Справа № 640/14340/21
Суддя: Шейко Т.І.
Дата ухвалення: 2022-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2022 року м. Київ №640/14340/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шейко Т.І.,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомАкціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України»
до Державної аудиторської служби України
провизнання протиправною та скасування вимоги
встановив:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося Акціонерне товариство «Державна продовольчо-зернова корпорація України» (далі також - позивач, АТ «ДПЗКУ», корпорація) з позовом до Державної аудиторської служби України (далі також - відповідач, Держаудитслужба), в якому просило скасувати вимогу Державної аудиторської служби України від 24.11.2020 №000700-14/7870-2020.

Ухвалою суду від 14.06.2021 відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд якої вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив про протиправність оскаржуваної вимоги, насамперед, через недотримання Держаудитслужбою визначеного законодавством строку у 10 робочих днів після реєстрації акта ревізії для надсилання йому оскаржуваної вимоги, складеної на підставі такого акта, тому уважає, що ця вимога не підлягає виконанню, є протиправною та має бути скасована судом. Стверджує, що вимоги про вжиття ним заходів щодо відшкодування заподіяних корпорації збитків на суму відповідно 15 916 817,05 грн та 6 694 317,04 грн, про що йдеться в пунктах 3 та 5 зобов`язальної частини оскаржуваної вимоги, є необґрунтованими, оскільки при цьому Держаудитслужбою не зазначено, які норми законодавства порушила корпорація, до того ж дійсні обставини свідчать про відсутність збитків, вказаних в пункті 3 зобов`язальної частини вимоги, а пункт 5 зобов`язальної частини вимоги не містить вказівки на конкретний спосіб відшкодування шкоди. Що стосується вимоги про зобов`язання позивача відкоригувати у бухгалтерському обліку АТ «ДПЗКУ» резерв сумнівних боргів на суму 23 361 380,13 грн відповідно до П(С)БО 6 «Виправлення помилок і змін у фінансових звітах», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.05.1999 №137, викладеної в пункті 6 зобов`язальної частини оскаржуваної вимоги, то позивач стверджує, що у відповідача відсутні повноваження пред`являти саме таку вимогу, а пред`являючи її позивачу, Держаудитслужба не вказала на усунення яких порушень законодавства вона спрямована. Окрім того, позивач зауважив, що не є розпорядником бюджетних коштів будь-якого рівня.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у її задоволенні з огляду на необґрунтованість, оскільки Держаудитслужба в законодавчому порядку наділена повноваженнями здійснювати ревізію об`єктів контролю, до яких належить позивач. Акт ревізії, на підставі якого Держаудитслужба склала оскаржувану вимогу про усунення позивачем виявлених ревізією порушень підписаний АТ «ДПЗКУ» без зауважень, висновки про вказані порушення є обґрунтованими, тому вимоги про вжиття заходів щодо їх усунення є правомірними. З посиланням на практику Верховного Суду наголосив, що у разі виявлення Держаудитслужбою порушення вимог законодавства об`єктом контролю, остання має право заявляти вимогу про усунення цих порушень, яка є обов`язковою до виконання лише в частині усунення цих порушень і за допомогою якої неможливо примусити стягнути виявлені при перевірці збитки. Оскільки збитки стягуються в судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю і лише до об`єкта контролю, підстави та правильність їх обчислення перевіряє суд при розгляді справи за позовом про їх стягнення, а не в порядку визнання такої вимоги протиправною та її скасування. У порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує права чи обов`язки для позивача, тоді як оскаржувана вимога свідчить про виявлені збитки та їх розмір, тому питання перевірки оскаржуваної вимоги в частині, що стосується підстав та правильності обчислення цих збитків не підлягає вирішенню у даній адміністративній справі.

У відповіді на відзив на позовну заяву та доповненні до цієї відповіді позивач висловив свою незгоду із запереченнями відповідача, викладеними у відзиві, наполягаючи на обґрунтованості своїх доводів, якими він вмотивовує свої вимоги у позовній заяві.

У подальшому позивач звернувся до суду із заявою про уточнення позовних вимог, в якій, замість вимоги про скасування вимоги Держаудитслужби від 25.11.2020 №000700-14/7870-2020, просив визнати протиправною та скасувати цю вимогу.

Оскільки таким чином позивач здійснив стилістичне редагування своєї вимоги, що жодним чином на вплинуло на її зміст, суд уважає за можливо прийняти таку заяву.

Ознайомившись із матеріалами справи, суд встановив наступне.

Відповідно до статуту Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України», затвердженого наказом Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства від 18.11.2020 №2375, Акціонерне товариство «Державна продовольчо-зернова корпорація України засноване на державній власності та є приватним акціонерним товариством, яке створене шляхом перетворення державного підприємства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 06.06.2011 №593 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 11 серпня 2010 року №764» та наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 07.07.2011 №325 «Про реорганізацію шляхом перетворення державного підприємства «Державна продовольчо-зернова корпорація України». Засновником товариства є держава в особі Кабінету Міністрів України. Повноваження з управліннями корпоративними правами держави щодо товариства здійснює Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України.

З наведеного вбачається, що позивач є суб`єктом господарювання державного сектору економіки.

На виконання пункту 8.31 Плану проведення заходів державного фінансового контролю Державної аудиторської служби України на ІІІ квартал 2020 року відповідачем проведено ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності позивача за період з 01.04.2019 по 30.06.2020, про що складено акт від 06.11.2020 №07-21/3 ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» за період з 01.04.2019 по 30.06.2020. Указаним актом встановлено низку фінансових порушень позивача у його діяльності.

Акт позивачем підписано без зауважень.

На підставі вказаного акта Державна аудиторська служба України винесла вимогу від 24.11.2020 №000700-14/7878-2020 «Про усунення виявлених порушень» (далі також - вимога), пунктом 3, 5 та 6 зобов`язальної частини якої позивача зобов`язано:

3) вжити заходів щодо відшкодування ТОВ «Вуд Імпорт», ТОВ «Схід Вуд», ТОВ «Арнок» та ТОВ «Укрмонтажстрой» корпорації здійснених зайвих витрат на суму 15 916 817,05 грн, в тому числі шляхом здійснення претензійно-позовної роботи;

5) вжити заходів щодо відшкодування компаніями перевізниками штрафних санкцій на суму 6 694 317,04 грн, сплачених корпорацією за невиконання експортних контрактів в частині дотримання строків завантаження суден;

6) відкоригувати у бухгалтерському обліку компанії резерв сумнівних боргів на суму 23 361 380,13 грн відповідно до П(С)БО 6 «Виправлення помилок і змін у фінансових звітах», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.05.1999 №137.

Також указаною вимогою позивача зобов`язано надати Держаудитслужбі терміном до 20.12.2020 вичерпну інформацію про вжиті заходи з усунення порушень і недоліків разом із завіреними копіями підтвердних первинних, розпорядчих та інших документів. Водночас повідомлено, що у разі неусунення виявлених порушень у встановлений строк відповідно до наданої АТ «ДПЗКУ» інформації про вжиті за результатами ревізії заходи Держаудитслужба відповідно до норм пунктів 8 та 10 статті 10 Закону №2939 має право звернутися до суду та органу управління відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29.11.2006 31673 «Про стан фінансово-бюджетної дисципліни, заходи щодо посилення боротьби з корупцією та контролю за використанням державного майна і фінансових ресурсів».

Не погоджуючись із вищевказаними пунктами 3, 5 і 6 зобов`язальної частини оскаржуваної вимоги, а також стверджуючи про відсутність у відповідача права направляти цю вимогу на адресу позивача після сплину установленого законодавством 10 денного строку після складення акта ревізії, на підставі якої цю вимогу складено, позивач просить суд визнати протиправною та скасувати цю вимогу.

Оцінюючи доводи сторін щодо правомірності указаної вимоги, суд виходить із наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України

Закон України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в України» (далі - Закон №2939-XII) визначає правові та організаційні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону №2939-XII головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов`язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов`язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб`єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням бюджетного законодавства, дотриманням законодавства про закупівлі, діяльністю суб`єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за судовим рішенням, ухваленим у кримінальному провадженні.

Таким чином, оскільки позивач є суб`єктом господарювання державного сектору економіки, то, незважаючи на те, що він не є розпорядником бюджетних коштів будь-якого рівня, він є підконтрольною установою для органів державного фінансового контролю.

Частиною другою цієї статті 2 Закону №2939-XII визначено, що державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю через проведення державного фінансового аудиту, інспектування перевірки закупівель та моніторингу закупівлі.

Згідно з частиною першою статті 4 Закону №2939-XII інспектування здійснюється органом державного фінансового контролю у формі ревізії та полягає у документальній і фактичній перевірці певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності підконтрольної установи, яка повинна забезпечувати виявлення наявних фактів порушення законодавства, встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб. Результати ревізії викладаються в акті.

Відповідно до пункту 3 Порядку проведення інспектування Державною аудиторською службою, її міжрегіональними територіальними органами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.06.2006 №550 (далі - Порядок №550), акт ревізії - документ, який складається посадовими особами органу державного фінансового контролю, що проводили ревізію, фіксує факт її проведення те результати. Заперечення, зауваження до акта ревізії (за їх наявності) та висновки на них є невід`ємною частиною акта.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями пунктів 7, 10, 13 статті 10 Закону №2939-XII, згідно з якими органу державного фінансового контролю надається право: пред`являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства; звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів; при виявленні збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір у встановленому законодавством порядку.

Підпунктом 16 пункту 6 Положення про Державну аудиторську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.02.2016 №43, також передбачено, що Держаудитслужба має право пред`являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов`язкові до виконання вимоги шодо усунення виявлених порушень законодавства.

Частиною другою статті 15 Закону №2939-XII визначено, що законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов`язковими для виконання службовими особами об`єктів, що контролюються.

Відтак, орган державного фінансового контролю наділений правом заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених під час перевірки підконтрольних установ, яка обов`язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені при перевірці збитки. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

Вимоги до форми і змісту акта ревізії детально регламентовані пунктами 35-44 Порядку №550, відповідно до яких цей акт, зокрема повинен містити наряду із обов`язковими реквізитами (підписи посадових осіб об`єкта контролю, візи ревізора) опис виявлених порушень законодавства.

Згідно з пунктами 45, 46 Порядку №550 у міру виявлення ревізією порушень законодавства посадові особи органу державного фінансового контролю, не чекаючи закінчення ревізії, мають право усно рекомендувати керівникам об`єкта контролю невідкладно вжити заходів для їх усунення та запобігання у подальшому. Якщо вжитими в період ревізії заходами не забезпечено повне усунення виявлених порушень, органом державного фінансового контролю у строк не пізніше ніж 10 робочих днів після реєстрації акта ревізії, а у разі надходження заперечень (зауважень) до нього не пізніше ніж 3 робочих дні після надіслання висновків на такі заперечення (зауваження) надсилається об`єкту контролю письмова вимога щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства із зазначенням строку зворотного інформування.

Аналізуючи наведені вище положення законодавства суд зазначає, що органу державного фінансового контролю надані повноваження здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджетів, а у разі виявлення порушень законодавства пред`являти обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень. Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на коригування роботи підконтрольного об`єкта та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині є обов`язковою до виконання.

При цьому суд звертає увагу, що акт Держаудитслужби від 06.11.2020 №07-21/3, складений за результатами ревізії позивача і на підставі якого відповідачем складено оскаржувану вимогу, зареєстрований 06.11.2020, тому у разі відсутності його заперечень щодо акту Держаудитслужба повинна була упродовж 10 робочих днів з указаної дати скласти відповідну вимогу про усунення виявлених порушень та надіслати її позивачу.

Суд погоджується, що за відсутності заперечень позивача на згаданий акт оскаржувана вимога від 24.11.2020 №000700-14/7878-2020 «Про усунення виявлених порушень» складена Держаудитслужби та направлена позивачу згідно з наданими ним доказами 25.11.2020 з порушенням визначеного законодавством терміну в 10 робочих днів. Проте, на переконання суду, всупереч доводам позивача, вказане процедурне порушення складення Держаудитслужбою зазначеної вимоги не впливає на її правомірність та обов`язок її виконання позивачем, тому порушення згаданого строку не є підставою для визнання цієї вимоги протиправною та її скасування.

Водночас пунктом 50 Порядку №550 за результатами проведеної ревізії у межах наданих прав контролюючі органи вживають заходів для забезпечення, зокрема, звернення до суду в інтересах держави щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів, а також стягнення у дохід держави коштів, одержаних за незаконними договорами, без встановлених законом підстав або з порушенням вимог законодавства.

При виявленні збитків, завданих державі чи об`єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольним об`єктом не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Щодо відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об`єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом прийняття цієї вимоги. Такі збитки відшкодовуються в добровільному порядку або шляхом звернення органу державного фінансового контролю до суду з відповідним позовом.

Тобто, в органу державного фінансового контролю є право заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних об`єктів, яка обов`язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

Відтак, пункти (частини) вимоги, які не вказують на стягнення збитків, можуть бути перевірені судом у справі за відповідним позовом підконтрольної установи з їх оскарження. Проте, пункти (частини) вимоги, які вказують на стягнення збитків мають перевірятись у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, а не за позовом підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною.

Збитки, щодо наявності яких зроблено висновок Держаудитслужбою, стягуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю. Наявність збитків, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає позов про відшкодування збитків, а не позов підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною.

Подібні висновки щодо застосування наведених норм права викладено й у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2018 у справі №820/3534/16 та у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі №1440/1820/18, від 10.12.2019 у справі №808/6509/13-а, від 23.12.2019 у справі №815/4341/14, від 07.02.2020 у справі № 803/634/17, від 14.02.2020 у справі №825/3661/15-а, від 28.02.2020 у справі №808/4044/17, від 28.02.2020 у справі №2040/6542/18, від 18.03.2020 у справі №826/14169/17, від 18.03.2020 у справі №П/811/140/17, від 31.03.2020 у справі №817/650/18, від 02.04.2020 у справі №820/3534/16.

Норми в пунктах 3 та 5 зобов`язальної частини оскаржуваної вимоги від 24.11.2020 №000700-14/7870-2020, з якими не погоджується позивач, стосуються його зобов`язання вжити заходів щодо відшкодування АТ «ДПЗКУ» збитків відповідно в розмірі 15 916 817,05 грн, заподіяних ТОВ «Вуд Імпорт», ТОВ «Схід Вуд», ТОВ «Арнок» та ТОВ «Укрмонтажстрой», та в розмірі 6 694 317,04 грн., заподіяних внаслідок спати АТ «ДПЗКУ» штрафних санкцій за невиконання експортних контрактів у зв`язку з порушення строків завантаження суден через компанії перевізники.

В обґрунтування таких вимог Держаудитслужба зазначила в оскаржуваній вимозі, що станом на момент завершення ревізії неусунутими є порушення на суму 157 745 579,77 грн, зокрема у зв`язку з тим, що:

- ТОВ «Вуд Імпорт», ТОВ «Схід Вуд», ТОВ «Арнок» та ТОВ «Укрмонтажстрой» фактично не виконали свої зобов`язання перед АТ «ДПЗКУ», що у свою чергу разом з іншими чинниками призвело до заподіяння йому збитків у розмірі 15 916 817,05 грн;

- порушення перевізниками умов договорів щодо дотримання термінів переміщення товарного зерна у 2019 році, що призвело до заподіяння збитків на суму 6 694 317,04 грн.

Отже, в указаних пунктах оскаржуваної вимоги вказано на допущені позивачем порушення, в результаті яких заподіяна шкода, зазначено її розмір та зобов`язано вчинити дії, спрямовані на усунення відповідних порушень шляхом вжиття відповідних заходів, зокрема шляхом здійснення претензійно-позовної роботи.

Звертаючись до суду з позовом позивач фактично не погодився з висновками Держаудитслужби щодо допущених ним порушень та, як наслідок, з вимогами про вжиття заходів щодо відшкодування шкоди.

Водночас шкода, щодо наявності якої зроблено висновок Держаудитслужбою, може бути відшкодована в судовому порядку за позовом цього органу. Наявність шкоди, правильність обчислення її розміру перевіряє суд, який розглядає такий позов, а не позов підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною.

З вищевказаних пунктів оскаржуваної вимоги вбачається, що її єдиною метою є спонукання позивача (підконтрольної установи) до добровільного відшкодування у визначений строк виявленої шкоди.

Таким чином, відповідно до сталої судової практики застосування законодавства у спірних правовідносинах оскаржувана вимога у вищевказаній частині не породжує правові наслідки (зокрема обов`язки) для свого адресата - підконтрольної установи, і не може бути предметом судового контролю в порядку адміністративного судочинства за позовом такої установи.

Вимога органу державного фінансового контролю в частині визначення характеру та обсягу збитків, як акт індивідуальної дії, вичерпала себе в момент її направлення підконтрольній установі, та самостійно не змінює обсяги прав та обов`язків позивача.

Такий висновок суду узгоджується із правовими висновками суду у низці постанов Верховного Суду, зокрема: від 17.06.2021 у справі №0440/6907/18, від 20.08.2019 у справі №826/14258/18, від 21.02.2020 у справі №804/6546/13-а, від 14.02.2020 у справі №440/1242/19.

У зв`язку з цим звернення АТ «ДПЗКУ» до суду з позовом про визнання протиправною та скасування оскаржуваної вимоги Держаудитслужби в частині, яка стосується усунення порушень, які за своїм змістом спрямовані на відшкодування збитків (пункти 3 та 5 зобов`язальної частини цієї вимоги) є неналежним способом захисту порушеного права, тому в цій частині такий позов не підлягає задоволенню.

При цьому, як убачається з наданих позивачем доказів, у провадженні Окружного адміністративного суду міста Києва знаходиться справа №640/7888/21 за позовом Держаудитслужби до АТ «ДПЗКУ» про стягнення коштів та зобов`язання вчинити дії у зв`язку з невиконання вимоги Держаудитслужби від 24.11.2020 №000700-14/7870-2020 на загальну суму 45 972 514,22 грн., а саме:

- стягнути з АТ «ДПЗКУ» 15 916 817,05 грн у дохід Державного бюджету України;

- стягнути з АТ «ДПЗКУ» 6 694 317,04 грн у дохід Державного бюджету;

- зобов`язати АТ «ДПЗКУ» здійснити корегування у бухгалтерському обліку резерв сумнівних боргів на суму 23 361 380,13 грн.

Зазначені вимоги обґрунтовані невиконанням АТ «ДПЗКУ» порушень, зазначених у пунктах 3, 5 та 6 зобов`язальної частини вищевказаної вимоги Держаудитслужби, які станом на час подання позову у вищевказаній справі в квітні 2021 року були невиконаними.

Водночас суд не вбачає підстав для задоволення вимоги позивача про визнання протиправною і скасування вимоги Держаудитслужби від 24.11.2020 №000700-14/7870-2020 в частині зобов`язання АТ «ДПЗКУ» відкоригувати у бухгалтерському обліку компанії резерв сумнівних боргів на суму 23 361 380,13 грн відповідно до П(С)БО 6 «Виправлення помилок і змін у фінансових звітах», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.05.1999 №137, про що йдеться в пункті 6 зобов`язальної частини оскаржуваної вимоги. Така позиція суду обґрунтовується наступним.

Як зазначено в акті перевірки Держаудитслужби від 06.11.2020 №07-21/3, ревізією операцій з нарахування резерву сумнівних боргів в досліджуваному періоді встановлено, що згідно з пунктом 13 постанови Кабінету Міністрів України від 29.11.2006 №1673 «Про стан фінансово-бюджетної дисципліни, заходи щодо посилення боротьби з корупцією та контролю за використанням державного майна і фінансових ресурсів» суб`єктам господарювання державного сектору економіки заборонено включати до розрахунку резерву сумнівних боргів суми поточної дебіторської заборгованості із строком виникнення до півтора року. Аналогічна норма встановлена пунктом 3.7 Положення про облікову політику та організацію бухгалтерського обліку у ПАТ «ДПЗКУ», затвердженого наказом ПАТ «ДЗКУ» від 03.03.2018 №104. Аналіз регістрів бухгалтерського обліку по рахунку 38 «Резерв сумнівних боргів» встановлено, що 31.12.2019 по бухгалтерському обліку корпорації відображено операції з нарахування сумнівних боргів по розрахунках з контрагентами «CARDIFF COMMODITIES SA» на суму 39 434 276,4 грн та ТОВ «Дарума-Інтек» на суму 23 361 380,13 грн, що в бухгалтерському обліку корпорації відображено за дебетом рахунку 93 «Витрати на збут» та кредитом субрахунку 38 «Резерв сумнівних боргів». За даними регістрів бухгалтерського обліку корпорації по субрахунку 362 «Розрахунки з іноземними покупцями» дата виникнення заборгованості компанії «CARDIFF COMMODITIES SA» на загальну суму 1 650 432,36 дол. США або 39 434 276,4 грн нараховано в недотримання вимог постанови Кабінету Міністрів України від 29.11.2006 №1673 та Облікової політики корпорації, внаслідок чого завищено витрати корпорацією на відповідну суму. На момент завершення ревізії (30.12.2020) термін виникнення дебіторської заборгованості становить понад 1,5 року, що є підставою для нарахування резерву сумнівних боргів. По контрагенту ТОВ «Дарума-Інтек» дата виникнення заборгованості за договорами від 14.02.2019 №58 - 30.07.2019, від 12.06.2019 №258 - 18.07.2019, договором від 19.07.2019 №376 - 29.07.2019, договором від 19.07.2019 №377 - 24.07.2019, договором від 01.08.2019 №437 - 27.08.2019. Отже, як зазначено у вищевказаному акті, корпорацією резерв сумнівних боргів по розрахунках з ТОВ «Дарума-Інтек» на загальну суму 23 361 380,13 грн нараховано в недотримання вимог постанови Кабінету Міністрів України від 29.11.2006 №1673 та Облікової політики корпорації, внаслідок чого завищено витрати корпорацією на відповідну суму.

Проаналізувавши вимоги вищевказаного пункту 13 постанови Кабінету Міністрів України від 29.11.2006 №1673 «Про стан фінансово-бюджетної дисципліни, заходи щодо посилення боротьби з корупцією та контролю за використанням державного майна і фінансових ресурсів», яким суб`єктам господарювання державного сектору економіки заборонено включати до розрахунку резерву сумнівних боргів суми поточної дебіторської заборгованості із строком виникнення до півтора року, і ураховуючи, що станом на час проведення Держаудитслужбою ревізії та складення оскаржуваної вимоги термін виникнення дебіторської заборгованості по розрахунках з ТОВ «Дарума-Інтек» за вищевказаними договорами становить менше 1,5 року, то відповідач дійшов обґрунтованого висновку про відсутність у позивача підстав для нарахування резерву сумнівних боргів по розрахунках з ТОВ «Дарума-Інтек» на загальну суму 23 361 380,13 грн. і про порушення таким чином вищевказаної постанови Кабінету Міністрів України.

Зважаючи на вказане порушення, Держаудитслужба в оскаржуваній вимозі обґрунтовано пред`явила ДП «ДПЗКУ» вимогу про усунення згаданого порушення шляхом відкоригування у бухгалтерському обліку компанії резерв сумнівних боргів на суму 23 361 380,13 грн відповідно до Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 6 «Виправлення помилок і зміни у фінансових звітах», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.05.1999 №137. Пред`явлення саме такої вимоги жодним чином не суперечить наявним у позивача повноваженням щодо пред`явлення керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства.

Так, зокрема, згідно з пунктом 6 вказаного Національного положення (стандарту ) бухгалтерського обліку облікова оцінка може переглядатися, якщо змінюються обставини, на яких базувалася ця оцінка, або отримана додаткова інформація.

Разом з тим судом встановлено, що 13.07.2021 до суду у справі №640/7800/21 надійшла заява Держаудитслужби про відмову від частини позовних вимог у цій справі, яка стосується вимоги Держаудитслужби зобов`язати АТ «ДПЗКУ» здійснити корегування у бухгалтерському обліку резерв сумнівних боргів на суму 23 361 380,13 грн. на виконання її вимоги від 24.11.2020 №000700-14/7870-2020, і в цій частині закрити провадження в указаній справі. З цього приводу Держаудитслужба зазначила, що вважає усунутим вказане порушення через те, що термін виникнення дебіторської заборгованості, на яку нарахований резерв сумнівних боргів, сягає понад півтора року.

Згідно з вимогами статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідач належним чином довів правомірність оскаржуваної вимоги, що зумовлює необхідність відмовити у її задоволенні.

У зв`язку із відмовою у задоволенні позову підстави для відшкодування позивачу понесених ним судових витрат відповідно до приписів статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні.

Беручи до уваги вищевикладене, керуючись статтями 2, 77, 139, 243-246, 251 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» до Державної аудиторської служби України відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, встановлені статтями 295- 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.І. Шейко