Справа № 640/30528/20
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2022-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2022 року м. Київ № 640/30528/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Келеберди В.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

Обставини справи:

До Окружного адміністративного суд міста Києва звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - відповідач, ГУ ПФУ в м. Києві), в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови в проведенні індексації його пенсії з 01.03.2019 року та 01.05.2020 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести індексацію його пенсії з 01 березня 2019 року та з 01 травня 2020 року відповідно до частини 2 статті 42 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загально обов`язкове державне пенсійне страхування», пунктів 2, 5 постанови КМУ від 20 лютого 2019 року № 124 «Питання проведення індексації пенсій у 2019 році» та пунктів 2, 9 постанови КМУ від 01 квітня 2020 року № 251 «Деякі питання підвищення пенсійних виплат і надання соціальної підтримки окремим категоріям населення у 2020 році» та виплатити з 01 березня 2019 року недоотриману суму пенсії з врахуванням проведених раніше виплат;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві вилучити з персоніфікованої облікової картки в системі персоніфікованого обліку числа 3 764,40 грн, 4404, 35 грн, 4888,83 грн, які стосуються заробітної плати, що використовується для обчислення пенсії, та не відповідають Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загально обов`язкове державне пенсійне страхування», а також анулювати наслідки, до яких привело застосування цих чисел, з дня їх внесення до персональної облікової картки;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на користь ОСОБА_1 840,80 грн сплаченого судового збору.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він вийшов на пенсію 06 квітня 2018 року, тому відповідно до статті 42 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пунктів 2, 5 постанови Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 року № 124 «Питання проведення індексації пенсій у 2019 році» та пунктів 2, 9 постанови КМУ від 01 квітня 2020 року № 251 «Деякі питання підвищення пенсійних виплат і надання соціальної підтримки окремим категоріям населення у 2020 році» відповідач повинен був провести індексацію його пенсії в 2019 році із застосуванням коефіцієнту 1, 17 та в 2020 році із застосуванням коефіцієнту 1, 11, прийнявши для розрахунку показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2016-2017 роки, з якої сплачено страхові внески, в розмірі 5 377, 90 грн,

З метою проведення такої індексації позивач звернувся до відповідача із заявою від 31 липня 2020 року, натомість отримав відмову, мотивовану відсутністю законодавчих підстав для проведення індексації з урахуванням показника середньої заробітної плати в такому розмірі.

Позивач вважає, що відмова відповідача у проведенні індексації пенсії порушує його право на належне пенсійне забезпечення, у зв`язку із чим звертається до суду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 грудня 2020 року відкрито провадження у справі № 640/30528/20 та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; запропоновано відповідачу надати відзив, який повинен відповідати вимогам статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), а також зобов`язано надати суду належним чином завірену копію пенсійної справи позивача.

На виконання вимог вказаної ухвали відповідачем 17 березня 2001 року до суду надано засвідчену копію пенсійної справи ОСОБА_1 .

Однак, на дату розгляду справи по суті відповідач своїм процесуальним правом на подання відзиву не скористався.

У цьому зв`язку суд зазначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може кваліфікуватись судом як визнання позову (частина друга статті 77, частина четверта статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України (далі у тексті - КАС України). Відповідно до частини другої статті 175 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Відповідно до частини третьої статті 263 КАС України у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

Згідно з частиною третьою статті 241 КАС України судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, дійшов наступних висновків.

Обставини, встановлені судом:

Як убачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та з 06 квітня 2018 року отримує пенсію за віком.

При цьому, матеріали справи не містять доказів того, що до звернення із заявою про отримання пенсії за віком, позивачу було призначено та виплачувалися будь-які інші види пенсії.

Пенсію обчислено з урахуванням страхового стажу 27 років 3 місяці 4 дні та заробітної плати, визначеної за періоди роботи з 01 січня 1988 року по 31 грудня 1992 року та з 01 липня 2000 року по 30 квітня 2003 року. Коефіцієнт страхового стажу - 0, 27250; індивідуальний коефіцієнт заробітної плати - 1, 14596.

Пенсія призначена з урахуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2016-2017 роки у розмірі 5 377, 90 грн.

Позивач 31 липня 2020 року подав заяву до відповідача щодо проведення перерахунку його пенсії з 01 березня 2019 року із застосуванням коефіцієнта 1, 17 та з 01 травня 2020 року із застосуванням коефіцієнта 1, 11 відповідно до частини 2 статті 42 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пунктів 2, 5 постанови КМУ від 20 лютого 2019 року № 124 та пунктів 2, 9 постанови КМУ від 01 квітня 2020 року № 251 та з урахуванням показника середньої заробітної плати по Україні в 2016-2017 роках у розмірі 5 377, 90 грн.

Листом від 09 вересня 2020 року № 20430-20583/к-02/8-2600/20 позивачу надано відповідь, у якій зазначено, що призначена в 2018 році згідно поданої ним заяви від 30 травня 2018 року, обчислюється із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2016-2017 роки в розмірі 5377,90 грн, тому провадити перерахунок пенсії відповідно до пункту 2 постанови КМУ від 02 лютого 2019 року № 124 та від 01 квітня 2020 року № 251 підстав не має.

Позивачем також подано заяви від 09 листопада 2020 року про роз`яснення відповіді ГУ ПФУ в м. Києві від 09 вересня 2020 року № 20430-20583/к-02/8-2600/20 та від 10 листопада 2020 року про внесення змін до пенсійної справи.

На вказані заяви надано відповіді від 14 грудня 2020 року №№ 28260-29277/К-02/02/8-2600/20 та 28212-29281/К-02/8-2600/20, якими додатково роз`яснено питання проведення індексації пенсії позивачу.

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо відмови у проведенні індексації його пенсії позивач звернувся із даним позовом до суду.

Спірним питанням у даній справі є наявність чи відсутність правових підстав для перерахунку пенсії позивачу з 01 березня 2019 року та з 01 травня 2021 року на підставі частини другої статті 42 Закону № 1058 із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2016-2017 роки в розмірі 5 377,90 грн,

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить із того, що відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, під час розгляду даного спору щодо визнання неправомірними дій суб`єкта владних повноважень, суд зобов`язаний перевірити оскаржувані позивачем дії ГУ ПФУ в м. Києві на їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Закон України від 09 липня 2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі - Закон № 1058-ІV) розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Згідно зі статтею 1 Закону № 1058-ІV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом; пенсіонер - особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім`ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом.

Статтею 9 Закону № 1058-ІV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до частини другої статті 40 Закону України № 1058-ІV заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики.

Водночас, абзацом другим пункту 44 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-ІV передбачено, що з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року при призначенні пенсії застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2016 та 2017 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%. У разі, якщо при однакових показниках індивідуального коефіцієнта заробітної плати (доходу) та тривалості страхового стажу розмір пенсії у 2018 році, обчислений відповідно до аналогічних показників, буде меншим, ніж пенсія, призначена у 2017 році, розмір якої обчислений з урахуванням положень абзацу першого цього пункту, Кабінет Міністрів України приймає рішення про збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується при призначенні пенсій з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, таким чином, щоб пенсії, призначені у зазначений період, не були меншими за пенсії, що призначалися з 1 січня 2017 року по 31 грудня 2017 року.

Отже, з аналізу зазначених статей вбачається, що пенсії, у тому числі пенсія за віком, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року призначаються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2016 та 2017 роки.

Як встановлено судом, та не заперечується сторонами, позивач отримує пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-ІV з 06 квітня 2018 року.

Оскільки позивач звернувся до відповідача за призначенням пенсії за віком вперше, то відповідач мав керуватися у даному випадку положеннями частини 2 статті 40 та пунктом 44 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-ІV, тобто застосувати середню заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислену як середній показник за 2016-2017 роки, що відповідно до матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 і було зроблено відповідачем.

Згідно із статтею 1 Закону України від 03 липня 1991 року № 1282-XII «Про індексацію» (далі - Закон № 1282-XII) індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Статтею 2 Закону № 1282-XII передбачено, що пенсії є об`єктом індексації грошових доходів населення. Індексація пенсій здійснюється шляхом їх підвищення відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Загальні положення щодо проведення індексації та перерахунку пенсії визначено статтею 42 Закону № 1058-ІV.

Так, відповідно до частини другої статті 42 цього Закону для забезпечення індексації пенсії щороку проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

Показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, щороку збільшується на коефіцієнт, що відповідає 50 відсоткам показника зростання споживчих цін за попередній рік та 50 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.

У разі відсутності дефіциту коштів Пенсійного фонду для фінансування виплати пенсій у солідарній системі розмір щорічного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, передбачений абзацом другим цієї частини, може бути збільшений, але не повинен перевищувати 100 відсотків показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.

Розмір, дата та порядок такого збільшення визначаються у межах бюджету Пенсійного фонду за рішенням Кабінету Міністрів України з урахуванням мінімального розміру збільшення, визначеного абзацом другим цієї частини.

Водночас, пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 року № 124 «Питання проведення індексації пенсій у 2019 році» (далі - Постанова № 124) встановлено, що у 2019 році перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування», затвердженим цією постановою, проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, в розмірі 1,17.

Згідно з частиною п`ятою Постанови № 124 Пенсійному фонду України необхідно забезпечити перерахунок пенсій, зазначених у пункті 2 цієї постанови, з 01 березня 2019 року.

У той же час, вказаною постановою затверджено Порядок проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Порядок), згідно з пунктами 1, 2 якого цим Порядком відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено механізм проведення перерахунку раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

Згідно з пунктом 5 Порядку проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у 2019 році перерахунок пенсій у зв`язку із збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, проводиться шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії, станом на 1 жовтня 2017 р. на коефіцієнт, визначений згідно з абзацом першим пункту 4 цього Порядку.

Кожен наступний перерахунок у зв`язку із збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, проводиться з урахуванням збільшеного у попередніх роках показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

Своєю чергою, передбачена вище норма Порядку є відсильною, а показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії, станом на 1 жовтня 2017 року визначено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до пункту 43 Прикінцевих положень Закону № 1058-ІV пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.

При здійсненні перерахунку пенсій відповідно до абзацу першого цього пункту використовується розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установлений на 1 грудня 2017 року Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», збільшений на 79 гривень.

Відповідно до пункту 44 - з 1 жовтня 2017 року по 31 грудня 2017 року при призначенні пенсії застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 %.

З 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року при призначенні пенсії застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2016 та 2017 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%. У разі, якщо при однакових показниках індивідуального коефіцієнта заробітної плати (доходу) та тривалості страхового стажу розмір пенсії у 2018 році, обчислений відповідно до аналогічних показників, буде меншим, ніж пенсія, призначена у 2017 році, розмір якої обчислений з урахуванням положень абзацу першого цього пункту, Кабінет Міністрів України приймає рішення про збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується при призначенні пенсій з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, таким чином, щоб пенсії, призначені у зазначений період, не були меншими за пенсії, що призначалися з 1 січня 2017 року по 31 грудня 2017 року.

Таким чином, аналіз наведених вище норм законодавства в їх сукупності дозволяє дійти висновку, що згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» з 1 березня 2019 року перерахунок раніше призначених пенсій здійснюється із використанням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2014-2016 роки (в розмірі 3764, 40) з застосуванням коефіцієнта 1, 17.

Відтак, оскільки позивачу при призначенні пенсії застосовувалася середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2016 та 2017 роки (5 377, 90 грн), то підстав для перерахунку пенсії позивача шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії, станом на 1 жовтня 2017 р.(за 2014-2016 роки) на коефіцієнт 1, 17 не має.

Як вбачається зі спірної відповіді відповідача, при перерахунку пенсії з 1 березня 2019 року відповідач правомірно застосував показник середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2014-2016 роки в розмірі 3764, 40 грн, тобто, діяв у спосіб, у межах повноважень, та на підставі чинного законодавства, при цьому, правомірно послався на положення п. 5 Порядку проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загально обов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 року № 124.

Щодо перерахування позивачу пенсії з 01 травня 2020 року суд зазначає, що пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 01 квітня 2020 року № 251 «Деякі питання підвищення пенсійних виплат і надання соціальної підтримки окремим категоріям населення у 2020 році» встановлено, що у 2020 році перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 року № 124 «Питання проведення індексації пенсій у 2019 році», проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який враховується для обчислення пенсії, в розмірі 1,11.

У разі, коли розмір підвищення в результаті перерахунку пенсії, зазначеного в цьому пункті, не досягає 100 гривень, встановлюється доплата до пенсії в сумі, що не вистачає до зазначеного розміру, яка враховується під час подальших перерахунків пенсії.

Перерахунок пенсій, передбачений цим пунктом, проводиться з 01 травня 2020 року.

Таким чином, кожний наступний перерахунок у зв`язку із збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, проводиться з урахуванням збільшеного у попередніх роках показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, тобто 4 888,82 грн (3764,40*1,17*1,11).

Як вбачається зі спірної відповіді відповідача, при перерахунку пенсії з 01 травня 2020 року відповідач правомірно застосував збільшений показник показник середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2014-2016 роки в розмірі 3764, 40 грн, тобто, діяв у спосіб, у межах повноважень, та на підставі чинного законодавства.

Враховуючи, що відповідач дотримався вимог Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пунктів 2, 5 постанови КМУ від 20 лютого 2019 року № 124 «Питання проведення індексації пенсій у 2019 році» та пунктів 2, 9 постанови КМУ від 01 квітня 2020 року № 251 «Деякі питання підвищення пенсійних виплат і надання соціальної підтримки окремим категоріям населення у 2020 році» щодо застосування показника середньої заробітної плати при здійсненні перерахунку призначеної у 2018 році пенсії позивачу у 2019 та 2020 роках, такі дії відповідають приписам части другої статті 2 КАС України, тому позовні вимоги про зобов`язання ГУ ПФУ в м. Києві провести індексацію позивачу пенсії з 01 березня 2019 року та з 01 травня 2020 року із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2016-2017 роки в розмірі 5 377,90 грн та виплатити з 01 березня 2019 року недоотриману суму пенсії з врахуванням проведених раніше виплат , а також про зобов`язання ГУ ПФУ в м. Києві вилучити з персоніфікованої облікової картки в системі персоніфікованого обліку числа 3 764,40 грн, 4404, 35 грн, 4888,83 грн, які стосуються заробітної плати, що використовується для обчислення пенсії, та не відповідають Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загально обов`язкове державне пенсійне страхування», а також анулювати наслідки, до яких привело застосування цих чисел, з дня їх внесення до персональної облікової картки, є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Зважаючи на встановлені у справі обставини та, з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні задоволення адміністративного позову у повному обсязі.

Підстав для розподілу судових витрат в порядку статті 139 КАС України не має.

Керуючись статтями 77, 90, 139, 241-246, 255, 293, 296-297 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

В И Р І Ш И В :

Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, ) про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

За приписами статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Порядок та строки подання апеляційної скарги врегульовано приписами статей 294 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.І. Келеберда