Справа № 420/7176/22
Суддя: Кравченко М.М.
Дата ухвалення: 2022-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/7176/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Кравченка М.М.,

розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

СУТЬ СПОРУ:

ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якій просив (з урахуванням уточнень): визнати бездіяльність Відповідача стосовно усунення від виконання своїх функціональних обов`язків, а саме здійснення виплати щомісячної пенсії Позивача на визначений ним банківський рахунок № НОМЕР_1 відкритий в АТ «Ощадбанк» - протиправною та дискримінаційною; зобов`язати Відповідача здійснити виплату недоотриманої пенсії Позивача та щомісячної пенсії на визначений ним банківський рахунок № НОМЕР_1 , який відкрито в АТ «Ощадбанк».

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив наступне. По досягненні пенсійного віку та наявності 38 років страхового стажу Позивачу була призначена пенсія за віком, яка виплачувалась йому до виїзду за кордон. 30.08.2000 року Позивач виїхав з України до Ізраїлю на постійне місце проживання. 29.09.2017 року представник Позивача звернувся до Відповідача з особистою заявою Позивача про поновлення пенсії. 27.10.2017 року було отримано відмову Відповідача у поновленні пенсії Відповідач не погоджуючись з даним рішенням звернувся до суду. 14.11.2018 року Одеським окружним адміністративним судом було винесено рішення у адміністративній справі № 815/2968/18, яким було зобов`язано Відповідача провести поновлення та виплату пенсії з 29.09.2017 року. 14.03.2019 року П`ятий апеляційний адміністративний суд виніс постанову по справі № 815/2968/18 в якій скасовано рішення суду від 14.11.2018 року та зобов`язано Відповідача провести поновлення та виплату пенсії з 06.12.2017 року. 27.12.2018 року з метою сприяння Відповідачу у виконанні покладених на нього обов`язків, Позивач відкрив рахунок у ТВБВ № 10015/0602 ОПЧ, АТ «Ощадбанк», поточний рахунок № НОМЕР_2 та надав реквізити рахунку Відповідачу. 02.07.2019 року Відповідач своїм листом № 11845/04-26 від 25.06.2019 року повідомив Позивача, що ним було проведено поновлення пенсії Позивачу. Відповідач почав перераховувати пенсію Позивача на його банківський рахунок «Ощадбанк». 04.11.2019 року звернувшись до банку для того, щоб в черговий раз отримати пенсію зі свого банківського рахунку, Позивач дізнався, що починаючи з 01.06.2019 року пенсія на рахунок не надходить. Жодного повідомлення або рішення про припинення виплати пенсії на банківський рахунок від Відповідача Позивач не отримував. 21.11.2019 року представник Позивача направив Відповідачу запит стосовно виплати пенсії Позивача та просив виплачувати належні пенсійні виплати Позивача на визначений ним банківський рахунок № НОМЕР_1 відкритий в АТ «Ощадбанк». 09.12.2019 року Відповідач у своєму листі повідомив, що продовження виплати пенсії на банківський рахунок нібито буде можливо після особистого звернення Позивача до Відповідача з відповідною заявою. Позивач був змушений звернутися до суду з позовною заявою в частині строку поновлення пенсії. Позовні вимоги Позивача були розглянуті та задоволені судом. Шановний Одеський окружний адміністративний суд у Рішенні від 20.01.2021 року у справі № 420/12791/20 вирішив наступне: «Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести ОСОБА_1 поновлення та виплату пенсії за період 07.10.2009 по 05.12.2017 року, відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 15.04.2021 року представник Позивача направив Відповідачу лист про добровільне виконання судового рішення. 26.04.2021 року Відповідач у своєму листі повідомив, що рішення суду від 20.01.2021 року виконано, стосовно виплати пенсії ОСОБА_1 зазначено, що нібито Позивачу необхідно особисто надати Відповідачу заяву з реквізитами банківської установи. Позивач не погодився з розрахунками пенсії Відповідача та звернувся до суду з позовною заявою. Позовні вимоги Позивача були розглянуті та задоволені судом. Шановний Одеський окружний адміністративний суд у Рішенні від 29.04.2022 року у справі № 420/20264/21 вирішив наступне: «Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок і виплату пенсії ОСОБА_1 за період з 07.10.2009 по 05.12.2017 як непрацюючої особи з урахуванням встановленого законодавством мінімального розміру пенсії підвищень та індексації відповідно до статей 27, 28, 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пунктів 4-1, 4-3 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням раніше виплачених сум». Враховуючи що Позивач особа дуже похилого віку не мала можливості приїхати в Україну, 05.05.2022 року представник Позивача направив Відповідачу апостильовану та нотаріально завірену заяву Позивача, в який позивач особисто просив належні йому суми пенсії перераховувати на його особистий банківський рахунок. Позивач отримав Відповідь відповідача від 10.05.2022 року № 7959-6205/М-02/8-1500/22, в якій зазначено, що за період з червня 2019 року по листопад 2019 року згідно зі звітами відділення поштового зв`язку № 65048 була наявна невиплата пенсії ОСОБА_1 , з 01.12.2019 виплата пенсії призупинена у зв`язку з неотриманням призначеної пенсії протягом шести місяців підряд для поновлення виплати пенсії на території України ОСОБА_1 нібито необхідно особисто звернутись до будь-якого відділу обслуговування громадян або за місцем реєстрації в Україні з оригіналами наступних документів: паспортом громадянина України, реєстраційним номером облікової картки платника податків та заявою з банківської установи про відкриття особового рахунку. 20.05.2022 року представник Позивача у відповідь на лист Відповідача від 10.05.2022 направив йому витребувані документи: паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_3 ОСОБА_1 ; РНОКПП ОСОБА_1 ; Апостильована та нотаріально завірена довіреність та заява ОСОБА_1 про виплату пенсії на поточний банківський рахунок. Позивач стверджує, що 29.09.2017 року представник Позивача особисто звернувся до Відповідача з особистою заявою Позивача про поновлення пенсії та з усіма необхідними для того документами, що підтверджено штампом Відповідача про прийняття. Виплата пенсії надходила на визначений Позивачем банківський рахунок № НОМЕР_1 відкритий в АТ «Ощадбанк». Після того, як з 07.2019 року відповідач усунувся від виконання своїх функціональних обов`язків, а саме виплачувати пенсію на вказаний Позивачем банківський рахунок - нарахована пенсія позивачем не отримується. Відповідно до вимог відповідача представник Позивача 05.05.2022 року та 20.05.2022 року направив Відповідачу апостильовану та нотаріально завірену особисту заяву Позивача про виплату пенсії на банківський рахунок але відповідач, на думку позивача, продовжує протиправну бездіяльність стосовно здійснення виплати пенсії.

Відповідно до ч.1 ст.258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 13.06.2022 року позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії було прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі.

У відзиві на позовну заяву відповідач вказує, що для проходження ідентифікації та поновлення виплати пенсії через банківську установу, позивачу необхідно особисто звернутися з паспортом громадянина України, реєстраційним номером облікової картки платника податків та заявою щодо подальшої виплати пенсії через банківську установу до Головного управління. Після чого виплата пенсії буде поновлена через банківську установу. Оскільки за період з червня 2019 року по листопад 2019 року згідно зі звітами відділення поштового зв`язку № 65048 була наявна невиплата пенсії позивачу, з 01.12.2019 виплата пенсії призупинена у зв`язку з неотриманням призначеної пенсії протягом шести місяців підряд відповідно до пункту 4 статті 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Пенсіонерам, які фактично не проживають в Україні, виплата пенсія проводиться відповідно до Порядку виплати пенсій та грошової допомоги за згодою пенсіонерів та одержувачів пенсій через їх поточні рахунки у банках, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 № 1596. Дії Головного управління є законними та обґрунтованими та відповідають нормам законодавства якими врегульовано поновлення виплати пенсії.

Згідно з ч.6 ст.120 КАС України якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Дослідивши надані письмові докази, перевіривши матеріали справи, а також проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити. Свій висновок суд вмотивовує наступним чином. Так, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та отримував пенсію на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 14.11.2018 року у справі № 815/2968/18 позов ОСОБА_1 було задоволено частково, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести поновлення та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» починаючи з дати звернення, тобто з 29.09.2017 року.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14.03.2019 року у справі № 815/2968/18 апеляційну скаргу ОСОБА_1 було задоволено частково, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14.11.2018 року скасовано, прийнято нове судове рішення, яким зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області поновити виплату пенсії ОСОБА_1 та здійснити її виплату з 06.12.2017 року.

ОСОБА_1 відкрив поточний рахунок в АТ «Ощадбанк» та надав реквізити рахунку до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області з метою виплати пенсії.

Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області листом 25.06.2019 року повідомило ОСОБА_1 про поновлення пенсії.

З матеріалів справи вбачається, що Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснювало виплату пенсії ОСОБА_1 на його банківський рахунок АТ «Ощадбанк».

Як вказує позивач, 04.11.2019 року звернувшись до банку для того, щоб в черговий раз отримати пенсію зі свого банківського рахунку, він дізнався, що починаючи з 01.06.2019 року пенсія на рахунок не надходить, що також підтверджується банківською випискою від 04.11.2019 року, а жодного повідомлення або рішення про припинення виплати пенсії на банківський рахунок від відповідача позивач не отримував.

21.11.2019 року представник ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про виплату пенсії на визначений ним банківський рахунок № НОМЕР_1 відкритий в АТ «Ощадбанк».

Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області листом від 09.12.2019 року у відповідь на вказане звернення повідомило представника ОСОБА_1 , що продовження виплати пенсії на банківський рахунок можливо після особистого звернення ОСОБА_1 з відповідною заявою.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 20.01.2021 року у справі № 420/12791/20 позов ОСОБА_1 було задоволено частково, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести ОСОБА_1 поновлення та виплату пенсії за період 07.10.2009 по 05.12.2017 року відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20.01.2021 року у справі № 420/12791/20 набрало законної сили на підстави постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 07.04.2021 року.

13.04.2021 року представник ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20.01.2021 року у справі № 420/12791/20.

Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області листом від 26.04.2021 року у відповідь на вказане звернення повідомило представника ОСОБА_1 , що на виконання рішення суду ОСОБА_1 поновлено виплату пенсії з 07.10.2009 року по 05.12.2017 року, оскільки в рішенні суду від 20.01.2021 не зазначено спосіб виплати пенсії, пенсія виплачується згідно чинного законодавства, для виплати пенсії ОСОБА_1 необхідно особисто надати заяву з реквізитами банківської установи встановленого зразка, або зазначена заява приймається органом Пенсійного фонду від установи уповноваженого банку, за умови ідентифікації представником уповноваженого банку клієнта.

ОСОБА_1 не погодився з розрахунками пенсії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області та звернувся до суду з позовною заявою.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 29.04.2022 року у справі № 420/20264/21 позов ОСОБА_1 було задоволено частково, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок і виплату пенсії ОСОБА_1 за період з 07.10.2009 по 05.12.2017 як непрацюючої особи з урахуванням встановленого законодавством мінімального розміру пенсії, підвищень та індексації відповідно до статей 27, 28, 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пунктів 4-1, 4-3 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням раніше виплачених сум.

05.05.2022 року ОСОБА_1 направив до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області апостильовану та нотаріально завірену заяву, в якій просив належні йому суми пенсії перераховувати на його особистий банківський рахунок № НОМЕР_1 відкритий в АТ «Ощадбанк».

Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області листом від 10.05.2022 року у відповідь на вказане звернення повідомило представника ОСОБА_1 , що за період з червня 2019 року по листопад 2019 року згідно зі звітами відділення поштового зв`язку № 65048 була наявна невиплата пенсії ОСОБА_1 , тому з 01.12.2019 виплата пенсії призупинена у зв`язку з неотриманням призначеної пенсії протягом шести місяців підряд, а для поновлення виплати пенсії на території України ОСОБА_1 необхідно особисто звернутись до будь-якого відділу обслуговування громадян або за місцем реєстрації в Україні з оригіналами наступних документів: паспортом громадянина України, реєстраційним номером облікової картки платника податків та заявою з банківської установи про відкриття особового рахунку або зазначена заява приймається органом Пенсійного фонду від установи уповноваженого банку, за умови ідентифікації представником уповноваженого банку клієнта.

20.05.2022 року представник ОСОБА_1 у відповідь на лист від 10.05.2022 року направив до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_3 ОСОБА_1 , РНОКПП ОСОБА_1 , апостильовану та нотаріально завірену довіреність та заяву ОСОБА_1 про виплату пенсії на поточний банківський рахунок.

Як вказує позивач, відповідач не здійснює виплату йому пенсії на визначений ним банківський рахунок.

Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на отримання пенсій мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку.

Згідно з ч.1 ст.47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.7 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» загальнообов`язкове державне пенсійне страхування здійснюється, зокрема, за «принципом рівноправності застрахованих осіб щодо отримання пенсійних виплат та виконання обов`язків стосовно сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно з ч.1 ст.46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Відповідно до ч.2 ст.46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Згідно з ч.1 ст.49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч.2 ст.49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.

Після того, як рішенням Конституційного Суду України № 25-рп/2009 від 07.10.2009 року із Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» були виключені норми п.2 ч.1 ст.49 та друге речення ст.51, які забороняли виплату пенсій особам, що виїхали на місце постійного проживання за кордон, в Законі України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не міститься жодної норми, яка б скасовувала право пенсіонера на отримання ним пенсії в результаті того, що він проживає не в Україні.

Порядком виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 року № 1596, визначено механізм виплати пенсій та грошової допомоги їх одержувачам управліннями Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, об`єднаними управліннями (далі - органи Пенсійного фонду), головними управліннями Пенсійного фонду України в областях, м. Києві та структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (далі - органи соціального захисту населення), а також інших грошових виплат, що фінансуються органами соціального захисту населення за рахунок відповідних бюджетів (далі - пенсія та грошова допомога), шляхом зарахування на поточні рахунки одержувачів пенсії та грошової допомоги (далі - одержувачі) в уповноважених банках.

Згідно з п.6 Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 року № 1596, одержувачі самостійно вибирають уповноважений банк для відкриття поточного рахунка.

Відповідно до п.п.8-9 Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 року № 1596, поточні рахунки одержувачам відкриваються уповноваженими банками згідно з вимогами, встановленими нормативно-правовими актами Національного банку, що регулюють порядок відкриття рахунків у національній та іноземній валюті.

Між уповноваженим банком і одержувачем укладається договір банківського рахунка. Положеннями договору не можуть погіршуватися умови виплати пенсій та грошової допомоги, встановлені цим Порядком. Умови договору повинні передбачати можливість його розірвання за ініціативою однієї із сторін.

Згідно з п.10 Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 року № 1596, заява про виплату пенсії або грошової допомоги подається одержувачем особисто до органу Пенсійного фонду чи органу соціального захисту населення за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання одержувача в населеному пункті у межах України або приймається органом Пенсійного фонду чи органом соціального захисту населення від установи уповноваженого банку. Заяви приймаються за умови пред`явлення паспорта громадянина України або іншого документа, що посвідчує особу і підтверджує її вік, та документа, визначеного законодавством, для з`ясування місця її проживання, і реєструються в установленому порядку.

Відповідно до п.п.12-13 Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 року № 1596, органи Пенсійного фонду та органи соціального захисту населення на підставі заяв, передбачених пунктом 10 цього Порядку, складають: списки на зарахування пенсій та грошової допомоги на поточні рахунки у двох примірниках; опис списків на зарахування пенсій та грошової допомоги на поточні рахунки у трьох примірниках.

Списки та описи складаються окремо за пенсіями та грошовою допомогою, що фінансуються за рахунок коштів Пенсійного фонду України, і за грошовою допомогою та іншими грошовими виплатами, що фінансуються органами соціального захисту населення за рахунок відповідних бюджетів. Перший примірник списків формується за датою виплати в порядку зростання номерів поточних рахунків, другий - за датою виплати в порядку зростання номерів пенсійних (особових) справ. Дати і виплатний період визначаються органами Пенсійного фонду та органами соціального захисту населення. Списки у двох примірниках за один день до початку кожного виплатного періоду, за який виплачується пенсія та грошова допомога, подаються органами Пенсійного фонду та органами соціального захисту населення відповідним установам уповноважених банків разом з двома примірниками описів.

З урахуванням зазначеного, підставою для виплати пенсії через поточні рахунки в банках є заява про виплату пенсії або грошової допомоги, яка може бути подана пенсійному органу відповідно до п.10 Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 року № 1596, двома шляхами: особисто пенсіонером до органу Пенсійного фонду або від установи уповноваженого банку.

Аналогічні положення закріплені у п.4.10 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1, яким передбачено, що заяви про виплату пенсії реєструються в журналі вхідної кореспонденції. Заява про виплату пенсії через банківський рахунок подається заявником згідно з Порядком виплати пенсій та грошової допомоги за згодою пенсіонерів та одержувачів допомоги через їхні поточні рахунки у банках, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999 року № 1596 (зі змінами).

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до заяви позивача про виплату пенсії або грошової допомоги від 04.11.2019 року ОСОБА_1 відкрив рахунок у ТВБВ № 10015/0602 ОПЧ АТ «Ощадбанк» поточний рахунок № НОМЕР_1 . В заяві також зазначено, що позивач уповноважує працівника банку передати від його імені цю заяву до відповідного органу Пенсійного фонду або органу соціального захисту населення. Крім того, в заяві вказано, що працівником банку підтверджено ідентифікацію клієнта під час відкриття рахунка, в тому числі із обов`язковим пред`явленням паспорта громадянина України або іншого документа, що посвідчує особу.

Представником позивача через веб-портал Пенсійного фонду України було направлено чергове звернення від 05.05.2022 року з питання виплати пенсії позивачу через банківську установу, до якого було додано нотаріально посвідчену апостильовану заяву ОСОБА_1 від 10.05.2021 року про виплату належних йому сум пенсії (грошової допомоги, іншої грошової виплати) на його поточний рахунок.

Як вже було зазначено, фактично відмовляючи у виплаті позивачу пенсії на визначений ним банківський рахунок, відповідач посилається на те, що останнім не було дотримано вимог щодо особистого звернення.

Разом з цим, суд вважає такі доводи відповідача помилковими з огляду на те, що особиста заява позивача про виплату пенсії від 04.11.2019 року, надіслана як додаток до заяви представника, повністю відповідає формі, яка встановлена додатком 1 Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 року № 1596, що не заперечується відповідачем.

Таким чином, на думку суду, під «особистим зверненням пенсіонера», про що йде мова у п.10 Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 року № 1596, необхідно розуміти особисте підписання пенсіонером заяви про виплату пенсії, а не фізичне переміщення цієї особистої заяви пенсіонером до відповідача.

Суд наголошує, що доводи відповідача про те, що особисто підписана заява пенсіонера може бути передана в пенсійний фонд тільки ним особисто не просто звужує конституційне право на звернення за допомогою через уповноваженого представника відповідно до Закону України «Про звернення громадян», а й взагалі унеможливлює/нівелює право пенсіонера, який проживає за кордоном, на отримання пенсії.

Вказані норми Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 року № 1596, звужують право позивача на пенсію у порівнянні з нормами, викладеними у спеціальному Законі України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що має вищу юридичну силу.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позивачем була дотримана вимога щодо особистої подачі заяви до відповідача про виплату пенсії на банківський рахунок.

Згідно з ч.ч.1-2 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до положень ст.9 Конституції України та ст.17, ч.5 ст.19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

Право на виплати зі сфери соціального забезпечення було включено до змісту статті 1 Першого протоколу до Конвенції вперше у рішенні від 16 грудня 1974 року у справі «Міллер проти Австрії», де Суд встановив принцип, згідно з яким обов`язок сплачувати внески у фонди соціального забезпечення може створити право власності на частку активів, які формуються відповідним чином. Позиція Суду була підтверджена і в рішенні «Гайгузус проти Австрії» від 16 вересня 1996 року, якщо особа робила внески у певні фонди, в тому числі пенсійні, то такі внески є часткою спільних коштів фонду, яка може бути визначена у будь-який момент, що, у свою чергу, може свідчити про виникнення у відповідної особи права власності.

Згідно правової позиції Європейського суду у справі «Кечко проти України» (рішення від 08 листопада 2005 року) в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Великода проти України» від 03.06.2014 року зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Європейський суд з прав людини підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що в разі коли йдеться про питання загального інтересу, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (див. рішення у справах «Беєлер проти Італії» [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява № 33202/96, п. 120, ECHR 2000, «Онер`їлдіз проти Туреччини» [ВП] (Oneryэldэz v. Turkey [GC]), заява № 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява № 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року). Також, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п. 74, від 20.05.2010 року, і «Тошкуце та інші проти Румунії» (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, п. 37, від 25.11.2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах.

Крім того, Європейський суд з прав людини у своєму рішення по справі Yvonne van Duyn v.Home Office зазначив, що «принцип юридичної визначеності означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобов`язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов`язання містяться в законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії». З огляду на принцип юридичної визначеності, держава не може посилатись на відсутність певного нормативного акта, який би визначав механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституції чи інших актах. Така дія названого принципу пов`язана з іншим принципом - відповідальності держави, який полягає в тому, що держава не може посилатися на власне порушення зобов`язань для запобігання відповідальності. Захист принципу обґрунтованих сподівань та юридичної визначеності є досить важливим у сфері державного управління та соціального захисту. Так, якщо держава чи орган публічної влади схвалили певну концепцію своєї політики чи поведінки, така держава чи такий орган вважатимуться такими, що діють протиправно, якщо вони відступлять від такої політики чи поведінки щодо фізичних та юридичних осіб на власний розсуд та без завчасного повідомлення про зміни у такій політиці чи поведінці, позаяк схвалення названої політики чи поведінки дало підстави для виникнення обґрунтованих сподівань у названих осіб стосовно додержання державою чи органом публічної влади такої політики чи поведінки.

Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За таких обставин, бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо виплати ОСОБА_1 пенсії на визначений банківський рахунок № НОМЕР_1 відкритий в АТ «Ощадбанк» є протиправною.

У рішенні від 31.07.2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008 року), Європейський суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Рішенням Конституційного Суду України у справі № 3-рп/2003р від 30.01.2003 року визначено, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права ст.1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

З урахуванням зазначеного, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити виплату ОСОБА_1 пенсії на визначений банківський рахунок № НОМЕР_1 відкритий в АТ «Ощадбанк».

Суд вважає, що саме такий спосіб захисту порушеного права позивача з боку відповідача є належним та достатнім в даному випадку.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно з ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Відповідно до п.58 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року, заява 4909/04, Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09.12.1994 року, серія A, № 303-A, п.29).

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись Конституцією України, ст.ст.2, 77, 90, 139, 242-246, 250 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65107, ідентифікаційний код 20987385) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

2. Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо виплати ОСОБА_1 пенсії на визначений банківський рахунок № НОМЕР_1 відкритий в АТ «Ощадбанк».

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити виплату ОСОБА_1 пенсії на визначений банківський рахунок № НОМЕР_1 відкритий в АТ «Ощадбанк».

4. Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 992,40 грн.

Порядок і строки оскарження рішення визначаються ст.ст.293, 295 КАС України.

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.255 КАС України.

Суддя М.М. Кравченко