Справа № 640/14073/21
Суддя: Бояринцева М.А.
Дата ухвалення: 2022-05-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 травня 2022 року м. Київ № 640/14073/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Бояринцевої М.А., розглянувши у порядку спрощеного провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві
пропро визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу
ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулась ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві та просить суд визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-191434-17 від 06.05.2021, винесену Головним управлінням Державної податкової служби у місті Києві.

Мотивуючи позовні вимоги позивач зазначає, що з 01.11.2016 по 30.09.2020 вона перебувала у трудових відносинах з ТОВ «ЛА СІРЕН», а з 25.09.2020 по дату подання позовної заяви з ТОВ «АРСО ІНВЕСТ». Вказані юридичні особи, як роботодавці позивача сплачували єдиний соціальний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що, у свою чергу, виключає наявність правових підстав для повторного його нарахування ОСОБА_1 , як особі, яка має право здійснювати незалежну професійну діяльність.

Представником відповідача подано відзив на позовну заяву, де останній стверджує про правомірність прийнятого ним рішення. Зокрема, контролюючий орган вказує, що згідно із інформаційних баз даних органів ДПС в інтегрованій картці платника - позивача за технологічним кодом 71040000, код територіального органу ДПІ 2655 обліковується нарахування єдиного внеску в автоматичному режимі за 4 кв. 2020 (жовтень-грудень) у розмірі 3300,00 грн. Окрім цього, у відзиві на позовну заяву відповідачем зазначено, що позивачем самостійно визначено базу нарахування єдиного внеску згідно поданого звіту за 2020 рік та ліквідаційного звіту за 2021 рік. Згідно поданого ОСОБА_1 Звіту №34316 від 16.02.2021 нею визначено базу нарахування єдиного внеску за 2020 рік у розмірі 13 803,39 грн., у зв`язку із чим відповідачем відображено нарахування по єдиному внеску за 2020 рік у розмірі 4208,09 грн. Відповідно до ліквідаційного Звіту від 16.02.2021 №34319 поданого позивачем визначено базу нарахування єдиного внеску за 2021 рік у розмірі 3520,00 грн., у зв`язку із чим ГУ ДПС у м. Києві відображено нарахування по єдиному внеску за 2021 рік у сумі 3520,00 грн. Отже, контролюючий орган посилаючись на положення частини 4 статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Справа вирішується на підставі наявних в ній матеріалів.

Розглянувши подані матеріали, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд звертає увагу на наступне.

ОСОБА_1 11.04.2017 взята на облік як платник єдиного внеску в органі доходів і зборів Державною податковою інспекцією у Печерському районі Головного управління ДПС у м. Києві, що підтверджується повідомленням про взяття на облік платника єдиного внеску форми №2-ЄСВ від 13.04.2017 №021.

Згідно довідки форми 34-ОПП від 13.04.2017 №029 фізична особа-підприємець ОСОБА_1 взята на облік платника податків, відомості щодо якого не підлягають включенню до Єдиного державного реєстру.

06.05.2021 Головним управлінням ДПС у м. Києві винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-191434-17, якою позивача повідомляється про наявність заборгованості зі сплати єдиного внеску у розмірі 11028,09 грн. (далі - оскаржуване та/або спірне рішення).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд враховує наступне.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку регулюються Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI (далі - Закон №2464).

Згідно із пунктом 2 частини 1 статті 1 Закону №2464 єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до пунктів 10, 13 частини 1 статті 1 Закону №2464 страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов`язані сплачувати єдиний внесок; основне місце роботи - місце роботи, де працівник працює на підставі укладеного трудового договору, де знаходиться (оформлена) його трудова книжка, до якої вноситься відповідний запис про роботу.

Пунктом 1 частини 1 статті 4 Закону №2464 регламентовано, що платниками єдиного внеску є:

1) роботодавці:

підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами;

фізичні особи, які забезпечують себе роботою самостійно, та фізичні особи, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту);

Згідно із пунктом 1 частини 2 статті 6 Закону №2464 платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок до податкового органу за основним місцем обліку платника єдиного внеску.

Пунктом 1 частини 1 статті 7 Закону №2464 регламентовано, що єдиний внесок нараховується: для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України "Про оплату праці", та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами.

У той же час, згідно із пунктом 2 частини 1 статті 7 Закону №2464 для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному періоді або окремому місяці звітного періоду, такий платник має право самостійно визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Відповідно до частини 8 статті 9 Закону №2464 платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

При цьому платники, зазначені у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов`язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі). Винятком є випадки, якщо внесок, нарахований на ці виплати, вже сплачений у строки, встановлені абзацом першим цієї частини, або за результатами звірення платника з податковим органом за платником визнана переплата єдиного внеску, сума якої перевищує суму внеску, що підлягає сплаті, або дорівнює їй. Кошти перераховуються одночасно з отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення), у тому числі в безготівковій чи натуральній формі. При цьому фактичним отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення) вважається отримання відповідних сум готівкою, зарахування на рахунок одержувача, перерахування за дорученням одержувача на будь-які цілі, отримання товарів (послуг) або будь-яких інших матеріальних цінностей у рахунок зазначених виплат, фактичне здійснення з таких виплат відрахувань згідно із законодавством або виконавчими документами чи будь-яких інших відрахувань.

Платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Періодом, за який платники єдиного внеску подають звітність до податкового органу (звітним періодом), є календарний місяць, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, для яких звітним періодом є календарний рік. У разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця її останнім звітним періодом є період з дня закінчення попереднього звітного періоду до дня державної реєстрації припинення підприємницької діяльності такої фізичної особи.

Згідно із частиною 4 статті 8 Закону №2464 порядок нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску визначається цим Законом, в частині адміністрування - Податковим кодексом України, та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок (ч. 2 ст. 9 Закону №2464).

Відповідно до частини 8 статті 9 Закону №2464 платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

При цьому платники, зазначені у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов`язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі). Винятком є випадки, якщо внесок, нарахований на ці виплати, вже сплачений у строки, встановлені абзацом першим цієї частини, або за результатами звірення платника з податковим органом за платником визнана переплата єдиного внеску, сума якої перевищує суму внеску, що підлягає сплаті, або дорівнює їй. Кошти перераховуються одночасно з отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення), у тому числі в безготівковій чи натуральній формі. При цьому фактичним отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення) вважається отримання відповідних сум готівкою, зарахування на рахунок одержувача, перерахування за дорученням одержувача на будь-які цілі, отримання товарів (послуг) або будь-яких інших матеріальних цінностей у рахунок зазначених виплат, фактичне здійснення з таких виплат відрахувань згідно із законодавством або виконавчими документами чи будь-яких інших відрахувань.

Платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Періодом, за який платники єдиного внеску подають звітність до податкового органу (звітним періодом), є календарний місяць, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, для яких звітним періодом є календарний рік. У разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця її останнім звітним періодом є період з дня закінчення попереднього звітного періоду до дня державної реєстрації припинення підприємницької діяльності такої фізичної особи.

Як свідчать матеріали справи, зокрема із витягу з електронного кабінету позивача «Стан розрахунків з бюджету» 16.02.2021 ОСОБА_1 самостійно нараховано єдиний внесок на загльнообов`язкове державне соціальне страхування на підставі звіту №34320 від 16.02.2021 з терміном сплати 16.02.2021 у сумі 3 520,00 грн.

Також 30.04.2021 нараховано позивачем самостійно єдиний податок у розмірі 4 208,09 грн. згідно звіту №34317 від 16.02.2021, із терміном сплати 30.04.2021.

Звідси слідує, що єдиний внесок у розмірі 7 728, 09 грн. (4208,09+3520,00) є самостійно нарахованими позивачем, а відтак оскарженню не підлягають.

Що ж стосується нарахувань за 4 кв. 2020 (жовтень-грудень) у розмірі 3300,00 грн. суд вказує, що такі нарахування відбулися 19.01.2021 в автоматичному режимі. Наведена сума єдиного внесу нарахована позивачу як фізичній особі-підприємцю, в тому числі з незалежною професійною діяльністю.

У той же час, суд вважає таке нарахування неправомірним, оскільки згідно даних про нараховану заробітну плату (дохід, грошове забезпечення) за період жовтень-грудень 2020 року єдиний внесок за позивача сплачено ТОВ «АРСО ІНВЕСТ» ().

Також за листопад-грудень 2020 року єдиний внесок за позивача сплачений Київським національним університетом імені Тараса Шевченка.

Отже, суд констатує, що за період жовтень-грудень 2020 року єдиний внесок за позивача сплачувався її роботодавцями, що вказує на досягнення мети сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та виключає наявність правових підстав для нарахування такого внеску як особі, що провадить незалежну професійну діяльність за відсутності належних та достатніх доказі отримання нею доходів.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає протиправним нарахування ГУ ДПС у м. Києві ОСОБА_1 єдиного внеску за 4 кв. 2020 (жовтень-грудень) у розмірі 3300,00 грн., натомість відображення у спірному рішенні суми єдиного внеску у розмірі 7 728, 09 грн. суд вважає правомірним, оскільки безпосередньо позивачем визначено дані суми до сплати шляхом подання відповідних звітів.

Згідно із частиною 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 статті 73 КАС України встановлено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У відповідності до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані докази, суд дійшов до висновку про часткову відповідність оскаржуваного рішення критеріям, які встановлені частиною 2 статті 2 КАС України, а тому позов підлягає до задоволення частково шляхом визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-191434-17 від 06.05.2021, винесену Головним управлінням Державної податкової служби у місті Києві в частині визначення суми єдиного внеску, який підлягає сплаті у розмірі 3300,00 грн.

В іншій частині оскаржуване рішення, за висновками суду, є правомірним.

Згідно із частиною 1 статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до частини 3 статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Приймаючи до уваги те, що адміністративний позов підлягає до задоволення частково, сума судового збору, яка підлягає стягненню на користь позивача становить 271, 71 грн. (908х3300 (сума задоволений майнових вимог)/11028,09 (загальна сума майнових вимог).

Керуючись статтями 2, 72, 73, 77, 139, 143, 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, б. 33/19, код ЄДРПОУ ВП: 44116011) про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу задовольнити частково.

2. Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-191434-17 від 06.05.2021, винесену Головним управлінням Державної податкової служби у місті Києві в частині визначення ОСОБА_1 суми недоїмки зі сплати єдиного внеску у розмірі 3 300,00 грн.

3. В інші частині вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-191434-17 від 06.05.2021, винесену Головним управлінням Державної податкової служби у місті Києві залишити без змін.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Державної податкової служби у місті Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, б. 33/19, код ЄДРПОУ ВП: 44116011) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) сплачений нею судовий збір у розмірі 271 (дві сімдесят одна) грн. 71 коп.

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295-297 КАС України.

Суддя М.А. Бояринцева