосіб, що передбачений чинним законодавством України, натомість позивачем обрано не належний спосіб захисту, а позовні вимоги про визнання протиправними та скасування повідомлень суб`єкта владних повноважень про прийняте рішення та розмір збору суперечить статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України та не підлягають задоволенню.

Також, представник відповідача зазначив, що 26 квітня 2021 року Держгенадарами було прийнято наказ № 324 про надання спеціальних дозволів на користування надрами, відповідно до пункту 8 Порядку № 615, а зокрема ТОВ «НПК-КОНТАКТ», без проведення аукціону.

В свою чергу, в обґрунтування своєї позиції щодо необґрунтованості доводів позивача про відсутність підстав для нарахування оскаржуваної суми збору, представник відповідача зазначає, що пунктом 13 Порядку № 615 чітко встановлено, що за надання дозволу без проведення аукціону справляється збір у розмірі, який розраховується виходячи з початкової ціни продажу такого дозволу на аукціоні відповідно до Методики визначення початкової ціни продажу на аукціоні спеціального дозволу на право користування надрами, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 15 жовтня 2004 року № 1374.

Представник відповідача зауважив, що суб`єкт господарювання повинен сплатити у повному обсязі збір за надання дозволу протягом 45 календарних днів з дати відправлення повідомлення про прийняття рішення про надання дозволу, в свою чергу, позивача було попереджено, що у разі несплати в строк, визначений у пункті 13 цього Порядку, збору за продовження строку дії дозволу (крім дозволу на користування нафтогазоносними надрами) надрокористувач, щодо якого прийнято рішення про продовження строку дії дозволу, втрачає право на його отримання, а зазначене рішення скасовується. При цьому орган з питань надання дозволу може продовжити строк сплати збору за умови подання надрокористувачем письмової заяви про продовження строку сплати збори обов`язковим зазначенням причини, але не більш як на 15 календарних днів.

В той же час, позивачем збору за надання спеціальних дозволів на користування надрами позивачем не сплачено, заяви про продовження строку сплати збору також не подано.

Не погоджуючись з викладеними представником відповідача аргументами та доводами, представником позивача було надано відповідь на відзив, в якій зазначив, що повідомлення про розмір збору № 9836/01/07-21 від 16 червня 2021 року, видане Державною службою геології та надр України, є рішенням суб`єкта владних повноважень (відповідача), оскільки ним визначено розмір збору за надання спецдозволу на користування надрами Лисичансько-Тошківської площі, в тому числі Лисичансько-Тошківського родовища, який зобов`язаний сплатити позивач, при цьому обов`язок щодо сплати збору за надання дозволу виникає саме з моменту направлення даного повідомлення, дане рішення прийняте на виконання управлінських функцій Державної служби геології та надр України, оскільки згідно з частиною 1 статті 34 Кодексу України про надра, повноваження щодо розрахунку розміру збору за надання спецдозволу покладено на Держгеонадра, та стосується виключно прав та інтересів позивача.

Позивач зазначає, що правовий акт індивідуальної дії - це виданий суб`єктом владних повноважень документ, прийнятий із метою реалізації положень нормативно-правового акту (актів) щодо конкретної життєвої ситуації, що не містить загальнообов`язкових правил поведінки та стосується прав і обов`язків чітко визначеного суб`єкта (суб`єктів), якому (яким) він адресований.

Оскаржуване Повідомлення про розмір збору № 9836/01/07-21 від 16 червня 2021 року, на переконання позивача, є документом виданим суб`єктом владних повноважень - Державною службою геології та надр України, під час реалізації ним управлінсько-владних повноважень та стосується виключно прав та обов`язків позивача, а саме сплатити визначену відповідачем суму збору за надання дозволу на користування надрами. Надаючи правову оцінку оскаржуваному документу, необхідно виходити із його суті та змісту, а не його форми. Той факт, що відповідач оформив вказаний документ у вигляді Повідомлення, жодним чином не спростовує та не змінює його змісту, що має всі ознаки акту індивідуальної дії.

Додатково позивач відзначає, що в даних спірних правовідносинах кінцевою метою позивача є отримання спеціального дозволу за користування надрами. Обов`язковою передумовою для здійснення позивачем дій, направлених на фактичне видобування корисних копалин після отримання відповідного дозволу є сплата збору за отримання спеціального дозволу за користування надрами розмір якого визначається виключно відповідачем.

Спір у даній справі виник виключно щодо розміру збору визначеного позивачу відповідачем, який юридично оформлений Повідомленням про прийняте рішення та розмір збору № 9836/01/07-21 від 16 червня 2021 року, у зв`язку з чим єдиними законодавчо можливим ефективним способом захисту прав та законних інтересів позивача є оскарження акту індивідуальної дії - Повідомленням про прийняте рішення та розмір збору № 9836/01/07-21 від 16.06.2021 року.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, встановив наступне.

З аналізу матеріалів справи судом було встановлено, що наказом Державної служби геології та надр України № 324 від 26 квітня 2021 року було прийнято рішення про надання товариству з обмеженою відповідальністю «НПК-КОНТАКТ» спеціального дозволу на користування надрами згідно пункту 8 Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 30 травня 2011 року № 615, а саме: з метою видобування корисних копалин, якщо заявник на підставі спеціального дозволу на користування надрами за власні кошти здійснив геологічне вивчення ділянки надр та підрахунок запасів корисних копалин, який затверджено в установленому порядку, та подав документи на отримання спеціального дозволу на видобування корисних копалин відповідного родовища не пізніше ніж протягом трьох років після затвердження запасів. Вид користування надрами: видобування корисних копалин, корисна копалина: газ (метан) вугільних родовищ, газ природний, конденсат, супутні корисні копалини, назва об`єкту: Лисичансько-Тошківська площа, в тому числі Лисичансько-Тошківське родовище.

Надалі, 30 червня 2021 року позивачем від Державної служби геології та надр України було отримано Повідомлення № 9836/01/07-21 від 16 червня 2021 року «Про прийняття рішення та повідомлення про розмір збору», відповідно до якого згідно з пунктом 13 Порядку, за надання зазначеного спеціального дозволу на користування надрами, товариству з обмеженою відповідальністю «НПК-КОНТАКТ» необхідно сплатити збір у розмірі 10 942 480 грн. Заявник повинен сплатити у повному обсязі збір за надання дозволу протягом 45 календарних днів з дати надіслання цього рекомендованого повідомлення про розмір такого збору за надання дозволу.

Позивач, не погоджуючись зі здійсненним розрахунком розміру спеціального дозволу на користування надрами, вважаючи, що відповідачем під час його обрахунку не було враховано положення чинного законодавства України щодо видобування газу (метану), звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини першої статті 34 Кодексу України про надра (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), розмір плати за надання спеціальних дозволів на користування надрами визначається за результатами аукціону. У разі надання дозволу без проведення аукціону справляється збір, який розраховується виходячи з початкової ціни продажу такого дозволу на аукціоні. Початкова ціна продажу дозволу на аукціоні розраховується центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр, виходячи з вартості запасів і ресурсів корисних копалин родовищ або ділянок надр відповідно до методики, встановленої Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу геології та надр України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2015 року № 1174 (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), Державна служба геології та надр України (Держгеонадра) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра захисту довкілля та природних ресурсів і який реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр, є уповноваженим органом з питань реалізації угод про розподіл продукції.

Отже, розрахунок збору за надання спеціального дозволу на користування надрами без проведення аукціону повинен здійснюватись Державною службою геології та надр України.

Згідно абзацом 3 пункту 13 Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30 травня 2011 року № 615 (надалі - Порядок № 615) встановлено, що заявник повинен сплатити у повному обсязі збір за надання дозволу протягом 45 календарних днів з дати надіслання рекомендованого повідомлення про розмір такого збору за надання дозволу.

Відповідно до абзацу 4 пункту 13 Порядку № 615, у разі несплати в установлений строк збору за надання дозволу заявник, щодо якого прийнято рішення про надання дозволу відповідно до пункту 8 цього Порядку, втрачає право на його отримання, а відповідне рішення скасовується.

Таким чином, повідомлення про розмір збору згідно положень Порядку № 615, впливає на права та інтереси позивача та створює правові наслідки для позивача, оскільки строк на сплату збору за надання дозволу починається з моменту направлення даного повідомлення, і у випадку несплати збору протягом вказаного строку, заявник втрачає право на отримання дозволу.

Згідно з пунктом 19 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Повідомлення про розмір збору (Лисичансько-Тошківська площа, в тому числі Лисичансько-Тошківське родовище) № 98366/01/07-21 від 16 червня 2021 року, видане Державною службою геології та надр України, є рішенням суб`єкта владних повноважень (відповідача), оскільки ним визначено розмір збору за надання спецдозволу на користування надрами Лисичансько-Тошківського родовища, який зобов`язаний сплатити позивач, при цьому обов`язок щодо сплати збору за надання дозволу виникає саме з моменту направлення даного повідомлення, дане рішення прийняте на виконання управлінських функцій Державної служби геології та надр України, оскільки згідно з частиною 1 статті 34 Кодексу України про надра, повноваження щодо розрахунку розміру збору за надання спецдозволу покладено на Держгеонадра, та стосується виключно прав та інтересів позивача.

Відтак, у випадку направлення Державною службою геології та надр України повідомлення про сплату збору за надання дозволу, в якому протиправно визначено неправильну суму збору, права та інтереси заявника можуть бути відновлені лише шляхом скасування такого повідомлення, наслідком чого буде припинення зобов`язання зі сплати збору, оскільки несплата збору тягне за собою втрату заявником права на отримання дозволу.

Отже, враховуючи наведені вище судом обставини, доводи відповідача, зазначені у відзиві на позовну заяву, відносно того, що позивач просить скасувати повідомлення, які не є актами індивідуальної дії, суд відхиляє, зазначаючи також, що той факт, що відповідач оформив оскаржуваний документ у вигляді Повідомлення, жодним чином не спростовує та не змінює його змісту, що має всі ознаки акта індивідуальної дії, який стосується виключно прав та інтересів позивача.

Що стосується суми збору за отримання спеціального дозволу за користування надрами, визначеної в оскаржуваному Повідомленні від № 9836/01/07-21 від 16 червня 2021 року, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Як свідчать матеріали справи, відповідачем відповідно до наказу від 26 квітня 2021 року № 324 було прийнято рішення надати товариству з обмеженою відповідальністю «НПК-КОНТАКТ» спеціальний дозвіл на користування надрами з метою видобування газу (метану) вугільних родовищ, газу природного, конденсату, супутніх корисних компонентів Лисичанського-Тошківської площі, в том числі Лисичанського-Тошківського родовища.

В свою чергу, оскаржуваним повідомленням від № 9836/01/07-21 від 16 червня 2021 року було визначено суму збору за надання зазначеного спеціального дозволу на користування надрами позивачеві у розмірі - 10 942 480 грн., проте, позивач, наголошуючи на протиправності такого повідомлення зазначає, що відповідачем під час його прийняття не було враховано той факт, що позивачеві було надано дозвіл на користування надрами з метою видобування, в тому числі газу (метану) вугільних родовищ.

Суд зазначає, що правові, економічні, екологічні та організаційні засади діяльності у сфері геологічного вивчення газу (метану) вугільних родовищ, у тому числі дослідно-промислової розробки, видобування і вилучення його під час дегазації та подальшого використання як матеріального та/або енергетичного ресурсу визначені Законом України «Про газ (метан) вугільних родовищ».

Як вже було зазначено вище, відповідно до приписів статті 34 Кодексу України про надра, у разі надання дозволу без проведення аукціону справляється збір, який розраховується виходячи з початкової ціни продажу такого дозволу на аукціоні.

Відповідно до частини 10 статті 13 Закону України «Про газ (метан) вугільних родовищ», спеціальний дозвіл на геологічне вивчення, у тому числі дослідно-промислову розробку, та видобування газу (метану) на вільних ділянках вугільних родовищ надається суб`єкту господарювання-заявнику за результатами аукціону, який починається з нульової початкової ціни.

Суд зауважує, що так, дійсно, вказана вище норма прийнятна в разі надання спецдозволу через аукціон на геологічне вивчення нафтогазоносних надр, у тому числі дослідно-промислову розробку родовищ, з подальшим видобуванням нафти і газу (промислову розробку родовищ), Також, суд звертає увагу, що нульову ставку було застосовано під час надання спеціального дозволу при продовженні в 2013 році терміну дії спеціального дозволу № 2424 від 08 вересня 2003 року, наданому товариству з обмеженою відповідальністю «НПК-КОНТАКТ» на геологічне вивчення, в т.ч. ДПР, газу (метану) вугільних родовищ пластів на Лисичансько-Тошківській площі.

В свою чергу, суд звертає увагу, що згідно з частиною 11 статті 13 Закону України «Про газ (метан) вугільних родовищ», суб`єкт господарювання, що здійснив за власні кошти геологічне вивчення надр з метою виявлення запасів газу (метану) вугільних родовищ, має право на отримання спеціального дозволу на видобування газу (метану) вугільних родовищ поза конкурсом.

Однак, суд зауважує, що відповідно до аналізу чинного законодавства вбачається, що у разі надання дозволу без проведення аукціону, згідно абзацу 1 пункту 13 Постанови Кабінету Міністрів України від 30 травня 2011 року № 615 та пункту 10 «Методики визначення початкової ціни продажу на аукціоні спеціального дозволу на право користування надрами» та постанови Кабінету Міністрів України № 1374 від 15 жовтня 2004 року, в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23 вересня 2020 року № 915, не передбачалось жодних пільг для газу (метану) вугільних родовищ.

В свою чергу, суд звертає увагу, що у абзаці 4 пункту 10 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Методики визначення початкової ціни продажу на аукціоні спеціального дозволу на право користування надрами» № 1374 від 15 жовтня 2004 року чітко прописано, що у випадках надання дозволу, що отримується вперше, без проведення аукціону розмір збору становить на геологічне вивчення нафтогазоносних надр, у тому числі дослідно-промислову розробку родовищ з подальшим видобуванням нафти і газу (промислову розробку родовищ), - 100 відсотків початкової ціни дозволу на видобування нафти і газу (промислову розробку родовищ).

В свою чергу, пунктом 4 вказаної вище постанови встановлено, що Ціна одиниці товарної продукції гірничого підприємства - видобутої корисної копалини (мінеральної сировини) (ЦО) визначається на дату розрахунку і дорівнює середній митній вартості імпортного природного газу та фактичній ціні реалізації для нафти і конденсату, оприлюдненій на офіційному веб-сайті Мінекономіки.

На виконання вказаних вище приписів чинного законодавства Державною службою геології та надр України було проведено розрахунок розміру збору за надання спеціального дозволу на видобування газу (метану) вугільних родовищ, газу природного та конденсату Лисичансько-Тошківської площі, в тому числі Лисичансько-Тошківського родовище станом на 20 травня 2021 року (т. 1, а.с. 48), відповідно до розрахунків якого було визначено, що початкова ціна продажу дозволу становить 10 942,48 тис. грн, (10 942 480 грн), та викладено відповідний висновок: «Згідно Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 травня 2011 року № 615 та Методики визначення початкової ціни (Постанова Кабміну № 1374 від 15 жовтня 2004 року, в редакції постанови Кабміну від 23 вересня 2020 року № 915), початкова піна продажу спеціального дозволу на користування надрами з мстою видобування вуглеводнів Лисичансько-Тошківської площі, в тому числі Лисичансько-Тошківського родовища становить 10 942,48 тис.грн.».

З урахуванням викладеного, керуючись приписами пункту 10 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Методики визначення початкової ціни продажу на аукціоні спеціального дозволу на право користування надрами» № 1374 від 15 жовтня 2004 року, суд приходить до висновку, що відповідачем було правомірно нараховано позивачу суму збору за отримання спеціального дозволу за користування надрами у розмірі 10 942 480 грн, що свідчить про відсутність підстав для задоволення позовних вимог адміністративного позову у даній частині.

Також, оскільки вище суд прийшов до висновку про правомірність нарахування позивачу суму збору за отримання спеціального дозволу за користування надрами, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог позивача зобов`язального характеру, зокрема, щодо зобов`язання Державної службу геології та надр України здійснити обрахунок збору за надання спеціального дозволу на видобування газу (метану) вугільних родовищ, газу природного та конденсату Лисичансько-Тошківської площі, в тому числі Лисичансько-Тошківського родовища з урахуванням положень статті 13 Закону України «Про газ (метан) вугільних родовищ» та видати повідомлення про встановлення розміру збору за надання спеціального дозволу на видобування газу (метану) вугільних родовищ, газу природного та конденсату Лисичансько-Тошківської площі, в тому числі Лисичансько-Тошківського родовища з урахуванням положень статті 13 Закону України «Про газ (метан) вугільних родовищ».

Таким чином, з урахуванням викладеного вище, беручи до уваги встановлені судом обставини, суд приходить до висновку про відсутність належних та об`єктивних підстав для задоволення позовних вимог адміністративного позову позивача та про наявність підстав для відмови у задоволенні адміністративного позову у повному обсязі.

Відповідно до статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені судом, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

При цьому, суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 06.09.2005; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18.07.2006; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10.02.2010; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; 09.12.1994, пункт 29).

Згідно з частини 1 статті 9, статті 72, частин 1, 2, 5 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

А тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Інші доводи сторін не спростовують викладеного та не доводять протилежного.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати в цьому випадку стягненню не підлягають.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 2, 6-10, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову товариства з обмеженою відповідальністю «НПК-КОНТАКТ» - відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів, з дня складання повного тексту рішення.

Суддя Н.В. Клочкова