Справа № 686/9757/22
Суддя: Курко О. П.
Дата ухвалення: 2022-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 686/9757/22

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Карплюк О.І.

Суддя-доповідач - Курко О. П.

17 серпня 2022 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Курка О. П.

суддів: Боровицького О. А. Шидловського В.Б. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Москалюк Ю.П.,

позивача: ОСОБА_1 ,

перекладача: Вікарної Н.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління Державної міграційної служби в Хмельницькій області на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03 червня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби в Хмельницькій області про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В :

в травні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з позовом до Управління Державної міграційної служби в Хмельницькій області про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03 червня 2022 року позов задоволено, а саме:

- визнано протиправною та скасовано постанову серії ПН МХМ №000821 від 5 травня 2022 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн.;

- провадження в справі про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 203 ч. 1 КУпАП України, закрито.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Позивач в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив суд залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Представник відповідача, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь представника відповідача в судовому засіданні - не обов`язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що постановою заступника начальника управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області Майдана В.Б. від 5 травня 2022 року визнано ОСОБА_1 винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 203 ч. 1 КУпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн. за те, що вона порушила правила перебування на території України, а саме: не здійснила виїзд з території України після закінчення відповідного терміну перебування, чим допустила порушення вимог ст. 3 ч. ч. 1 та 3 і ст. 9 Закону України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства та п. 2 Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 лютого 2012 року №150.

Вважаючи прийняту постанову протиправною, позивач звернулась з позовом до суду.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що в постанові, що оскаржується, не зазначено опис обставин, установлених під час розгляду справи. Зокрема, не вказано протягом якого терміну ОСОБА_1 повинна була здійснити виїзд з території України. Також, не зазначено нормативний акт, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення: в постанові зазначено лише Порядок, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 15 лютого 2012 року №150, не вказавши його назву.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту», довідка про звернення за захистом в Україні - документ, що засвідчує законність перебування особи на території України на період, що розпочинається з моменту звернення особи з відповідною заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, і є дійсною для реалізації прав і виконання обов`язків, передбачених цим Законом та іншими законами України, до остаточного визначення статусу такої особи чи залишення нею території України.

Згідно ч. 13 ст. 10 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» у разі якщо центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, прийняв рішення про відмову у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, уповноважена посадова особа цього центрального органу виконавчої влади протягом семи робочих днів з дня його отримання надсилає або видає особі, стосовно якої прийнято зазначене рішення, письмове повідомлення з викладенням причин відмови і роз`ясненням порядку оскарження такого рішення. Довідка про звернення за захистом в Україні продовжується, якщо особа оскаржує таке рішення.

Ст. 268 КУпАП встановлено перелік прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, зокрема: особа має право знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права; справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду.

Відповідно до ст. ст. 245, 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи, зокрема, зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність; повинен своєчасно, всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, вирішити її в точній відповідності до закону тощо.

Положення зазначених статей визначають систему процесуальних механізмів, які в сукупності з наведеними конституційними нормами унеможливлюють притягнення до адміністративної відповідальності особи, яка не вчиняла правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Суд зазначає, що позивачка є громадянкою Російської Федерації та прибула до України з наміром отримати притулок чи бути визнаною біженкою.

Колегія суддів вважає, що під час винесення оскаржуваної постанови відповідачем не враховано, що відповідно до п. 4 ст. 5 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового захисту» особа, яка з наміром бути визнаною біженцем в Україні або особою, яка потребує додаткового захисту під час в`їзду в Україну незаконно перетнула державний кордон не несе відповідальності за незаконне перетинання державного кордону України, якщо вона без зволікань звернулася із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Така особа не несе відповідальності за порушення правил перебування в Україні, якщо вона перебуває на території протягом часу, необхідного для подання заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Крім того, відповідачем не враховано приписи ч. 3 ст. 203 КУпАП, згідно якої дія цієї статті не поширюється на випадки, коли іноземці чи особи без громадянства з наміром отримати притулок чи бути визнаними в Україні біженцями або особами, які потребують додаткового або тимчасового захисту, під час в`їзду в Україну незаконно перетнули державний кордон України і перебувають на території України протягом часу, необхідного для звернення із заявою про надання притулку чи заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, відповідно до Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту».

Так, судом було встановлено, що позивачем до суду подано позовну заяву, якою оскаржується відмова Управління Державної міграційної служби в Хмельницькій області у визнанні ії біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Рішенням окружного адміністративного суду м. Києва від 24.01.2022 року у справі №640/33590/20 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі апелянтом не заперечується, що 05.05.2022 року ОСОБА_2 надала відділу міграційної служби копії апеляційної скарги. Водночас, відповідачем не прийнято до уваги вказані документи, оскільки позивач не надала при цьому опису вкладення у цінний лист та відправку до суду.

Водночас, колегія суддів розцінює вказані дії міграційної служби як надмірний формалізм та зневажливе ставлення до особи, яка намагається отримати статус біженця.

А тому, суд вважає, що відповідачем безпідставно не застосовано до ОСОБА_1 ч. 3 ст. 203 КУпАП.

Окрім того, під час судового засідання було встановлено, що паспорт громадянина України ОСОБА_1 для виїзду за кордон знаходиться на зберіганні в Управлінні ДМС України в Хмельницькій області. Тобто, позивачка наразі взагалі позбавлена можливості законно виїхати за межі України.

При цьому, колегією суддів було оглянуто оригінал довідки про звернення за захистом в Україні ОСОБА_1 , яка наразі є чинною. А відтак, ОСОБА_1 на сьогоднішній день законно перебуває на території України.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія погоджується з доводами суду першої інстанції про наявність підстав для визнання протиправною та скасування постанови серії ПН МХМ №000821 від 05 травня 2022 року.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Управління Державної міграційної служби в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03 червня 2022 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Постанова суду складена в повному обсязі 17 серпня 2022 року.

Головуючий Курко О. П.

Судді Боровицький О. А. Шидловський В.Б.