Справа № 640/37357/21
Суддя: Бояринцева М.А.
Дата ухвалення: 2022-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2022 року м. Київ № 640/37357/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Бояринцевої М.А., розглянувши у порядку спрощеного провадження адміністративну справу

за позовомГоловного управління Держпраці у Київській області
до Інституту геофізики ім. С.І. Субботіна Національної академії Наук України
пропро застосування заходів реагування
ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Головне управління Держпраці у Київській області з позовом до Інституту геофізики ім. С.І. Субботіна Національної академії наук України та просить суд:

- застосувати до Інституту геофізики ім. С.І. Субботіна Національної академії наук України заходи реагування у сфері державного нагляду у вигляді зупинки робіт, а саме: заборонити експлуатацію електроустаткування ТП-44 та відгалуження ПЛ-10 кВ до ТП-44 шляхом відключення від електромереж електропередавальної організації ДТЕК «Київській регіональні електромережі» на межі балансової належності; заборонити роботи з технічного обслуговування устаткування напругою понад 1000 В; заборонити виконання робіт на висоті понад 1,3 м; відсторонити від виконання обов`язків особи, відповідального за справний стан і безпечну експлуатацію електрогосподарства інженера ОСОБА_1 .

Мотивуючи позовні вимоги позивач зазначає, що дії Інституту геофізики ім. С.І. Субботіна Національної академії наук України створили загрозу життю та здоров`ю працівників установи, що є порушенням вимог статті 43 Конституції України та мало своїм наслідком звернення до суду із даним адміністративним позовом.

Представником відповідача подано відзив на позовну заяву, де останній просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Зокрема, представник Інституту вказує, що ним деякі порушення усунуті, а щодо інших ним вчиняються дії щодо їх усунення.

Справа вирішується на підставі наявних в ній матеріалів.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

З метою виконання Плану перевірок суб`єктів господарювання (виробничих об`єктів) на 2019 рік, затвердженого наказом Головного управління Держпраці у Київській області від 29.11.2018 №4616, керуючись статтями 38, 39 Закону України «Про охорону праці», статтями 4, 5 Закону України «Про основні засади державного накладу (контролю) у сфері господарської діяльності», Положення про Головне управління Держпраці у Київській області, затверджене наказом Державної служби України з питань праці від 03.08.2018 №84 та враховуючи лист-роз`яснення Держпраці від 22.05.2017 №5795/3/7.1-ДП-17 25.01.2019 Головним управлінням Держпраці у Київській області видано наказ №454 «Про проведення планового заходу ІГФ ім. С.І. Субботіна НАН України» (далі - Наказ №454).

В матеріалах справи наявне повідомлення про проведення планової перевірки суб`єкта господарювання (відповідача) з 28.01.2019 по 08.02.2019 №5.1/262.

Також в матеріалах наявне направлення на проведення перевірки від 25.01.2019 №5.1/4.

За результатами перевірки суб`єкта господарювання (виробничого об`єкта) складено акт від 08.02.2019 №5.1/317/28, яким зафіксовано 33 порушення, які допущенні ІГФ ім. С.І. Субботіна НАН України (далі - акт перевірки №5.1/317/28).

На підставі вказаного акту позивачем видано припис від 08.02.2019 №5.1/317/28, яким вимагається від відповідача у термін до 08.03.2019 усунути порушення, які зафіксовані в акті перевірки №5.1/317/28.

Надалі, Головним управлінням Держпраці у Київській області видано наказ від 12.11.2021 №4772 «Про проведення позапланового заходу ІГФ ім. С.І. Субботіна НАН України» з метою перевірки виконання вимог раніше виданого припису від 08.02.2019 №5.1/317/28.

12.11.2021 позивачем складено направлення на проведення перевірки №3915.

26.11.2021 Головним управлінням Держпраці у Київській області складено акт №5.1/317/28-КВ3915П732, яким зафіксовано наступні порушення ІГФ ім. С.І. Субботіна НАН України, а саме: суб`єкт господарювання не забезпечив виконання вимоги державного нагляду (контролю) щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства, не виконано вимоги припису №5.1/317/28 від 08.02.2019, а саме: пункти 1-16, 19, 21-26, 28, 29, 31, 32, що є порушенням статті 11 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» (далі - акт перевірки).

29.11.2021 Головним управлінням Держпраці у Київській області складено припис №КВ3866/732/АВ/П про усунення виявлених порушень законодавства у сферах охорони праці, промислової безпеки, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, зайнятості населення, зайнятості та працевлаштування осіб з інвалідністю, здійснення державного гірничого нагляду, яким вимагається від відповідача усунути порушення у кількості 17 штук до 29.12.2021, а саме:

1. Роботодавець не набув право на виконання робіт підвищеної небезпеки на підставі декларації відповідності матеріально-технічної бази вимогам законодавства з охорони праці, а саме: зварювальні роботи, що є порушенням статті 21 Закону України «Про охорону праці», пункту 19 групи Б Додатку №2 Порядку видачі дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 №1107 (зі змінами);

2. Роботодавець ТОВ «НАВКО-ТЕХ» не отримав дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки, а саме: Заповнення, злив і ремонт балонів, контейнерів, цистерн та інших ємностей із стисненим, зрідженим, отруйним, вибухонебезпечним та інертним газом, їх зберігання, за адресою: м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, 4, що є порушенням статті 21 Закону України «Про охорону праці», Додатку №2 Групи А пункту 10 Порядку видачі дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 №1107 (зі змінами);

3. Директор ОСОБА_2 та заступник директора ОСОБА_3 не пройшли (періодичне) навчання і перевірку знань з питань охорони праці, що є порушенням статті 13 Закону України «Про охорону праці», пункту 5.1 НПАОП 0.00-4.12-05 «Типове положення про порядок проведення навчання і перевірки знань з питань охорони праці»;

4. Керівник підприємства не забезпечив утримання, експлуатацію і обслуговування електроустановок відповідно до вимог чинних нормативних документів та не виконуються основні вимоги безпеки під час обслуговування електроустановок, а саме: інженер з охорони праці ОСОБА_4 не пройшов навчання та перевірку знань відповідно посади в обсязі IV групи з електробезпеки з правом інспектувальної особи та відповідно не може контролювати безпечну експлуатацію електроустановок підприємства, що є порушенням статті 13 Закону України «Про охорону праці», пунктів 1.3.2, 2.1.4 НПАОП 40.1-1.21-98 «Правила безпечної експлуатації електроустановок споживачів»;

5. Роботодавцем не забезпечено функціонування системи управління охорони праці (на підприємстві не функціонує служба охорони праці), а саме: головний технолог ОСОБА_5 та інженери-технологи ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які виконують роботи в діючих електроустановках із застосуванням інструменту, не пройшли спеціальне навчання і перевірку знань з НПАОП 40.1-1.21-98, НПАОП 40.1-1.07-01 та НПАРП 0.00-1.71-13, що є порушенням статті 13 Закону України «Про охорону праці», пункту 4.1 НПАОП 0.00-4.12-05 «Типове положення про порядок проведення навчання і перевірки знань з питань охорони праці»;

6. На підприємстві не виконуються основні вимоги безпеки під час обслуговування електроустановок, а саме: на підприємстві відсутній затверджений керівником перелік робіт з підвищеною небезпекою, що є порушенням статті 13 Закону України «Про охорону праці», пункту 2.1.4 НПАОП 40.1-1.21-98 «Правила безпечної експлуатації електроустановок споживачів»;

7. На підприємстві не виконуються правила безпеки під час виконання окремих видів робіт в електроустановках загального призначення, а саме: електроінструмент: дриль Makita, інв. №б/Н УШМ Sparky M850L інв.. №б/н, УШМ ИНТЕРЕСКОЛ ДУ-1000 ЄР інв.. №б/н, лобзик ФИОЛЕНТ ПМЗ-600Є інв. №б/н, який використовується працівниками підприємства, не пройшов періодичну перевірку 1 раз на 6 місяців, що є порушенням статті 13 Закону України «Про охорону праці», пункту 6.7.24 НПАОП 40.1-1.21-98 «Правила безпечної експлуатації електроустановок споживачів»;

8. На підприємстві не виконуються правила безпеки під час виконання окремих видів робіт в електроустановках загального призначення, а саме: керівником підприємства не призначено особу відповідальну за збереження та справність електроінструменту, що є порушенням статті 13 Закону України «Про охорону праці», пункту 6.7.36 НПАОП 40.1-1.21-98 «Правила безпечної експлуатації електроустановок споживачів»;

9. На підприємстві не виконуються правила безпеки під час виконання окремих видів робіт в електроустановках загального призначення, а саме: на корпусах інструменту, що використовується на підприємстві, не зазначені інвентарні номери, а також дати наступних перевірок, що є порушенням статті 13 Закону України «Про охорону праці», пункту 6.7.37 НПАОП 40.1-1.21-98 «Правила безпечної експлуатації електроустановок споживачів»;

10. На підприємстві не виконуються правила безпеки під час виконання окремих видів робіт в електроустановках загального призначення, а саме: на корпусах зварювальних апараті KEMPPIWU10, KEMPPIPS3500, KEMPIFU20, які належать підприємству, не зазначені інвентарні номери, дати наступних вимірювань опору ізоляції та належність до цеху, що є порушенням статті 13 Закону України «Про охорону праці», пункту 6.7.77 НПАОП 40.1-1.21-98 «Правила безпечної експлуатації електроустановок споживачів»;

11. На підприємстві не виконуються правила безпеки під час виконання окремих видів робіт в електроустановках загального призначення, а саме: не проведено вимірювання опору ізоляції зварювальних апаратів KEMPPIWU10, KEMPPIPS3500, KEMPIFU20, які належать підприємству, що є порушенням статті 13 Закону України «Про охорону праці», пункту 6.7.75 НПАОП 40.1-1.21-98 «Правила безпечної експлуатації електроустановок споживачів»;

12. На підприємстві не виконуються правила безпеки під час виконання окремих видів робіт в електроустановках загального призначення, а саме: інженери-технологи ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , які виконують зварювання за допомогою автоматичних зварювальних апаратів, не пройшли спеціальну підготовку та не мають кваліфікаційні посвідчення з записом про допуск до виконання зварювальних робіт, що є порушенням статті 13 Закону України «Про охорону праці», пункту 6.7.48 НПАОП 40.1-1.21-98 «Правила безпечної експлуатації електроустановок споживачів»;

13. Інженери-технологи ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не пройшли періодичну атестацію, що є порушенням статті 13 Закону України «Про охорону праці», пункту 2.4 НПАОП 0.00-1.16-96 «Правила атестації зварників»;

14. Роботодавцем не забезпечено функціонування системи управління охороною праці, а саме: відсутній затверджений роботодавцем перелік інструкцій з охорони праці, що є порушенням статті 13 Закону України «Про охорону праці», пункту 2 розділу IV НПАОП 0.00-4.15-98 «Положення про розробку інструкцій з охорони праці»;

15. Роботодавцем не забезпечено функціонування системи управління охороною праці, а саме: Інструкції з охорони праці №3, №8, №9, №10 не переглянуті в строки, передбачені нормативно-правовими актами з охорони праці, на основі яких розроблені, що є порушенням статті 13 Закону України «Про охорону праці», пункту 1 розділу VI НПАОП 0.00-4.15-98 «Положення про розробку інструкцій з охорони праці»;

16. Роботодавцем не організовано проведення лабораторних дослідження умов праці працівників та атестації робочих місць на відповідність нормативно-правовим актам з охорони праці, зайнятих на важких роботах Із шкідливими чи небезпечними умовами праці, що є порушенням статті 13 Закону України «Про охорону праці», пункту 3 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затверджений Постановою КМУ від 01.08.1992 №442;

17. На підприємстві відсутній «Журнал реєстрації осіб, що потерпіли від нещасних випадків (гострих професійних захворювань (отруєнь) на виробництві», що є порушенням статті 13 Закону України «Про охорону праці», пунктів 62, 63 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, затверджений Постановою КМУ від 17.04.2019 №337.

Представник позивача зазначає, що дії Інституту геофізики ім. С.І. Субботіна Національної академії наук України створили загрозу життю та здоров`ю працівників установи, що є порушенням вимог статті 43 Конституції України та мало своїм наслідком звернення до суду із даним адміністративним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд враховує наступне.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 10.09.2014 №442, «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади», з метою оптимізації системи центральних органів виконавчої влади та відповідно до п. 9 та п. 9 і ст. 116 Конституції України Кабінет Міністрів України постановив, утворити Державну службу України з питань праці, реорганізувавши шляхом злиття Державну інспекцію з питань праці та Державну службу гірничого нагляду та промислової безпеки і поклавши на Службу, що утворюється, функції з реалізації державної політики, які виконували органи, що припиняються (далі - Постанова №442).

Згідно з пунктом 5 частини 3 Постанови №442 центральні органи виконавчої влади, що утворюються шляхом реорганізації інших центральних органів виконавчої влади, є правонаступниками органів, які реорганізуються. Права та обов`язки центральних органі виконавчої влади, що ліквідуються, передаються відповідним центральним органам виконавчої влади, на які Постановою кладено функції з реорганізації державної політики.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №100 «Про утворення територіальних органів Державної служби з питань праці та визначення таким, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України», установлено, що територіальні органи Держпраці, які створюються є правонаступниками прав та обов`язків територіальних органів Держгірпромнагляду, що реорганізуються.

Згідно з додатком до Постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №100, Перелік територіальних органів Державної служби з питань праці, що утворюються, утворити Головне управління Держпраці у Київській області.

У відповідності до пункту 12 «Порядку здійснення заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади», затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 20.10.2011 №1074 зазначено, що орган виконавчої влади утворений в результаті реорганізації, здійснює повноваження та виконує функції у визначених Кабінетом Міністрів України сферах компетенції з дня набрання чинності актом Кабінету Міністрів України щодо можливості забезпечення здійснення таким органом повноважень та виконання функцій органу виконавчої влади, що припиняється.

Орган виконавчої влади, щодо якого набрав чинності акт Кабінету Міністрів України про його припинення, продовжує здійснювати повноваження та виконувати функції з формування і реалізації державної політики у визначеній Кабінетом Міністрів України сфері до набрання чинності актом Кабінету Міністрів України щодо можливості забезпечення здійснення утвореним органом виконавчої влади його повноважень та виконання функцій.

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.09.2015 №1021 «Питання Державної служби з питань праці» щодо можливості забезпечення здійснення покладених на Державну службу з питань праці функцій і повноважень Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки, що припиняється.

Також вказаним розпорядження погоджено пропозицію Міністерства соціальної політики щодо можливості забезпечення здійснення покладених на Державну службу з питань праці Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №96 «Про затвердження Положення про Державну службу України з питань праці» функцій і повноважень Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки, що припиняється.

У той же час, основні положення щодо реалізації конституційного права працівників на охорону їх життя і здоров`я у процесі трудової діяльності, на належні, безпечні і здорові умови праці, регулює за участю відповідних органів державної влади відносини між роботодавцем і працівником з питань безпеки, гігієни праці та виробничого середовища і встановлює єдиний порядок організації охорони праці в Україні визначає Закон України «Про охорону праці» від 14.10.1992 № 2694-XII (далі - Закон № 2694-XII).

Згідно із статтею 1 Закону № 2694-XII охорона праці - це система правових, соціально-економічних, організаційно-технічних, санітарно-гігієнічних і лікувально-профілактичних заходів та засобів, спрямованих на збереження життя, здоров`я і працездатності людини у процесі трудової діяльності.

Відповідно до статті 4 Закону № 2694-XII державна політика в галузі охорони праці визначається відповідно до Конституції України Верховною Радою України і спрямована на створення належних, безпечних і здорових умов праці, запобігання нещасним випадкам та професійним захворюванням.

Державна політика в галузі охорони праці базується на принципах: пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; підвищення рівня промислової безпеки шляхом забезпечення суцільного технічного контролю за станом виробництв, технологій та продукції, а також сприяння підприємствам у створенні безпечних та нешкідливих умов праці; комплексного розв`язання завдань охорони праці на основі загальнодержавної, галузевих, регіональних програм з цього питання та з урахуванням інших напрямів економічної і соціальної політики, досягнень в галузі науки і техніки та охорони довкілля; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань; встановлення єдиних вимог з охорони праці для всіх підприємств та суб`єктів підприємницької діяльності незалежно від форм власності та видів діяльності; адаптації трудових процесів до можливостей працівника з урахуванням його здоров`я та психологічного стану; використання економічних методів управління охороною праці, участі держави у фінансуванні заходів щодо охорони праці, залучення добровільних внесків та інших надходжень на ці цілі, отримання яких не суперечить законодавству; інформування населення, проведення навчання, професійної підготовки і підвищення кваліфікації працівників з питань охорони праці; забезпечення координації діяльності органів державної влади, установ, організацій, об`єднань громадян, що розв`язують проблеми охорони здоров`я, гігієни та безпеки праці, а також співробітництва і проведення консультацій між роботодавцями та працівниками (їх представниками), між усіма соціальними групами під час прийняття рішень з охорони праці на місцевому та державному рівнях; використання світового досвіду організації роботи щодо поліпшення умов і підвищення безпеки праці на основі міжнародного співробітництва.

Частиною 1 статті 31 Закону № 2694-XII регламентовано, що державне управління охороною праці здійснюють: Кабінет Міністрів України; центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці; міністерства та інші центральні органи виконавчої влади;

Державний нагляд за додержанням законів та інших нормативно-правових актів про охорону праці у відповідності до приписів статті 38 Закону № 2694-XII здійснюють: центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці; центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері ядерної та радіаційної безпеки; центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства у сферах пожежної і техногенної безпеки; центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення.

Органи державного нагляду за охороною праці не залежать від будь-яких господарських органів, суб`єктів підприємництва, об`єднань громадян, політичних формувань, місцевих державних адміністрацій і органів місцевого самоврядування, їм не підзвітні і не підконтрольні.

Діяльність органів державного нагляду за охороною праці регулюється цим Законом, законами України «Про використання ядерної енергії і радіаційну безпеку», «Про пожежну безпеку», «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення», іншими нормативно-правовими актами та положеннями про ці органи, що затверджуються Президентом України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року №96 затверджено Положення про державну службу України з питань праці (далі - Положення №96).

Відповідно до пункту 7 Положення №96 Держпраця здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 №877-V (далі - Закон №877-V).

Статтею 1 Закону №877-V регламентовано, що державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища; заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.

У відповідності до частини 1 статті 6 Закону №877-V підставами для здійснення позапланових заходів є перевірка виконання суб`єктом господарювання приписів, розпоряджень або інших розпорядчих документів щодо усунення порушень вимог законодавства, виданих за результатами проведення попереднього заходу органом державного нагляду (контролю).

Разом з цим, положеннями статті 7 Закону №877-V визначено розпорядчі документи органів державного нагляду (контролю).

Так, для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ (рішення, розпорядження), який має містити найменування суб`єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки.

На підставі наказу (рішення, розпорядження) оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю), яке підписується керівником органу державного нагляду (контролю) (головою державного колегіального органу) або його заступником (членом державного колегіального органу) із зазначенням прізвища, ім`я та по батькові і засвідчується печаткою.

У посвідченні (направленні) на проведення заходу зазначаються: найменування органу державного нагляду (контролю), що здійснює захід; найменування суб`єкта господарювання та/або його відокремленого підрозділу або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснюється захід; місцезнаходження суб`єкта господарювання та/або його відокремленого підрозділу, щодо діяльності яких здійснюється захід; номер і дата наказу (рішення, розпорядження), на виконання якого здійснюється захід; перелік посадових осіб, які беруть участь у здійсненні заходу, із зазначенням їх посади, прізвища, ім`я та по батькові; дата початку та дата закінчення заходу; тип заходу (плановий або позаплановий); форма заходу (перевірка, ревізія, обстеження, огляд, інспектування тощо); підстави для здійснення заходу; предмет здійснення заходу; інформація про здійснення попереднього заходу (тип заходу і строк його здійснення).

Посвідчення (направлення) є чинним лише протягом зазначеного в ньому строку здійснення заходу.

Перед початком здійснення заходу посадові особи органу державного нагляду (контролю) зобов`язані пред`явити керівнику суб`єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу або уповноваженій ним особі (фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі) посвідчення (направлення) та службове посвідчення, що засвідчує посадову особу органу державного нагляду (контролю), і надати суб`єкту господарювання копію посвідчення (направлення).

Посадова особа органу державного нагляду (контролю) без посвідчення (направлення) на здійснення заходу та службового посвідчення не має права здійснювати державний нагляд (контроль) суб`єкта господарювання.

Суб`єкт господарювання має право не допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення заходу, якщо вони не пред`явили документів, передбачених цією статтею.

За результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю) складає акт, який повинен містити такі відомості: дату складення акта; тип заходу (плановий або позаплановий); форма заходу (перевірка, ревізія, обстеження, огляд тощо); предмет державного нагляду (контролю); найменування органу державного нагляду (контролю), а також посаду, прізвище, ім`я та по батькові посадової особи, яка здійснила захід; найменування юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснювався захід.

Посадова особа органу державного нагляду (контролю) зазначає в акті стан виконання вимог законодавства суб`єктом господарювання, а в разі невиконання - детальний опис виявленого порушення з посиланням на відповідну вимогу законодавства.

У разі створення суб`єктом господарювання перешкод органу державного нагляду (контролю) чи його посадовим особам при здійсненні заходів державного нагляду (контролю) в акті обов`язково зазначається опис дій чи бездіяльності, що призвели до створення таких перешкод, з посиланням на відповідні норми закону.

В останній день перевірки два примірники акта підписуються посадовими особами органу державного нагляду (контролю), які здійснювали захід, та суб`єктом господарювання або уповноваженою ним особою, якщо інше не передбачено законом.

Якщо суб`єкт господарювання не погоджується з актом, він підписує акт із зауваженнями.

Зауваження суб`єкта господарювання щодо здійснення державного нагляду (контролю) є невід`ємною частиною акта органу державного нагляду (контролю).

У разі відмови суб`єкта господарювання підписати акт посадова особа органу державного нагляду (контролю) вносить до такого акта відповідний запис.

Один примірник акта вручається керівнику чи уповноваженій особі суб`єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу, фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі в останній день заходу державного нагляду (контролю), а другий зберігається в органі державного нагляду (контролю).

На підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.

Припис - обов`язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб`єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства. Припис не передбачає застосування санкцій щодо суб`єкта господарювання. Припис видається та підписується посадовою особою органу державного нагляду (контролю), яка здійснювала перевірку.

Як свідчать матеріали справи відповідач не заперечує правомірності проведення позапланового заходу державного (нагляду) контролю Головним управлінням Держпраці у Київській області, а судом порушень Закону №877-V під час вирішення спору по суті не встановлено.

У той же час, надаючи оцінку спірним правовідносинам суд враховує, що відповідно до статті 13 Закону № 2694-XII роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

З цією метою роботодавець забезпечує функціонування системи управління охороною праці, а саме: створює відповідні служби і призначає посадових осіб, які забезпечують вирішення конкретних питань охорони праці, затверджує інструкції про їх обов`язки, права та відповідальність за виконання покладених на них функцій, а також контролює їх додержання; розробляє за участю сторін колективного договору і реалізує комплексні заходи для досягнення встановлених нормативів та підвищення існуючого рівня охорони праці; забезпечує виконання необхідних профілактичних заходів відповідно до обставин, що змінюються; впроваджує прогресивні технології, досягнення науки і техніки, засоби механізації та автоматизації виробництва, вимоги ергономіки, позитивний досвід з охорони праці тощо; забезпечує належне утримання будівель і споруд, виробничого обладнання та устаткування, моніторинг за їх технічним станом; забезпечує усунення причин, що призводять до нещасних випадків, професійних захворювань, та здійснення профілактичних заходів, визначених комісіями за підсумками розслідування цих причин; організовує проведення аудиту охорони праці, лабораторних досліджень умов праці, оцінку технічного стану виробничого обладнання та устаткування, атестацій робочих місць на відповідність нормативно-правовим актам з охорони праці в порядку і строки, що визначаються законодавством, та за їх підсумками вживає заходів до усунення небезпечних і шкідливих для здоров`я виробничих факторів; розробляє і затверджує положення, інструкції, інші акти з охорони праці, що діють у межах підприємства (далі - акти підприємства), та встановлюють правила виконання робіт і поведінки працівників на території підприємства, у виробничих приміщеннях, на будівельних майданчиках, робочих місцях відповідно до нормативно-правових актів з охорони праці, забезпечує безоплатно працівників нормативно-правовими актами та актами підприємства з охорони праці; здійснює контроль за додержанням працівником технологічних процесів, правил поводження з машинами, механізмами, устаткуванням та іншими засобами виробництва, використанням засобів колективного та індивідуального захисту, виконанням робіт відповідно до вимог з охорони праці; організовує пропаганду безпечних методів праці та співробітництво з працівниками у галузі охорони праці; вживає термінових заходів для допомоги потерпілим, залучає за необхідності професійні аварійно-рятувальні формування у разі виникнення на підприємстві аварій та нещасних випадків.

Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Згідно із частинами 1-4 статті 15 Закону № 2694-XII на підприємстві з кількістю працюючих 50 і більше осіб роботодавець створює службу охорони праці відповідно до типового положення, що затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони праці.

На підприємстві з кількістю працюючих менше 50 осіб функції служби охорони праці можуть виконувати в порядку сумісництва особи, які мають відповідну підготовку

На підприємстві з кількістю працюючих менше 20 осіб для виконання функцій служби охорони праці можуть залучатися сторонні спеціалісти на договірних засадах, які мають відповідну підготовку.

Служба охорони праці підпорядковується безпосередньо роботодавцю.

У відповідності до частини 3 статті 21 Закону № 2694-XII роботодавець повинен одержати дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки (далі - дозвіл). Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, видає дозволи на безоплатній основі на підставі висновку експертизи стану охорони праці та безпеки промислового виробництва суб`єкта господарювання, проведеної експертно-технічними центрами, які належать до сфери управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, або незалежними експертними організаціями, які забезпечують науково-технічну підтримку державного нагляду у сфері промислової безпеки та охорони праці. На застосування машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки виробник або постачальник устаткування підвищеної небезпеки отримує дозвіл до прийняття зобов`язань на постачання. Одержання дозволу не вимагається у разі експлуатації (застосування) устаткування підвищеної небезпеки, яке прийнято в експлуатацію з видачею відповідного сертифіката або щодо якого зареєстровано декларацію про готовність до експлуатації, а також у разі реєстрації машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці.

Як свідчить зміст припису від 29.11.2021 №КВ3866/732/АВ/П, Головним управлінням Держпраці у Київській області зафіксовано порушення відповідачем статей 13, 15, 21 Закону № 2694-XII.

Суд звертає увагу на те, що станом на час вирішення спору по суті матеріали справи не мстять в собі належних та достатніх доказів, які б підтверджували факт усунення Інститутом порушення, які зафіксовані безпосередньо у приписі від 29.11.2021 №КВ3866/732/АВ/П. Суд наголошує, що належним та достатнім доказом усунення порушень є безпосередньо акт перевірки, складений за наслідком проведення позапланового державного нагляду (контролю) суб`єктом владних повноважень.

Додатково слід вказати, що обставини допущення порушень, які зафіксовані у приписі від 29.11.2021 №КВ3866/732/АВ/П Інститут не заперечує, а матеріали адміністративної справи не містять в собі інформації, у тому числі належних та достатніх доказів на підтвердження оскарження та/або скасування в судовому порядку відповідного припису.

Відповідно до статті 11 Закону №877-V суб`єкт господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) зобов`язаний, зокрема виконувати вимоги органу державного нагляду (контролю) щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства.

Згідно із частиною 5 статті 4 Закону №877-V виробництво (виготовлення) або реалізація продукції, виконання робіт, надання послуг суб`єктами господарювання можуть бути зупинені повністю або частково виключно за рішенням суду.

Відновлення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг суб`єктами господарювання після призупинення можливе з моменту отримання органом державного нагляду (контролю), який ініціював призупинення, повідомлення суб`єкта господарювання про усунення ним усіх встановлених судом порушень.

Згідно із статтею 43 Конституції України держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.

Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Приймаючи до уваги наведене у сукупності суд вважає, що порушення, які зафіксовані Головним управлінням Держпраці у Київській області, зокрема пункти 1-3, 5, 9-10 створюють загрожу життю і здоров`ю працівників, а тому заявлені позивачем позовні вимоги про застосування заходів реагування у сфері державного нагляду у вигляді зупинки робіт, а саме: заборонити експлуатацію електроустаткування ТП-44 та відгалуження ПЛ-10 кВ до ТП-44 шляхом відключення від електромереж електропередавальної організації ДТЕК «Київській регіональні електромережі» на межа балансової належності; заборонити роботи з технічного обслуговування устаткування напругою понад 1000 В; заборонити виконання робіт на висоті понад 1,3 м є обгрунтованими.

У той же час, на переконання суду позовні вимоги про застосування заходів реагування у сфері державного нагляду у вигляді відсторонення від виконання обов`язків особи, відповідального за справний стан і безпечну експлуатацію електрогосподарства інженера ОСОБА_1 задоволенню не підлягають із наступних мотивів.

Згідно із статтею 46 Кодексу законів про працю України відсторонення працівників від роботи роботодавцем допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством.

Відсторонення від роботи керівників підприємств, установ та організацій військовим командуванням допускається у випадках, визначених Законом України "Про правовий режим воєнного стану".

Суд аналізуючи наведені положення вказує, що відсторонення працівників від роботи здійснюється безпосередньо роботодавцем, а здійснення такого відсторонення на підставі рішення суду матиме своїм наслідком втручання у роботу підприємства. При цьому, повноваження адміністративного суду щодо відсторонення працівників від виконання обов`язків нормами КАС не передбачено.

Водночас, в цій частині суд вважає за доцільне врахувати, що до відзиву на позовну заяву Інститутом долучено наказ від 13.01.2022 №10-к «Про направлення на навчання і перевірку знань з електробезпеки», зокрема ОСОБА_1 та рахунок на оплату №57 від 14.01.2022 про оплату відповідного навчання.

Додатково суд звертає увагу на те, що застосування заходів реагування спрямовано не як санкція для відповідача, а виключно для забезпечення безпеки життя та здоров`я працівників до підтвердження уповноваженим органом повного усунення відповідачем виявлених порушень, що були зафіксовані в приписі від 29.11.2021 №КВ3866/732/АВ/П від будь-якого ризику настання небезпечних чинників, що є цілком співмірним та відповідає ступеню можливого ризику.

Згідно з частинами 1-3 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Приймаючи до уваги вищевикладене суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення адміністративного позову.

Частиною 1 статті 143 КАС України регламентовано, що суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Згідно із частинами 2-3 статті 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Зважаючи на те, що матеріали адміністративної справи не містять в собі доказів понесення позивачем судових витрат, пов`язаних із залученням свідків та проведення експертиз, суд не вбачає підстав для вирішення питання щодо розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 77, 90, 241 - 246, 250, 255, 293, 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов Головного управління Держпраці у Київській області (04060, м. Київ, вул. Вавілових, б. 10, ) до Інституту геофізики ім. С.І. Субботіна Національної академії наук України (03680, м. Київ, пр. Палладіна, б. 32, ) про застосування заходів реагування задовольнити частково.

2. Застосувати до Інституту геофізики ім. С.І. Субботіна Національної академії наук України заходи реагування у сфері державного нагляду у вигляді зупинки робіт, а саме:

- заборонити експлуатацію електроустаткування ТП-44 та відгалуження ПЛ-10 кВ до ТП-44 шляхом відключення від електромереж електропередавальної організації ДТЕК «Київській регіональні електромережі» на межа балансової належності;

- заборонити роботи з технічного обслуговування устаткування напругою понад 1000 В; заборонити виконання робіт на висоті понад 1,3 м.

3. В іншій частині позовних вимог - відмовити.

4. Виконання судового рішення покласти на Головне управління Держпраці у Київській області (04060, м. Київ, вул. Вавілових, б. 10, ).

5. Контроль за виконанням судового рішення щодо застосування заходів реагування до Інституту геофізики ім. С.І. Субботіна Національної академії наук України (03680, м. Київ, пр. Палладіна, б. 32, ) покласти на Головне управління Держпраці у Київській області (04060, м. Київ, вул. Вавілових, б. 10, ).

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Суддя М.А. Бояринцева