Справа № 200/13816/21
Суддя: Михайлик А.С.
Дата ухвалення: 2022-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2022 року Справа№200/13816/21

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Михайлик А.С. розглянув в порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання поновити нарахування та виплату пенсії, -

ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві про визнання протиправною бездіяльності щодо невиплати пенсії, зобов`язання поновити нарахування та виплатити пенсію з 01.09.2021 на рахунок, що відкритий в АТ «Ощадбанк».

Позивач зазначив, що є пенсіонером, має статус внутрішньо переміщеної особи. Згідно з викладеним в позові до серпня 2021 року він перебував на обліку та отримував пенсію у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області, у серпні 2021 року після реєстрації як внутрішньо-переміщена особа позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про виплату пенсії. Втім, за новим місцем обліку виплату пенсії не було розпочато. Позивач вважає, що нездійснення відповідачем виплати пенсії свідчить про допущення ним протиправної бездіяльності та порушення гарантованого йому Конституцією України права на соціальний захист, що включає, зокрема, право на забезпечення у разі повної, часткової або тимчасової працездатності, а також в старості та в інших випадках, передбачених законом. Позивач зазначив, що припинення виплати пенсії можливо виключно шляхом прийняття рішення з підстав, що визначені в ст. 49 Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та зазначив, що статус внутрішньо-переміщеної особи не може створювати додаткові перешкоди для реалізації наявних в нього прав та покладати на нього додаткові обов`язки для реалізації наявного в нього права на отримання пенсії за віком.

У наданому до суду відзиві на позов Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві зазначило про відсутність підстав для задоволення заявлених позивачем вимог. Відповідач вказав, що позивач перебував на обліку в Головному Управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області, у серпні 2021 року представник позивача Корнієнко А.А. звернувся до теруправління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою щодо переведення виплати пенсії позивача. Відповідач зазначив, що виплата пенсії внутрішньо-переміщеній особі здійснюється із врахуванням положень Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», Постанови Кабінету Міністрів України «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» № 637 від 05.11.2014 та Постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» № 365 від 08.06.2016. Зазначеними нормативно-правовими актами передбачено проведення виплат внутрішньо-переміщеним особам соціальних виплат за місцем їх фактичного перебування, що визначається згідно із довідкою про взяття на облік внутрішньо-переміщеної особи. Водночас, структурним підрозділам з питань соціального захисту населення надано функції з контролю за проведенням соціальних виплат шляхом відвідування місяця проживання внутрішньо переміщеної особи та внесення подання про припинення соціальних виплат у разі встановлення відсутності особи за місцем проживання.

Посилаючись на п. 4.1-4.3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постаново Правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 відповідач зазначив, що органом, який призначає пенсію, розглядається питання, зокрема, про поновлення виплати раніше призначеної пенсії, за умови звернення особи з відповідною заявою. Зазначена заява розглядається управлінням пенсійного фонду та за наслідком розгляду приймається рішення. Водночас, представник позивача звертався до Управління із заявою щодо переведення виплати пенсії за новим місцем проживання, а не із заявою про поновлення та нарахування пенсії. Відповідач зауважив на тому, що Управлінням рішення про припинення виплати пенсії позивачу не приймалося.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Ухвалою від 28.12.2021 позовну заяву залишено без руху, 05.01.2022 судом постановлено ухвалу про відкриття провадження справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвалою 31.01.2022 призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 21.02.2022. 21.02.2022 судом постановлено ухвалу про розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі. Ухвалою від 19.07.2022 закрито підготовче провадження у справі, подальший розгляд справи здійснювався за правилами письмового провадження.

ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ОБСТАВИНИ

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , за даними паспорту серії НОМЕР_2 зареєстрований у АДРЕСА_1 .

Як встановлено рішенням Донецького окружного адміністративного суду у справі № 200/4298/21 від 18.05.2021 позивач перебував на обліку в Бахмутсько-Лиманському управлінні Пенсійного фонду України Донецької області. Даним рішенням Донецького окружного адміністративного суду визнано протиправною бездіяльність Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо невиплати пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2016 та зобов`язано Бахмутсько-Лиманське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області поновити виплату та нарахування пенсії з 01.03.2016.

Відповідно до довідки від 16.08.2021 № 3008- позивач взятий на облік як внутрішньо переміщена особа з фактичним місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

28.08.2021 представником позивача Корнієнком А.А. надано від його імені заяву про виплату пенсії до Управління Пенсійного фонду України у м. Києві, що є відповідачем у справі. Відповідно до розписки до заяви представником додані: копія паспорту представника позивача Корнієнка А.А., довідка про взяття на облік ВПО, копія довідки про присвоєння РНОКПП, документ про реєстрацію місця проживання представника позивача. Згідно з відомостями електронної пенсійної справи, наданої відповідачем, з 01.09.2021 виплату пенсії позивачу заблоковано з приміткою «Переселенець не зареєстрований».

23.11.2021 рішенням Управління соціального захисту районної в м. Києві державної адміністрації Святошинського району прийнято рішення про скасування дії довідки, виданої ОСОБА_1 через надання недостовірної інформації щодо фактичного місця проживання.

Сторони не заперечують факт невиплати відповідачем пенсії на підставі наданої представником позивача заяви про виплату пенсії, зареєстрованої 28.08.2021.

НОРМАТИВНО-ПРАВОВІ АКТИ ТА ДЖЕРЕЛА ПРАВА

Частиною першою статті 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг передбачено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-VI ( далі за текстом ЗУ № 1058).

Стаття 4 Закону № 1058-ІV визначає, що законодавство про пенсійне забезпечення в Україні базується на Конституції України та складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, Законів України «Про недержавне пенсійне забезпечення», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Відповідно до частини 1 статті 47 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Згідно частини першої статті 49 ЗУ № 1058 виплата пенсії припиняється за рішеннями територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду з наступних підстав: - якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; - у разі смерті пенсіонера; - у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; - в інших випадках, передбачених законом. Частиною другою цієї статті передбачено, що поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону. Зазначений перелік підстав для припинення виплати пенсії розширеному тлумаченню не підлягає.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затверджений Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 № 13-1).

Пунктом 1 цього Порядку передбачено, що заява про переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії - додаток 2) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (сервісний центр). Заява про переведення виплати пенсії за новим місцем проживання може подаватись заявником разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів), через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України (далі - вебпортал) з використанням кваліфікованого електронного підпису або електронної системи BankID відповідно до Положення про організацію прийому та обслуговування осіб, які звертаються до органів Пенсійного фонду України, затвердженого постановою 18.08.2015 за № 991/27436.

Згідно з п. 1.3 Порядку заява про переведення виплати пенсії за новим місцем проживання може бути подана представником заявника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Внутрішньо переміщені особи подають заяви з урахуванням вимог постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» (п. 1.6 Порядку).

Згідно з пунктом 4.12 Порядку при переїзді пенсіонера на постійне або тимчасове проживання до іншої адміністративно-територіальної одиниці орган, що призначає пенсію, не пізніше трьох робочих днів з дня одержання заяви надсилає запит про витребування пенсійної справи до органу, що призначає пенсію, за попереднім місцем проживання (реєстрації) пенсіонера. Пенсійна справа не пізніше п`яти робочих днів з дня одержання запиту пересилається органу, що призначає пенсію, за новим місцем проживання (реєстрації).

Згідно з статтею 1 Закону України від 20.10.2014 № 1706-VII Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб (далі - Закон № 1706-VII), який набрав чинності з 22.11.2014, внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Статтею 2 Закону № 1706-VII визначено, що Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, створення умов для добровільного повернення таких осіб до покинутого місця проживання або інтеграції за новим місцем проживання в Україні. Згідно з частиною першою статті 4 Закону № 1706-VII факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону. Відповідно до частини першої статті 7 Закону № 1706-VII для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на зайнятість, пенсійне забезпечення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України.

Згідно з Постановою Кабінету Міністрів України «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» № 637 від 05.11.2014 (в редакції, чинній на час звернення представника позивача до територіального управління Пенсійного фонду із заявою про виплату пенсії) призначення та продовження виплати усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, субсидій та пільг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 509. Призначення, відновлення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання) (далі - пенсії) внутрішньо переміщеним особам, у тому числі особам, які відмовились відповідно до пункту 1 частини першої статті 12 Закону України Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи і зареєстрували місце проживання та постійно проживають на території, де органи державної влади здійснюють свої повноваження, здійснюються територіальними органами Пенсійного фонду України на підставі відомостей, що містяться в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб. Виплата (продовження виплати) довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення (далі - соціальні виплати) та пенсій, що призначені зазначеним особам, здійснюється через рахунки та мережу установ і пристроїв акціонерного товариства Державний ощадний банк України з можливістю отримання готівкових коштів і проведення безготівкових операцій через мережу установ і пристроїв будь-яких банків тільки на території населених пунктів, де органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі.

Під час звернення внутрішньо переміщеної особи із заявою про призначення, відновлення чи продовження виплати пенсії та документом, що посвідчує особу, територіальні органи Пенсійного фонду України ідентифікують особу заявника, фіксують місце і час її звернення, порівнюють отримані дані з даними, що обробляються в базах даних Пенсійного фонду України, з урахуванням даних Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб у порядку, який затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики (абз. 4 п. 1 Порядку № 637).

Припинення або відновлення соціальних виплат проводиться структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад або територіальними органами Пенсійного фонду України згідно з Порядком здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 № 365 Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

У разі надходження до Пенсійного фонду України або до його територіальних органів інформації від Адміністрації Державної прикордонної служби, Міністерства внутрішніх справ, Служби безпеки, Національної поліції, Державної міграційної служби, Міністерства фінансів, інших органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування, яка дає обґрунтовані підстави вважати, що особа повернулась до покинутого місця постійного проживання, або особою подано документи, що містять недостовірні відомості для призначення (відновлення, продовження виплати) пенсії, виплата пенсії продовжується після особистого звернення особи, проходження ідентифікації у порядку, визначеному в абзаці четвертому цього пункту, з урахуванням даних Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб та за відсутності підстав, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 12 Закону України Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб.

Порядок здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 № 365 Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам втратив чинність на підставі Постанови КМ № 363 від 25.03.2022 та був чинним на час звернення представника позивача із заявою про переведення виплати пенсії.

Зазначеним порядком структурні підрозділи з питань соціального захисту населення наділялися функціями здійснення контролю за проведенням соціальних виплат шляхом відвідування не рідше ніж один раз на шість місяців фактичного місця проживання/перебування, та у випадку відсутності внутрішньо переміщеної особи проживання/перебування внесення подання про припинення соціальних виплат.

Згідно з пунктом 12 Порядку № 365 соціальні виплати за рішенням комісій або органів, що здійснюють соціальні виплати, припиняються у разі: наявності підстав, передбачених законодавством щодо умов призначення відповідного виду соціальної виплати; встановлення факту відсутності внутрішньо переміщеної особи за фактичним місцем проживання/перебування згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї; отримання рекомендацій Мінфіну щодо фактів, виявлених під час здійснення верифікації соціальних виплат; скасування довідки внутрішньо переміщеної особи з підстав, визначених статтею 12 Закону України Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб; отримання інформації від Держприкордонслужби, МВС, СБУ, Мінфіну, Національної поліції, ДМС, Держфінінспекції, Держаудитслужби та інших органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Відповідач як на підставу для невиплати позивачу пенсії після звернення представника позивача із заявою про виплату пенсії за формою додатку № 2 до Постанови № 22-1, визначає ненадання ним заяви про поновлення виплати пенсії та непідтвердження фактичного місця проживання позивача, зазначеного у довідці від 16.08.2021.

Водночас, рішенням Донецького окружного адміністративного суду у справі № 200/4298/21 від 18.05.2021 визнано протиправним припинення Бахмутським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України виплати позивачу пенсії з 01.03.2016 та зобов`язано поновити виплату пенсії. Будь-яких документів, які б свідчили про прийняття територіальними управліннями Пенсійного фонду України рішень щодо припинення (зупинення) виплати позивачу пенсії після прийняття судом зазначеного рішення в матеріалах справи немає.

Згідно з положеннями чинного законодавства вичерпний перелік підстав припинення виплати пенсії визначено частиною першою статті 49 Закону № 1058-IV, цим переліком передбачено можливість припинення виплати пенсії з інших підстав лише у випадках, передбачених законом. Припинення виплати здійснюється на підставі рішення територіального органу Пенсійного фонду України або за рішенням суду.

Порядок та умови виплати пенсії визначаються виключно законами України. Єдиним органом законодавчої влади в Україні є парламент Верховна Рада України, до повноважень якого належить прийняття законів.

У свою чергу, Кабінет Міністрів України є вищим органом у системі органів виконавчої влади, який забезпечує проведення державної політики у соціальній сфері, повноважний вживати заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина та проводити політику у сфері соціального захисту.

Разом із цим, за змістом конституційних норм, Кабінет Міністрів України не наділений правом вирішувати питання, які належать до виключної компетенції Верховної Ради України, так само, як і приймати правові акти, які підміняють або суперечать законам України.

За загальним правилом закон - це нормативно-правовий акт вищої юридичної сили, який приймається відповідно до особливої процедури парламентом та регулює найважливіші суспільні відносини.

У свою чергу, нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України є підзаконними, тому ними не можуть бути внесені будь-які зміни до законів.

Нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України не є законом, тому не можуть звужувати чи скасовувати права громадян, які встановлено нормативно-правовими актами вищої юридичної сили, і у сфері спірних правовідносин, врегульованих Законом 1058-IV, не можуть застосовуватись.

У свою чергу постановами Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 №637 та 08.06.2016 № 365 умовою призначення та продовження виплати пенсій внутрішньо переміщеним особам визначено знаходження внутрішньо переміщеної особи на обліку місця перебування, що підтверджується довідкою; наявність рахунку в установі ПАТ Державний ощадний банк.

Втім, суд звертає увагу, що право на пенсію та її одержання не може пов`язуватися з місцем проживання людини. Правовий зв`язок між державою і людиною, який передбачає взаємні права та обов`язки, підтверджується фактом набуття громадянства. Свобода пересування та вільний вибір місця проживання гарантується статтею 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України. Вказана правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 04.09.2018 у справі № 805/402/18.

Суд не приймає до уваги надане відповідачем рішення Управління соціального захисту населення Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації № 147/35-01/03 від 23.11.2021, оскільки таке рішення не визначалося Порядком № 365 достатньою підставою для припинення виплати пенсії. Порядком № 365 передбачалося, що на підставі прийнятого начальником структурного підрозділу управління соціального захисту рішення про скасування довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи комісією або органом, що здійснює виплату, мало прийматися рішення про припинення соціальних виплат, яке й було б підставою припинення виплати. Втім, як вже зазначалося вище, докази прийняття територіальними управліннями Пенсійного фонду України такого рішення в матеріалах справи відсутні.

Слід зазначити, що невиплата пенсії позивачу відповідачем не здійснено з вересня 2021 року, в той час як рішення Управління соціального захисту населення Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації прийнято у листопаді 2021 року.

З огляду на зазначене, посилання відповідача на постанови Кабінету Міністрів України, зокрема, якими встановлено порядок продовження та поновлення виплат, суд вважає безпідставними та не приймає до уваги. Також суд вважає безпідставними посилання відповідача про відсутність підстав для виплати пенсії позивачу.

Наведене вище свідчить про відсутність у відповідача правових підстав для невиплати позивачу пенсії.

На підставі встановлених під час розгляду справи обставин, враховуючи, що невиплата пенсії позивачу відбулася за відсутності обґрунтованого рішення, не встановлення під час судового розгляду передбачених частиною першою статті 49 Закону № 1058-IV підстав для припинення виплати пенсії, суд дійшов висновку, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо виплати позивачу пенсії, яка триває до теперішнього часу. З урахуванням викладеного, належним способом захисту порушеного права в даному випадку є визнання протиправною бездіяльності Головного правління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо ненарахування та невиплати пенсії позивачу з 01.09.2021 та зобов`язання відповідача поновити та виплатити позивачу пенсію з 01.09.2021.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог та наявність підстав для їх задоволення.

Пунктом 1 частини першої статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсій - у межах суми стягнення за один місяць, з огляду на що рішення підлягає негайному виконанню в частині виплати пенсії за один місяць.

Відповідно до частини першої статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні суду. Згідно з частиною першою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно частин 1, 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на таке, здійснені позивачем судові витрати підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Беручи до уваги викладене вище, на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 9, 12 15, 19, 22, 25, 32,72,76,77,79, 139, 241-243, 245, 246, 371 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання поновити нарахування та виплату пенсії, - задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві щодо невиплати пенсії ОСОБА_1 з 01.09.2021.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві поновити нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії з 01.09.2021.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 908 (дев`ятсот вісім) грн 00 коп.

Рішення суду у межах суми виплати пенсії за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відомості про сторін:

ОСОБА_1 (позивач) ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 ;

Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (відповідач ) адреса: , адреса: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16.

Суддя А.С. Михайлик