Справа № 820/5065/17
Суддя: Бадюков Ю.В.
Дата ухвалення: 2022-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

17 серпня 2022 року № 820/5065/17

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Бадюкова Ю.В., розглянувши у приміщенні суду в м. Харкові за наявними у справі матеріалами адміністративну справу за позовом Дочірнього підприємства "Харківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (вул. Ахсарова, буд. 2, м. Харків, 61202, код 31941174) до Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, код ЄДРПОУ - 43143704) про скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

До Харківського окружного адміністративного суду звернулось Дочірнє підприємство "Харківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (далі по тексту позивач, Харківський облавтодор, підприємство) з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Харківській області (яке ухвалою Верховного Суду від 01 лютого 2022 року замінено його правонаступником - Головним управлінням ДПС у Харківській області, утвореним на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України; далі Управління, відповідач) про скасування податкового повідомлення-рішення від 01 червня 2017 року № в частині збільшення суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб щодо нарахування штрафних санкцій в розмірі 19 241,40 грн.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2017 року, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 25 квітня 2018 року, адміністративний позов задоволено.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 14 лютого 2022 року касаційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України, задоволено частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2017 року та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 25 квітня 2018 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що застосування штрафних санкцій на підставі статті 126 Податкового кодексу України (далі ПК України) не відповідає та не узгоджується із висновками акту перевірки, оскільки в останньому відповідач зазначав лише про встановлення порушень щодо неперерахування утриманого податку на доходи фізичних осіб до або під час виплати оподатковуваного доходу, у зв`язку із чим платник повинен притягуватись до відповідальності згідно зі статтею 127 ПК України; разом з тим, позивач посилався й на безпідставне застосування штрафних санкцій в розмірах 50% та 75% належної до сплати суми податку як за порушення, вчинені вдруге та втретє протягом 1095 днів.

23.06.2022 р. до суду від відповідача надійшов відзив на адміністративний позов в якому заперечив проти задоволення позову, зазначаючи, що як під час проведенні перевірки, так і прийняття спірного рішення діяв виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Просив відмовити у задоволенні позову через його безпідставність.

Представник позивача надіслав клопотання про відкладення розгляду справи до закінчення воєнного стану в Україні.

Щодо вказаного клопотання, суд зазначає наступне. Згідно приписів ч.ч. 1, 4 ст. 79 КАСУ учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Згідно ч. 10 ст. 79 КАСУ докази, які не додані до позовної заяви чи до відзиву на неї, якщо інше не визначено цим Кодексом, подаються через канцелярію суду з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або в судовому засіданні з клопотанням про їх приєднання до матеріалів справи.

Згідно з ч. 1 ст. 80 КАС України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Відповідно до ч. 5 ст. 161 КАС України у разі необхідності до позовної заяви додаються клопотання та заяви позивача про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, участь у судовому засіданні щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, звільнення (відстрочення, розстрочення, зменшення) від сплати судового збору, про призначення експертизи, витребування доказів, про забезпечення надання безоплатної правничої допомоги, якщо відповідний орган відмовив у її наданні, тощо.

Отже, за результатами аналізу вказаних норм, суд звертає увагу позивача на те, що позивач при зверненні до суду з позовом зобов`язаний надати докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, а у разі неможливості надання позивачем таких доказів, він зобов`язаний надати докази, які підтверджують, що він здійснив усі залежні від нього дії, спрямовані на отримання таких доказів.

Частиною 5 ст. 44 КАСУ встановлено, що учасники справи зобов`язані:

1) виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу;

2) сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи;

3) з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою;

4) подавати наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази;

5) надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні;

6) виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки;

7) виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

За приписами ч. 1 ст. 45 КАСУ учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Строки розгляду адміністративної справи встановлені ст. 193 КАСУ.

Згідно ч. 2 ст. 205 КАСУ суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав:

1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання;

2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними;

3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи;

4) необхідність витребування нових доказів, у випадку, коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження;

5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення.

Отже, чинний КАСУ не передбачає відкладення розгляду справи до закінчення воєнного стану, водночас позивач задля повного та об`єктивного розгляду справи не позбавлений права надати до усі докази, які у нього є та клопотати про розгляд справи без його участі за наявними у справі матеріалами.

Таким чином, суд зазначає про необґрунтованість заявленого клопотання представника позивача у зв`язку з чим воно не підлягає задоволенню, а враховуючи положення ч. 9 ст. 205 КАС України, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін за наявними матеріалами справи.

Суд, вивчивши доводи позову, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з наступних підстав та мотивів.

З матеріалів справи, судом встановлено, що відповідно до наказу начальника ГУ ДФС у Харківській області від 20.10.2016 року №2861 проведено планову виїзну перевірку Дочірнього підприємства Харківський облавтодор ВАТ Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2013 по 30.06.2016, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013року по 30.06.2016 року.

За результатами вказаної перевірки було складено Акт від 18.05.2017 року №3750/20-40-14-11/03447285 яким встановлено порушення п.п. 168.1.2, п.п.168.1.5, п.168.1 ст.168, п.п. а п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України, а саме неперерахування утриманого податку на доходи фізичних осіб до або під час виплати оподатковуваного доходу за попередній період (жовтень-грудень 2012 р.) в сумі 14692,99 грн., за січень 2013р. в сумі 7682,25 грн., за лютий 2013р. в сумі 6389,99 грн., за березень 2013р. в сумі 5144,62 грн. , за квітень 2013р. в сумі 8829,02 грн., за травень 2013р. в сумі 11868,99 грн., за липень 2013р. в сумі 11843,56 грн., за березень 2014р. в сумі 2639,99 грн., за вересень 2014р. в сумі 405,68 грн., за жовтень 2014р. в сумі 6203,41 грн., за листопад 2014р. в сумі 1299,72 грн., за грудень 2014р. в сумі 7940,56 грн., за січень 2015р. в сумі 9493,88 грн., за лютий 2015р. в сумі 6836,64 грн., за березень 2015р. в сумі 5417,43 грн., за червень 2015р..в сумі 7758,74 грн., за січень 2016р. в сумі 14595,97 грн., за лютий 2016р. в сумі 15389,71 грн., за березень 2016 р. в сумі 11440,56 грн.

За наслідками проведеної перевірки контролюючим органом винесено податкове повідомлення - рішення від 01.06.2017 року № .

Згідно розрахунку штрафних санкцій до оскаржуваного податкового повідомлення - рішення від 01.06.2017 року № , контролюючим органом за несплату податку доходів з фізичних осіб застосовано до Філії позивача штрафну санкцію вперше за вересень 2014 р. у розмірі 25%, що становить -101,42 грн., потім санкцію у розмірі 50% за жовтень 2014 р., за листопад 2014 р. - березень 2015 р., лютий 2016 р., березень 2016 р., відповідачем застосована штрафна санкція у розмірі 75 %, як за дії, що вчинені втретє та більше на загальну суму - 9339,96 грн.

Розглядаючи вказану справу, з урахуванням висновків, викладених Верховним судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 14.02.2022 р. по справі №820/5065/17, якою справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції, суд враховує висновок Верховного Суду щодо передчасного застосування до спірних правовідносин положень ст. 127 Кодексу.

Суд касаційної інстанції, скасовуючи судові рішення судів першої та апеляційної інстанції і передаючи справу на новий розгляд, дійшов висновку, що для застосування пункту 127.1 статті 127 Податкового кодексу України потрібно, що б нарахування, сплата чи утримання податку не відбулися до чи на момент виплати доходу. Тобто склад порушення пов`язується з фактом виплати доходу без сплати податку.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд приходить до таких висновків.

Положеннями п.п.14.1.180 п.14.1 ст. 14 Податкового кодексу України визначено, що податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - це юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов`язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.

Зазначеній нормі кореспондує положення ст. 18 Податкового кодексу України, згідно з якими, податковим агентом визнається особа, на яку цим Кодексом покладається обов`язок з обчислення, утримання з доходів, що нараховуються (виплачуються, надаються) платнику, та перерахування податків до відповідного бюджету від імені та за рахунок коштів платника податків. Податкові агенти прирівнюються до платників податку і мають права та виконують обов`язки, встановлені цим Кодексом для платників податків.

Відповідно до положень п. 57.1 статті 57 ПК України, податковий агент зобов`язаний сплатити суму податкового зобов`язання (суму нарахованого (утриманого) податку), самостійно визначеного ним з доходу, що виплачується на користь платника податку - фізичної особи та за рахунок такої виплати, у строки, передбачені цим Кодексом.

Відповідно до підпункту 168.1.2 пункту 168.1 статті 168 Податкового кодексу України, податок з доходів фізичних осіб сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету.

Підпунктом "а" пункту 176.2 статті 175 Податкового кодексу України встановлено, що особи, які відповідно до Податкового кодексу України мають статус податкових агентів, зобов`язані своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок.

Відповідно до підпункту 168.1.5 пункту 168.1 статті 168 Податкового кодексу України, якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.

Згідно з підпунктом 126.1 статті 126 Податкового кодексу України, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов`язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Водночас, підпунктом 127.1 ст.127 Податкового кодексу України встановлено, що ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Ті самі дії, вчинені повторно протягом 1095 днів, тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 50 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Дії, передбачені абзацом першим цього пункту, вчинені протягом 1095 днів втретє та більше, тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 75 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету

Отже, пунктом 127.1 статті 127 Кодексу передбачено санкції за ненарахування, неутримання та/або несплату (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків.

Таким чином, для застосування пункту 127.1 статті 127 Податкового кодексу України потрібно, що б нарахування, сплата чи утримання податку не відбулися до чи на момент виплати доходу. Тобто склад порушення пов`язується з фактом виплати доходу без сплати податку.

Щодо встановлення обставин стосовно того, коли був сплачений податок з доходів фізичних осіб по відношенню до виплати доходу суд відзначає наступне.

Згідно п. 4 та п. 5 розділу ІІ Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженого наказом Мінфіну від 20.08.2015, № 727 (далі Порядок № 727) в акті документальної перевірки викладаються всі суттєві обставини фінансово-господарської діяльності платника податків, які стосуються фактів виявлених порушень законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Факти виявлених порушень законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об`єктивно та повною мірою з посиланням на первинні документи, регістри податкового та бухгалтерського обліку, фінансової та іншої звітності, інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, ведення/складання яких передбачено законодавством, або отримані від інших суб`єктів господарювання, органів державної влади, у тому числі іноземних держав, правоохоронних органів, а також податкову інформацію, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Згідно пп.2 п. 4 розділу ІІІ Порядку № 727 у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті документальної перевірки фактом порушення необхідно:

чітко викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів (міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України і якими регулюються питання оподаткування), що порушені платником податків, зазначити період (календарний день, місяць, квартал, півріччя, три квартали, рік) фінансово-господарської діяльності платника податків та господарську операцію, при здійсненні якої вчинено це порушення;

зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку, навести регістри бухгалтерського обліку, кореспонденцію рахунків операцій та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення.

Дослідивши акт перевірки на відповідність його вимогам Порядку № 727 суд відзначає, що в порушення вищезазначених приписів, він не містить дати як виплати доходу певним особам, так і дати сплати або несплати податку по відношенню до моменту виплати доходу з посиланням на первинні документи, котрі підтверджують такі виплати та сплату податку, на регістри податкового та бухгалтерського обліку, фінансову та іншу звітність, інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податку з доходів фізичних осіб підприємства.

Отже, доказів виплати доходу без сплати податку та збору відповідачем до суду не надано та акт перевірки відповідних обставин не містить.

Відносно правильності чи неправильності кваліфікації виявленого правопорушення суд зазначає, що податковим правопорушенням відповідно до статті 126 Податкового кодексу України є вчинення дії (платником податку) щодо фактичної сплати узгодженої суми грошового зобов`язання, але з затримкою (несвоєчасно), а відповідно до статті 127 Податкового кодексу України таким порушенням є бездіяльність податкового агента, тобто ненарахування, неутримання, несплата, неперерахування податку на доходи фізичних осіб до або під час виплати доходу.

Відтак, кваліфікуючою ознакою для застосування відповідальності відповідно до ст. 127 Податкового кодексу України в даному спорі є порушення саме податковим агентом встановлених правил щодо утримання податку у джерела виплати доходу. Джерелом виплати доходу є заробітна плата, з якої податковим агентом утримано податок на доходи фізичних осіб, але не перераховано у встановлені терміни до бюджету.

Суд зазначає, що висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, також викладено в рішенні Верховного Суду України від 22.03.2016 по справі (813/6774/13-а), в якому зазначено, що положення статті 126 Податкового кодексу України щодо застосування штрафної санкції застосовується у випадку, коли має місце несвоєчасність сплати платником податків узгодженої суми грошового зобов`язання. При цьому розмір такої санкції прямо залежить від часу затримки такої сплати.

Відтак, у разі якщо платник податків не сплачує суми самостійно визначеного грошового зобов`язання протягом строків, передбачених Податковим кодексом України, такий платник податків притягується до відповідальності відповідно до статті 126 Податкового кодексу України.

Водночас, ст. 127 Податкового кодексу України встановлено міру відповідальності, яка покладається на платника податків, у тому числі і на податкового агента, саме за несплату (неперерахування) податків, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, при цьому розмір штрафних санкцій за вчинення такого порушення визначається (обчислюється) не відповідно до часу затримки такої несплати (як передбачено статтею 126 Податкового кодексу України), а залежно від кількості допущених порушень протягом певного періоду часу. Тобто склад порушення передбачає, що нарахування, сплата чи утримання податку не відбулися до чи на момент виплати доходу.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що несплата (неперерахування) податковим агентом до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків є підставою для накладення штрафу згідно з ст. 127 Податкового кодексу України, а розмір штрафних санкцій визначається з урахуванням кількості разів допущених податкових правопорушень, незалежно від того, чи виявлено такі порушення контролюючим органом в межах однієї перевірки.

Зазначена позиція суду відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 21.01.2020 року по справі №820/11382/15.

При цьому, судом під час нового розгляду справи зі змісту податкових повідомлень-рішень та розрахунків штрафних санкцій встановлено, що контролюючим органом при здійсненні розрахунку штрафних санкцій здійснювалось нарахування останніх у розмірах 25%, 50% та 75 % в залежності від черговості допущення таких правопорушень, що з огляду на позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 21.05.2020 року, є правомірним.

Водночас, суд зазначає, що приписами ст.127 Податкового кодексу України визначено порядок застосування до платника податку відповідальності за допущене правопорушення, а саме вказано, що до платника застосовується штраф у відповідному розмірі від суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Під час нового розгляду справи встановлено, що контролюючим органом було здійснено нарахування сум штрафів за допущені порушення із розрахунку відповідного відсотка від суми сплаченої підприємством позивача в якості податкового агента, але не здійснено розрахунку від суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Представником контролюючого органу в порушення положень ч.2 ст. 77 КАС України до суду не було надано жодних достатніх та належних доказів правомірності проведення зазначеного розрахунку штрафних санкцій стосовно підприємства позивача.

Вказані обставини на переконання суду свідчать про допущення контролюючим органом під час здійснення розрахунку штрафних санкцій та застосування до підприємства позивача санкцій у розмірі, який розрахований не у відповідності до норм податкового законодавства.

Згідно з положеннями частини 2 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підставі викладеного, зважаючи на встановлені обставини та аналіз чинного законодавства, позовні вимоги Дочірнього підприємства "Харківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 14, 22, 194, 243, 246, 249, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Дочірнього підприємства "Харківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (вул. Ахсарова, буд. 2, м. Харків, 61202, код 31941174) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, код ЄДРПОУ - 43143704) про скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити .

Скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 01.06.2017 року № в частині збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб у сумі штрафних санкцій - 19241,40 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, код ЄДРПОУ - 43143704) на користь Дочірнього підприємства "Харківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (вул. Ахсарова, буд. 2, м. Харків, 61202, ) сплачену суму судового збору у розмірі 1600,00 грн. (одна тисяча шістсот гривень).

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

В разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 17 серпня 2022 року.

Суддя Бадюков Ю.В.