Справа № 560/5265/22
Суддя: Ковальчук О.К.
Дата ухвалення: 2022-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/5265/22
РІШЕННЯ

іменем України

19 серпня 2022 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Ковальчук О.К. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому просить визнати протиправною бездіяльність суб`єкта владних повноважень - військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України щодо не проведення нарахування та виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 04.05.2017 по день фактичного розрахунку - 15.04.2022 включно та зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України нарахувати і виплатити середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 04.05.2017 по день фактичного розрахунку - 15.04.2022 включно, виходячи з розміру середньоденного грошового забезпечення за останні два місяці служби, які передували дню звільнення.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2021 року по справі №560/4517/21 зобов`язано військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України виплатити їй одноразову грошову допомогу, передбачену частиною 2 статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 17 повних календарних років з врахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди у розмірі 60% грошового забезпечення, яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889. з урахуванням раніше виплаченої суми одноразової грошової допомоги. На виконання цього рішення суду 15.04.2022 військовою частиною НОМЕР_1 позивачці виплачена недоплачену суму вихідної допомоги за 22 повних календарних років служби шляхом перерахунку на картковий рахунок грошових коштів в сумі 31 130,85 грн. Позивачка звернулась до відповідача з заявою про нарахування та виплату їй середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 04.05.2017 по день фактичного розрахунку - 15.04.2022, за результатами розгляду якої відповідач листом від 25.04.2022 за № 350/142/478 пс повідомив про відмову у виплаті середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Позивачка вважає такі дії протиправними, позов просить задовольнити.

Ухвалою від 03.05.2022 р. Хмельницький окружний адміністративний суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

У поданому до суду відзиві відповідач вказує, що 29.12.2021 року до військової частини НОМЕР_1 було подано адміністративний позов, у якому були тотожна вимога виплати середнього заробітку за період з 09.05.2017 р. по 30.11.2021 р., справа №560/287/22.

03.09.2020 року до військової частини НОМЕР_1 було подано адміністративний позов, у якому були тотожна вимога виплати середнього заробітку за період з 09.05.2017 р. по 26.06.2020 р. рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 21.12.2020 року у справі №560/5085/20 позов ОСОБА_1 задоволено частково, зобов`язано військову частина НОМЕР_1 нарахувати та виплатити середній заробіток за час затримки при звільненні. Вказане рішення виконане 21.07.2021 року. Відповідач вказує, що з предмету спору у даній справі слідує те, що він фактично спрямований на повторне виконання судового рішення у справі №560/5085/20. У задоволенні позову просить відмовити.

Дослідивши докази, суд встановив такі обставини справи.

ОСОБА_1 проходила військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 та відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 85 від 04.05.2017 її звільнено наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 26 квітня 2017 року № 6-РС з військової служби у відставку відповідно до пункту «з» частини 8 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», з 09.05.2017 виключено зі списків особового складу частини, всіх видів забезпечення та направлено для зарахування на військовий облік до Хмельницького ОМВК м. Хмельницький.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2021 року по справі №560/4517/21 визнано протиправними дії суб`єкта владних повноважень - військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України щодо відмови включити щомісячну додаткову грошову винагороду у розмірі 60% грошового забезпечення, яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889, до складу грошового забезпечення, з якого ОСОБА_1 , нараховано одноразову грошову допомогу при звільненні та зобов`язано військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України виплатити ОСОБА_1 , одноразову грошову допомогу, передбачену частиною 2 статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 17 повних календарних років з врахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди у розмірі 60% грошового забезпечення, яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889. з урахуванням раніше виплаченої суми одноразової грошової допомоги.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 17 березня 2022 року виправлено описку в резолютивній частині рішення суду від 11 жовтня 2021 року по справі №560/4517/21, замінивши помилково зазначені слова та цифри «17 повних календарних років» на «22 повних календарних років». На виконання рішення суду 15.04.2022 військовою частиною НОМЕР_1 позивачці виплачена недоплачену при звільненні суму вихідної допомоги у розмірі 31130,85 гривень.

18.04.2022 р. позивачка звернулась до відповідача із заявою про нарахування та виплату їй середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 04.05.2017 по день фактичного розрахунку - 15.04.2022.

Листом від 25.04.2022 за № 350/142/478 пс відповідач повідомив про відмову у виплаті середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, вказавши, що заяву не може бути задоволено, оскільки неможливо ототожнювати військову службу та трудові відносини не лише по суті понять, а й по нормативно-правовій базі, а КЗпП України не поширюється на військовослужбовців, які проходять службу у військових формуваннях, утворених відповідно до законів України.

Вважаючи невиплату відповідачем середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні незаконною, позивачка звернулась до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує таке.

За загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовані спірні правовідносини.

Відповідно до пункту 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008, після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за вибраним місцем проживання. Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

Оскільки Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України не містить норм, які б регулювали питання строку розрахунку при звільненні та відшкодування за час затримки розрахунку при звільненні, тому до спірних правовідносин необхідно застосувати приписи трудового законодавства щодо оплати праці.

Відповідно до статті 116 Кодексу законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідальність за затримку розрахунку при звільненні встановлена статтею 117 Кодексу законів про працю України, згідно з якою в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Передбачений частиною 1 статті 117 Кодексу законів про працю України обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 Кодексу законів про працю України.

При цьому, стаття 117 Кодексу законів про працю України не розповсюджується на правовідносини, що виникають у порядку виконання судового рішення про присудження виплати заробітної плати.

Така позиція узгоджується з судовою практикою Європейського Суду з прав людини, яка підлягає застосуванню згідно з частиною другою статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України.

Зокрема, рішенням Європейського суду з прав людини у справі "Меньшакова проти України" від 08.04.2010 передбачено, що компенсація за затримку виплати заробітної плати відповідно до статті 117 Кодексу законів про працю України може вимагатись лише за період до присудження заборгованості із заробітної плати. З прийняттям судових рішень статей 116, 117 Кодексу законів про працю України більше не застосовуються, а зобов`язання колишніх роботодавців виплатити заборгованість із заробітної плати та компенсацію замінюється на зобов`язання виконати судові рішення на користь позивача, що не регулюється матеріальними нормами трудового права. Таким чином, немає обґрунтованих підстав стверджувати, що ці положення передбачають право на отримання компенсації за затримку виплати заробітної плати, що мала місце після того, як її сума була встановлена судом.

За таких обставин, за наявністю спірних правовідносин, які стосуються розміру належних звільненому працівникові сум, стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку в розумінні частини 1 статті 117 Кодексу законів про працю України є безпідставним.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд в постановах від 27.06.2018 по справі №810/1543/17, від 06.06.2018 у справі №804/1782/16.

Враховуючи те, що сума вихідної допомоги у розмірі 31130,85 гривень виплачена позивачу на виконання рішення суду, тому підстави для стягнення з військової частини середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відсутні.

Враховуючи викладене, у задоволенні позову необхідно відмовити.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову судові витрати відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 )
Відповідач:Військова частина НОМЕР_1 Міністерства оборони України (Грузевиця,Хмельницький район, Хмельницька область,31317 , код ЄДРПОУ - 07763043)

Головуючий суддя О.К. Ковальчук