Справа № 640/29635/20
Суддя: Балась Т.П.
Дата ухвалення: 2022-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позову без розгляду

16 травня 2022 року м. Київ№ 640/29635/20
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Балась Т.П., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження матеріали адміністративної справи за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулась фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач або ФОП ОСОБА_1 ) з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві (далі - відповідач), у якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС у м. Києві №1104/26-56-13-02 від 30.12.2016 про анулювання свідоцтва платника єдиного податку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що рішення №1104/26-56-13-02 від 30.12.2016 про анулювання свідоцтва платника єдиного податку є безпідставним, необґрунтованим та такими, що не ґрунтуються на нормах чинного законодавства, а тому має бути скасоване.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.12.2020 поновлено позивачу строк звернення до суду; відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

На адресу суду від відповідача на адресу суду надійшло клопотання про залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку з пропуском на звернення до суду.

Вказане клопотання мотивоване тим, що оскаржуване рішення № 1104/26-56-13-02 від 30.12.2016 про анулювання свідоцтва платника єдиного податку фізичної особи підприємця було надіслано па адресу ФОП ОСОБА_1 рекомендованим поштовим відправленням №062. Проте дане поштове відправлення повернуто за закінченням встановленого строку зберігання 09.02.2017 року про що зазначено в довідці відділення поштового зв`язку.

Відповідач посилається на положення п. 42.2 та п. 42.4.6. п. 42.4 ст. 42 Податкового кодексу України, відповідно до яких документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові. У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків , їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Крім того, відповідач посилається на судову практику, зокрема на постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 11.06.2020 року у справі № 823/1606/17 (К/9901/46472/18), де сказано: ...Відповідно до статті 42 Податкового кодексу України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові. При цьому добросовісний платник податків зобов`язаний забезпечити отримання ним кореспонденції за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі невиконання цього обов`язку платник не вправі посилатись на неотримання ним документів як на обставину, що звільняє його від настання у зв`язку з цим негативних для такого платника наслідків...

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.09.2021 зобов`язано позивача надати письмові пояснення на клопотання Головного управління ДПС у м. Києві про залишення позовної заяви без розгляду та докази на підтвердження власної позиції.

На виконання вимог даної ухвали до суду від представника позивача надійшли письмові пояснення, у яких представник позивача наголосив, що про оскаржуване рішення йому стало відомо під час розгляду адміністративної справи №640/10338/20 у червні 2020 року, між тим зауважує, що копію оскаржуваного рішення позивач отримав у відповідь на адвокатський запит від 12.05.2020 № 1374/АДВ/26-15-33-17-15.

Позивач звернув увагу суду, що надане відповідачем рекомендоване поштове відправлення №062 про вручення поштового відправлення не дає можливості ідентифікувати документ, що направлявся на його адресу та дату відправлення цього документу. Копія конверту, наданого разом з копією рекомендованого повідомлення № №062 не містить відомостей щодо дати повернення відправнику у зв`язку із нечіткістю зображення штампу поштового відділення, а оригіналу вказаного документа до суду не надано. Той факт, що поштове відправлення повернуто «за закінченням встановленого строку зберігання» саме 09.02.2017, як пише у клопотанні відповідач достовірно встановити неможливо.

За наведених обставин позивач вважає, що надані відповідачем неякісно виконані ксерокопія конверту та копія рекомендованого поштового відправлення №062 без зазначення в ньому дати відправлення не є належними доказами відправлення позивачу Державною податковою інспекцією у Подільському районі рішення № 1104/26-56-13-02 від 30.12.2016 про анулювання свідоцтва платника єдиного податку.

Даючи оцінку доводам сторін щодо вручення/надсилання оскаржуваного рішення та отримання такого позивачем, суд зазначає наступне.

Згідно пункту 42.1 статті 42 Податкового кодексу України податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи з питань адміністрування податків, зборів, платежів, податкового контролю, у тому числі з питань проведення перевірок, звірок, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу і відображатися в електронному кабінеті.

Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику) (пункт 42.2 статті 42 Податкового кодексу України).

Як вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, спірне рішення направлялось на адресу місця реєстрації позивача: АДРЕСА_1 . Однак, поштове відправлення повернулось до податкового органу із довідкою Укрпошти ф. 20 із зазначенням причини невручення - за закінченням встановленого строку зберігання - 09.02.2017.

З урахуванням приписів пункту 42.1 Податкового кодексу України, а також беручи до уваги факт повернення на адресу контролюючого органу рекомендованого листа з повідомленням про вручення, яким на адресу місця реєстрації позивача направлялось рішення №1104/26-56-13-02 від 30.12.2016 із відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання», суд вважає, що таке рішення вважається врученим платнику податків у день, вказаний поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення, а саме 09.02.2017.

Ураховуючи наведене, суд приходить до висновку, що саме з 09.02.2017 (день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення) позивач вважається таким, що належним чином повідомлений про анулювання свідоцтва платника єдиного податку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .

Жодних зауважень щодо надіслання поштової кореспонденції податковим органом за неправильною адресою від позивача не надходило.

Доводи позивача про те, що він пропустив строк звернення до суду з поважних причин через те, що не отримував оскаржуваного рішення, не можуть бути визнані судом обґрунтованими в силу вимог ст.ст. 42 Податкового кодексу України.

Статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З огляду на те, що звернення позивача до суду з даним позовом відбулось 23.11.2020 (згідно відмітки на поштовому конверті, у якому надійшла до суду позовна заява ОСОБА_1 ), суд вважає, що звернення позивача до суду із цим позовом відбулось з порушенням строку, встановленого ч. 2 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України (шестимісячний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів).

Разом з тим, суд звертає увагу, що саме позивач повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права у сфері публічно-правових відносин, що також випливає із загального правила, встановленого частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на котрі вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до змісту статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений, а процесуальний строк, встановлений судом, - продовжений судом за клопотанням особи, яка бере участь у справі.

Суд вказує, що поважними причинами пропуску процесуального строку визнаються обставини, які не залежать від волі заінтересованої особи і перешкодили їй виконати процесуальні дії у межах встановленого законом проміжку часу. До їх числа відносяться обставини непереборної сили та обставини, які об`єктивно унеможливлюють вчинення процесуальної дії у встановлений строк. Вказані обставини підлягають підтвердженню шляхом подання відповідних документів або їх копій.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 15.05.2019 року у справі № 804/4217/18.

Згідно із ч. 3 ст. 123 Кодексу адміністративного судочинства України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

З огляду на предмет спору та зважаючи на пропуск позивачем строку для звернення до суду у справах щодо оскарження рішень контролюючого органу, а також враховуючи недоведеність існування підстав вважати причини пропуску строку поважними, суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду на підставі вимог ст. 123 Кодексу адміністративного судочинства України.

Інших доказів для підтвердження обґрунтованих підстав щодо пропуску строку звернення до суду та необхідності поновлення останнього (позивач звернувся до суду через 3 роки 10 місяців після винесення спірного рішення) позивачем не наведено.

Керуючись статтями 122, 123, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Клопотання Головного управління ДПС у м. Києві про залишення позовної заяви без розгляду - задовольнити.

2. Залишити позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, - без розгляду.

3. Копію ухвали надіслати (видати) учасникам справи.

Ухвала про залишення позову без розгляду набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення (підписання) ухвали.

Суддя Т.П. Балась