Справа № 826/8746/17
Суддя: Григорович П.О.
Дата ухвалення: 2022-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2022 року м. Київ № 826/8746/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Григоровича П.О., розглянув в спрощеному провадженні адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СУФОР»

до Головного управління ДФС у м. Києві

про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень

від 14.04.2017р.,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «СУФОР» звернулось до суду з даним позовом до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 14.04.2017р. №№, .

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.07.2017 відкрито провадження, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду в судовому засіданні.

Ухвалою від 16.01.2018 вирішено подальший розгляд адміністративної справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін та проведення судового засідання.

Ухвалою від 27.12.2018 об`єднано в одне провадження адміністративні справи №826/8746/17 і №826/9338/17. В рамках справи №826/9338/17 оскаржуються податкове повідомлення рішення від 14.04.2017 № (військовий збір) та податкове повідомлення-рішення без номеру і без дати на загальну суму 512 871,05 грн (податок на доходи фізичних осіб), що також винесені на підставі акту перевірки №45/26-15-14-07-02-10/21654332 від 24.03.2017.

Як вбачається з матеріалів справи позивач підтримує заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просить суд їх задовольнити посилаючись на доводи викладені в позовній заяві.

Відповідач проти позову заперечує про що надав до матеріалів справи письмовий відзив.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

14 квітня 2017 року відповідачем на підставі акта перевірки №45/26-15-14-07-02-10/21654332 від 24.03.2017, винесено наступні оскаржувані податкові повідомлення-рішення:

- , яким позивачу за порушення п.п.135.5.4, 134.1.1 Податкового кодексу України збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «податок на прибуток» всього в сумі 292188,00 грн, в т.ч. за основним платежем в сумі 254658,00 грн, штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 37530,00 грн;

- , яким позивачу за порушення п.п.134.1.1 Податкового кодексу України зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на суму 261 234,00 грн за 2015 рік;

- , яким позивачу за порушення п.п.168.1, 168.4.4 Податкового кодексу України визначено суму грошового зобов`язання за платежем «військовий збір» всього в сумі 43003,13 грн, в т.ч. за основним платежем в сумі 25020,00 грн, штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 17983,13 грн;

- б/н і б/д (а.с.69 том 2), яким позивачу за порушення п.п.14.1.54, 170.1.2, 167.1, 168.1.1, 168.1.5, 170.1.4, 14.1.180 Податкового кодексу України визначено суму грошового зобов`язання за платежем «податок на доходи фізичних осіб» всього в сумі 512 871,85 грн, в т.ч. за основним платежем в сумі 298028,80 грн, штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 214843,05 грн.

Як вбачається з акта перевірки та письмового відзиву відповідача, суть спору виходить із того, що між позивачем (орендар) і ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (орендодавці) укладено договір від 30.12.2013 оренди нежитлового приміщення терміном дії з 30.12.2013 по 29.12.2016, що не посвідчений нотаріально, а тому є нікчемним, внаслідок чого позивач протиправно не включив до складу доходу вартість безоплатно отриманих послуг з оренди.

Як наслідок, всі оскаржувані ППР виходять із наведеної вище обставини щодо нікчемності договору.

Заперечуючи проти наведених доводів відповідача позивач посилається на те, що договір було укладено до 29.12.2016, тобто останнім днем дії договору є 28.12.2016, внаслідок чого обов`язок нотаріального посвідчення договору відсутній.

Оцінивши за правилами ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Частиною 1 ст.794 Цивільного кодексу України визначено, що право користування нерухомим майном, яке виникає на підставі договору найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), укладеного на строк не менш як три роки, підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

У перевіряємому періоді (з 01.01.2014р. до 31.12.2015р.) Товариство орендувало приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 5297,70 кв.м. на підставі договору оренди нежитлового приміщення від 30.12.2013р., укладеного між позивачем і ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

В матеріалах справи відсутні докази невиконання сторонами умов договору або докази існування спору щодо недійсності окремих його положень.

Висновок ДФС про те, що договір оренди нежитлового приміщення від 30.12.2013р. є нікчемним з причини відсутності нотаріального посвідчення є необґрунтованим, оскільки в договорі зазначено, що термін дії договору з 30.12.2013 до 29.12.2016р.

При цьому, відповідно до приписів ст. 251 ЦК України терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Тобто, в даному випадку, Договір діє до настання дати 29.12.2016р., (тобто до 00:00:00 годин 29.12.2016р.), а з настанням дати 29 грудня 2016 року Договір припиняє свою дію. Таким чином, Договір припиняє свою дію в 23:59:59 годин 28 грудня 2016 року, або діє до 00:00:00 години 29 грудня 2016 року.

ДФС помилково вважає дату 29.12.2016р., як строк дії Договору, оскільки відповідно до приписів цієї ж ст. 251 ЦК України, строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Тобто, в такому випадку дійсно строк дії Договору закінчувався б зі сплином дати 29.12.2016р., (тобто в 23:59:59 години 29.12.2016р.).

Проте сторони, при підписанні Договору, мали на увазі та погодили саме термін дії Договору - до 29.12.2016р., тобто оренда приміщення за договором закінчувалась о 23:59:59 годині 28.12.2016р.

Слід відзначити, що відповідно до ЦК України, поняття «строк дії» та «термін дії» не є тотожними.

Отже, термін дії Договору в розумінні ст.251 ЦК України становить два роки 364 дні, тобто менше трьох років, а тому договір не підлягає нотаріальному посвідченню і державній реєстрації.

Твердження ДФС щодо чинності в період, що перевірявся, попереднього договору оренди нежитлового приміщення від 05.12.2011р., через нікчемність договору від 30.12.2013, судом відхиляється, як необґрунтоване, оскільки строк дії зазначеного договору становив до 29.12.2013р.

Додаткова угода про це була надана перевіряючим, що підтверджується актом перевірки.

Посилання ДФС на додаткову угоду від 30.11.2014р., якою строк дії попереднього договору оренди було продовжено, є безпідставним, оскільки зазначена угода скасована угодою від 01.12.2014р.

До того ж, відповідно до Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 12 від 29 травня 2013 року «Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна», у разі якщо внаслідок внесення змін до договору така його істотна умова, як строк його дії, сторонами визначено більше, ніж три роки (а саме, якщо додатковою угодою відповідним чином змінюється пункт договору, який передбачав менш ніж трирічний строк), то, за загальним правилом, передбаченим статтею 654 ЦК України, відповідна додаткова угода чи договір у редакції такої угоди підлягають нотаріальному посвідченню, якщо інше не встановлено договором.

Враховуючи вищевказане, суд приходить до висновку, що в перевіряємому періоді діяв договір оренди нежитлового приміщення від 30.12.2013, укладений між ТОВ «СУФОР» і ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , відповідно до умов якого орендна плата за весь період оренди нараховується та сплачується з 01.12.2016р. до 29.12.2016р., а тому в період, що перевірявся, у орендаря не було обов`язку по нарахуванню та сплаті орендної плати та відповідних податків та зборів.

Як наслідок, висновок ДФС про те, що нежитлове приміщення площею 5297,70 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 , безоплатно передане орендарю, є необґрунтованим, оскільки нарахування та сплата орендної плати за договором здійснювалась в період з 01.12.2016р. до 29.12.2016р. - після перевірки, внаслідок чого доводи відповідача про заниження ТОВ «СУФОР» податку на прибуток, військового збору, ПДФО і завищення від`ємного значення є безпідставними.

За таких обставин оскаржувані ППР підлягають скасуванню, як протиправні.

Керуючись статтями 2, 6, 72-77, 90, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 14.04.2017 №№, , , складені Головним управлінням ДФС у м. Києві.

3. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення без номера і без дати, складене Головним управлінням ДФС у м. Києві на підставі акта перевірки №45/26-15-14-07-02-10/21654332 від 24.04.2017, яким ТОВ «Суфор» визначено суму грошового зобов`язання з податків та зборів, у тому числі з податку на доходи фізичних осіб, пені на загальну суму 512 871,85 грн, в т.ч. за основним платежем в сумі 298028,80 грн, штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 214843,05 грн.

3. Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Суфор» понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 16639,46 грн (шістнадцять тисяч шістсот тридцять дев`ять грн 46 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у м. Києві.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Суфор» (ідентифікаційний , адреса: 02660, м.Київ, вул. Магнітогорська, 1).

Головне управління ДФС у м. Києві (, адреса: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства

Суддя П.О. Григорович