Справа № 640/19065/19
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2022-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2022 року м. Київ № 640/19065/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Келеберди В.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу за адміністративним позовом Державного підприємства лікувально-профілактичний комплекс «Феофанія» Національної академії наук України» до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Державне підприємство лікувально-профілактичний комплекс «Феофанія» Національної академії наук України з позовом до Головного управління ДФС у м. Києві, у якому просить суд визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ДФС у м. Києві від 22.07.2019 № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що оскаржуване рішення про застосування штрафних санкцій є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки підприємство виконало свої зобов`язання щодо перерахування ЄСВ відповідно до вимог чинного законодавства за період з 05.07.2018 по день подання позовної заяви. Також, наголошено на порушенні процедури прийняття оскаржуваного рішення.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.11.2019 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

03.12.2019 до суду від Головного управління ДФС у м. Києві надійшов відзив на позовну заяву, у якому, представник відповідача, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, акцентує увагу на тому, що Головним управлінням ДФС у м. Києві прийнято рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 22.07.2019 № , штраф у розмірі 20% від суми своєчасно не сплачених коштів за період з 21.04.2016 до 24.04.2019 та на підставі ч. 13 ст. 25 Закону № 2464, на суму недоїмки нарахована пеня з розрахунку 0,1 % від суми недоплати за кожний день прострочення платежу. Крім того, наголошено на тому, що процедурних порушень при прийнятті оскаржуваного рішення допущено не було.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.04.2020 задоволено клопотання ГУ ДФС у м. Києві про заміну сторони по справі, здійснено заміну ГУ ДФС у м. Києві на її правонаступника - ГУ ДПС у м. Києві ().

19.05.2022 року ухвалою суду замінено відповідача у справі на правонаступника - Головне управління Державної податкової служби у м. Києві, як відокремлений підрозділ Державної податкової служби України.

Дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Як вбачається з матеріалів справи, Головним управлінням ДФС у м. Києві, на підставі ч. 10 та п. 2 ч. 11 ст. 25 Закону України від 08.07.2010 № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», до Державного підприємства лікувально-профілактичний комплекс «Феофанія» Національної академії наук України» прийнято рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 22.07.2019 № , штраф у розмірі 20% від суми своєчасно не сплачених коштів за період з 21.04.2016 до 24.04.2019, та на підставі ч. 13 ст. 25 Закону № 2464, на суму недоїмки нарахована пеня з розрахунку 0,1 % від суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

08.08.2019 підприємство подало скаргу на вказане рішення до Державної податкової служби України.

25.09.2019 підприємство отримало рішення Державної податкової служби України від 09.09.2019 № 1092/6/99-00-08-06-01 про результати розгляду скарги яким скаргу залишено без задоволення.

Позивач, вважаючи рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску протиправним та таким, що підлягає скасуванню, звернувся до суду з даним позовом.

Так, позивачем наголошується на тому, що підприємство після поновлення податкового обліку та часткового відновлення фінансових та податкових документів здійснювало оплату ЄСВ з дотриманням строків передбачених чинним законодавством, на підтвердження чого, надано відповідні платіжні доручення (період з липня 2018 року по липень 2019 року). Позивач вважає, що підприємство виконало свої зобов`язання щодо перерахування ЄСВ відповідно до вимог чинного законодавства за період з 05.07.2018 по сьогоднішній день на загальну суму 335785 грн. 01 коп. Згідно даних електронного кабінету платників податків за 2018 рік, за підприємством обліковувалась недоїмка по ЄСВ у розмірі 94124,99 грн., та не обліковується жодних нарахованих штрафних санкцій або пені. Позивач наголошує на тому, що жодної перевірки щодо правильності та своєчасного перерахування єдиного соціального внеску на підприємстві не проводилось, акти камеральних перевірок не надавались, тому, встановити достовірність та повноту сплати ЄСВ неможливо, також неможливо встановити період нарахування штрафних санкцій. В порушення вимог Податкового кодексу України, до рішення про застосування штрафних санкцій не надано розрахунок штрафних санкцій. Також, неможливо встановити і період нарахування штрафних санкцій.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Згідно з приписами статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку. (надалі по тексту також - Закон № 2464)

Згідно норм п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону № 2464, єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до положень абз. 2 п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464, платниками єдиного внеску є підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно- правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Згідно ч. 4 ст. 5 Закону № 2464, обов`язки платників єдиного внеску виникають у осіб, зазначених в абз. другому, третьому, п`ятому та сьомому п. 1 ч. 1 ст. 4 цього Закону, - з дня їх державної реєстрації відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців».

У силу змісту ч. 2 ст. 6 Закону № 2464, платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок, подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до норм п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону № 2464, єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у п. 1 (крім абзацу сьомого) ч. 1 ст. 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України "Про оплату праці", та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно- правовими договорами.

Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону № 2464 (починаючи з 24.12.2015 року), єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної ст. 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Так, абзацом 1 ч. 6 ст. 9 Закону № 2464, передбачено, що для зарахування єдиного внеску в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, та його територіальних органах відкриваються в установленому порядку небюджетні рахунки відповідному органу доходів і зборів. Зазначені рахунки відкриваються виключно для обслуговування коштів єдиного внеску.

Згідно положень ч. 8 ст. 9 Закону № 2464, платники єдиного внеску, зазначені у п. 4 ч. 1 ст. 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 10 лютого наступного року, крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, які сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Крім того, як зазначено в п. 12 ст. 9 Закону № 2464, єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені Законом є недоїмкою та стягується з нарахуванням пені та зарахуванням штрафів.

Згідно змісту п. 2 ч. 11 ст. 25 Закону № 2464, орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску штрафні санкції за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Одночасно на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу. (ч. 10 ст. 25 Закону № 2464)

Нарахування пені, передбаченої цим Законом, починається з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку внесення відповідного платежу, до дня його фактичної сплати (перерахування) включно. (ч. 13 ст. 25 Закону № 2464)

Відповідно до норм ч. 15 ст. 25 Закону № 2464, рішення органу доходів і зборів про нарахування пені та/або застосування штрафів, передбачених ч. 11 і 12 цієї статті, є виконавчим документом.

Відповідно до розділу VI Наказу Мінфіна від 20.04.2015 року № 449 «Про затвердження Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Інструкція № 449) до платників, які не виконали визначені Законом № 2464 обов`язки щодо нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, застосовуються заходи впливу та стягнення.

Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені Законом № 2464, обчислена органами доходів і зборів у випадках, передбачених Законом № 2464, є недоїмкою.

Відповідно до п. 1 розділу VII Інструкції № 449, за порушення норм законодавства про єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до платників, на яких згідно із Законом покладено обов`язок нараховувати, обчислювати та сплачувати єдиний внесок, застосовуються фінансові санкції (штрафи та пеня) відповідно до Закону № 2464.

Згідно з п. п. 2 п. 2 розділу VII Інструкції № 449, фіскальні органи застосовують штрафні санкції у таких розмірах, зокрема, за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на платників, які допустили зазначене порушення у період до 01 січня 2015 року, накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум.

За несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на платників, які допустили зазначене порушення, починаючи з 01 січня 2015 року, накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

При цьому складається рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску за формою згідно з додатком 12 до цієї Інструкції № 449.

Розрахунок цієї фінансової санкції здійснюється на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів.

При застосуванні штрафів, зазначених у цьому підпункті, приймається одне рішення на всю суму сплаченої (погашеної) недоїмки незалежно від періодів та кількості випадків сплати за зазначені періоди.

Для платників, зазначених у підпунктах 1, 2 пункту 1 розділу II цієї Інструкції № 449, таким періодом є календарний місяць.

Відповідно до п. 5 розділу VII Інструкції № 449, на суму недоїмки платнику єдиного внеску нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка на суму фактично сплаченої недоїмки за кожний день прострочення платежу.

Нарахування пені починається з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку внесення відповідного платежу, до дня його фактичної сплати (перерахування) включно.

У п. 7 розділу VII Інструкції № 449, визначено, що рішення про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених п. 2, З, 5, 6 цього розділу, за наслідками розгляду акта та інших матеріалів про порушення приймає посадова особа органу доходів і зборів.

Тож, згідно з п. 7 розділу VII Інструкції № 449, рішення приймається за встановленою формою у двох примірниках. Перший примірник рішення протягом трьох робочих днів із дня його винесення надсилається платнику у порядку, встановленому для надсилання вимог, або вручається під підпис керівнику або головному бухгалтеру платника, банку чи фізичній особі - платнику єдиного внеску. Другий примірник залишається в органі доходів і зборів. Надіслані (вручені) рішення про застосування фінансових санкцій реєструються в журналі обліку рішень про застосування фінансових санкцій за формою згідно з додатком 19 до цієї Інструкції.

Суд звертає увагу на те, що підставою для застосування штрафних санкцій та нарахування пені до позивача, стала несвоєчасна сплата єдиного внеску по звітам про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а саме, розрахунок даних інформаційної системи органу доходів і зборів, розрахунок даних інформаційної системи органу доходів і зборів.

Згідно з п. 8 розділу VI Інструкції № 449, за рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску або від державної виконавчої служби, погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.

Суд звертає увагу на те, що позивачем після відновлення податкового обліку та часткового відновлення фінансових та податкових документів, були сплачені суми єдиного внеску згідно долучених до матеріалів справи платіжних доручень погашались суми недоїмки за попередні періоди у порядку календарної черговості її виникнення.

Сам позивач у позовній заяві підтверджує, що сплата підтверджується платіжними дорученнями, датованими з липня 2018 року по липень 2019 року, водночас, у позивача виникла сума недоїмки зі сплати єдиного внеску за період з 21.04.2016 до 24.04.2019, що і зазначено в оскаржуваному рішенні, а тому, податковим органом було правомірно застосовано штраф та нараховано пеню.

Згідно з п. 3 розділу VI Інструкції № 449, органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску та борги зі сплати фінансових санкцій. Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів платника на суму боргу, що перевищує 10 гривень.

У частині доводів позовної заяви про те, що жодної перевірки щодо правильності та своєчасного перерахування єдиного соціального внеску на підприємстві не проводилось, акти камеральних перевірок не надавались, в порушення вимог Податкового кодексу України, до рішення про застосування штрафних санкцій не надано розрахунок штрафних санкцій, суд наголошує на тому, що перевірка не призначались та не складались акти перевірок у зв`язку з тим, що відповідно до пп. 2 п. 2 розділу Інструкції №449, призначення перевірки та складання акту перевірки при винесенні рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску не передбачено. Крім цього, слід звернути увагу на те, що ПК України не регулює питання погашення податкових зобов`язань або стягнення податкового боргу з осіб, на яких поширюються судові процедури, визначені Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", з банків, на які поширюються норми Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", та погашення зобов`язань зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, зборів на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій.

Отже, за наслідком розгляду даного спору, суд дійшов висновку про те, що відповідачем було правомірно застосовано штраф та нараховано пеню згідно рішення № від 22.07.2019 на підставі виникнення у позивача недоїмки зі сплати єдиного внеску за період з 21.04.2016 по 24.04.2019, у зв`язку із порушенням термінів сплати єдиного внеску та погашенням заборгованості у порядку календарної черговості її виникнення. На підтвердження правомірності прийняття оскаржуваного рішення, до відзиву на позовну заяву, податковим органом було додано копію розрахунку штрафних санкцій, відомості з ІТС «Податковий блок» за 2016-2019 роки.

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доводи позовної заяви є необґрунтованими, не узгоджуються з фактичними обставинами справи, та спростовуються наданими відповідачем поясненнями та доказами.

Згідно із частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням наведеного, в сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 242-246, 250, 255 КАС України, Окружний адміністративний суд міста Києва,-

В И Р І Ш И В :

Відмовити у задоволенні адміністративного позову Державного підприємства лікувально-профілактичний комплекс «Феофанія» Національної академії наук України» до Головного управління ДПС у м. Києві, як відокремленого підрозділу ДПС про визнання протиправним та скасування рішення.

За приписами статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Порядок та строки подання апеляційної скарги врегульовано приписами статей 294-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне найменування сторін:

Позивач: Державне підприємство лікувально-профілактичний комплекс «Феофанія» Національної академії наук України» (, 03143, м. Київ, вул. Академіка Лебедєва, 31);

Відповідач: ГУ ДПС у м. Києві, як відокремлений підрозділ ДПС (, 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19).

Суддя В.І. Келеберда