Справа № 160/7367/21
Суддя: Мартинюк Н.М.
Дата ухвалення: 2022-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

18 серпня 2022 року

м. Київ

справа № 160/7367/21

адміністративне провадження № К/990/20642/22

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Мартинюк Н.М., перевіривши касаційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 січня 2022 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2022 року у справі №160/7367/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просила суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача №1640 від 31 березня 2021 року про скасування їй, як громадянці Грузії посвідки на тимчасове проживання на території України № НОМЕР_1 , строком до 23 січня 2023 року.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 січня 2022 року, яке залишено без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2022 року, позов задоволено:

- визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області №1640 від 31 березня 2021 року про скасування посвідки на тимчасове проживання на території України № НОМЕР_1 терміном дії до 23 січня 2023 року, громадянці Грузії ОСОБА_2 ;

стягнуто на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати у розмірі: 908,00 грн (дев`ятсот вісім гривень) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області ().

Не погоджуючись із цими судовими рішеннями, Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області звернулося із касаційною скаргою до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - "КАС України"), надіславши її 3 серпня 2022 року засобами поштового зв`язку.

У своїй касаційній скарзі скаржник просить рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 січня 2022 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2022 року у справі №160/7367/21 скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Відповідно до частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Дослідивши зміст касаційної скарги, Суд вважає за потрібне повернути її скаржнику з наступних підстав.

Пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Отже, оскарження рішень судів у касаційному порядку можливе лише у випадках, якщо таке встановлено законом.

З 8 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року №460-IХ "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ", яким унесено зміни до розділу 3 Глави 2 "Касаційне провадження", зокрема, щодо визначення підстав касаційного оскарження судових рішень та порядку їхнього розгляду.

Так, згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведеного законодавства дозволяє дійти висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Системний аналіз наведених положень КАС України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

Перевіркою змісту касаційної скарги встановлено, що скаржник, на виконання вимог статті 330 КАС України, як на підставу звернення до Суду посилається на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України та зазначає, що судами попередніх інстанцій неправильно застосовано норми матеріального права, а саме: частини другої статті 19 Конституції України, частини четвертої статті 5 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», підпункт 6-1 пункту 63, пункту 64 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2018 року №322.

Так, пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України встановлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадках, зокрема, якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

Верховний Суд зазначає, що оскарження судових рішень з підстав, передбачених пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України вимагає не лише констатації факту відсутності висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, а й визначення норми (норм) права, що потребує висновку, підстав необхідності такого висновку у подібних правовідносинах (усунення колізій норм права, визначення пріоритету однієї норми над іншою, тлумачення норми, т.і.), а також зазначення, у чому, на думку заявника, полягає неправильне застосування норми права, щодо якої необхідний висновок Верховного Суду.

Водночас, оскаржуючи судові рішення судів попередніх інстанцій на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України, скаржник вказує що судами попередніх інстанцій під час розгляду справи не було застосовано закон, який підлягав застосуванню, оскільки відповідно до частини четвертої статті 5 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (в редакції від 25 серпня 2019 року), підставою для видачі посвідки на тимчасове проживання у випадку, передбаченому частиною четвертою частини четвертої статті 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» є саме дозвіл на застосування праці іноземців та осіб без громадянства. При цьому, як зазначає скаржник, відповідно до підпункт 6-1 пункту 63, пункту 64 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2018 року №322, протягом п`яти робочих днів територіальним органом ДМС приймається рішення про скасування посвідки, який її видав, у разі надходження відомостей, які є підставою, у разі якщо з`ясується, що в іноземця або особи без громадянства припинилися підстави для перебування на території України , або якщо після оформлення посвідки з`ясується, що юридичний факт підтверджений/засвідчений відповідним документом, зазначений у частинах четвертій-сімнадцятій статті 5 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», який подавався іноземцем або особою без громадянства для оформлення посвідки, визнано недійсним, скасованим, нікчемним або таким, що не відбувся.

Так, як вбачається зі змісту оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції, з рішенням якого погодився суд апеляційної інстанції, задовольняючи позовні вимоги, суди дійшли висновку щодо наявності підстав для визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області №1640 від 31 березня 2021 року, яким громадянці Грузії ОСОБА_2 скасовано посвідку на тимчасове проживання на території України № НОМЕР_1 , строком до 23 січня 2023 року, оскільки Третім апеляційним адміністративним судом прийнято постанову від 14 грудня 2021 року у адміністративній справі №160/8997/21, якою визнано протиправним та скасовано наказ Дніпропетровського обласного центру зайнятості № 67 від 25 березня 2021 року в частині скасування дозволу №4487 на застосування праці громадянки Грузії ОСОБА_1 та зобов`язано Дніпропетровський обласний центр зайнятості повідомити Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про його скасування.

Верховний Суд звертає увагу скаржника, що лише посилання у касаційній скарзі на відсутність висновків Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, за відсутності мотивованих аргументів неправильного застосування відповідної норми права та позиції скаржника щодо того як такі норми мають бути застосовані, не може вважатись належним виконанням вимог пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України.

Відтак, з огляду на зазначене, посилання скаржника на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України, як на підставу касаційного оскарження, є безпідставним.

Зазначене свідчить, що скаржник формально підійшов до питання належного оформлення касаційної скарги, зокрема, в частині зазначення підстав касаційного оскарження судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій із урахуванням вимог частини четвертої статті 328 КАС України. Аргументи касаційної скарги зводяться до викладення обставин справи, цитування нормативно правових актів, зазначення, що судами попередніх інстанцій судові рішення ухвалені з неправильним застосуванням норм матеріального права, що не є належним правовим обґрунтуванням підстав касаційного оскарження судових рішень, передбачених частиною четвертою статті 328 КАС України.

Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

З урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 8 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Відповідно до приписів статті 44 КАС України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Отже, касаційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області належить повернути як таку, що не містить підстав, визначених частиною четвертою статті 328 КАС України, для касаційного оскарження рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 січня 2022 року та постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2022 року у справі №160/7367/21.

Окрім іншого, у касаційній скарзі скаржник просить поновити строк на касаційне оскарження. Проте, оскільки Суд встановив, що касаційну скаргу належить повернути у зв`язку з тим, що скаржник не виклав передбачених КАС України підстав для касаційного оскарження, то клопотання про поновлення строку на таке оскарження Суд не вирішує.

На підставі наведеного та керуючись положеннями статей 328, 330, 332, 359 КАС України, Верховний Суд,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 січня 2022 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2022 року у справі №160/7367/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення повернути особі, яка її подала.

Копію цієї ухвали надіслати учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 КАС України.

Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє його права повторного звернення до Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і не може бути оскаржена.

………………………….

Н.М. Мартинюк,

Суддя Верховного Суду