Справа № 640/5826/20
Суддя: Шейко Т.І.
Дата ухвалення: 2022-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2022 року м. Київ №640/5826/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шейко Т.І.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «ТЕК-Електропром»
до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві
провизнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень
встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «ТЕК-Електропром» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, у якому просило суд:

- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 27 грудня 2019 року № та №.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що висновки акту №336/26-15-05-04-02/37962521 від 04 грудня 2019 року, складеного відповідачем за результатами проведеної документальної позапланової невиїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «ТЕК-Електропром», на підставі якого відповідачем винесені оскаржувані податкові повідомлення-рішення № та № від 27 грудня 2019 року, зроблені поспіхом, без об`єктивного аналізу усіх обставин та документів, виключно на підставі припущень та суб`єктивного інтерпретування дій контрагента позивача, які не мають відношення до господарської діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «ТЕК-Електропром».

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 березня 2020 року відкрито провадження та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження у судовому засіданні.

Представник відповідача проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, а саме наголосив на тому, що позивачем документи до перевірки не надані, у зв`язку з чим контролюючим органом встановлено нереальність проведення господарських операцій.

Більше того, неможливо підтвердити стосовно врахування реального часу здійснення операцій, наявності трудових ресурсів, а також основних засобів, що економічно необхідні для виконання такої діяльності з контрагентом позивача Товариством з обмеженою відповідальністю «Тера Гарант».

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 квітня 2020 року зупинено провадження набрання законної сили рішенням у справі №640/5826/20.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 листопада 2021 року провадження у справі поновлено.

Розглянувши подані сторонами документи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, на підставі наказу від 19 листопада 2019 року №3488 відповідно до пп. 78.1.4 п. 78.1 ст. 78, ст. 79 ПК України ГУ ДПС у м. Києві проведена документальна позапланова невиїзна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «ТЕК-Електропром» при визначенні по взаємовідносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю «Тера Гарант» за березень 2017 року показників податкової декларації з податку на додану вартість.

Вказаною перевіркою, результати якої оформлені актом №336/26-15-05-04-02/37962521 від 04 грудня 2019 року, встановлено порушення:

- пп. 44.1 ст. 44, п. 185.1 ст. 185, п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1 ст. 200, п. 201.1 ст. 201 Податкового Кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI, в результаті чого занижено податок на додану вартість, в періоді, що перевірявся на суму 67 752 гривень;

- п. 44.6 ст. 44 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI, не надано документи до перевірки.

На підставі акта №336/26-15-05-04-02/37962521 від 04 грудня 2019 року Головним управлінням Державної податкової служби у м. Києві прийняті податкові повідомлення-рішення від 27 грудня 2019 року № та №, якими Товариству з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «ТЕК-Електропром» нараховані зобов`язання.

Позивач, не погоджуючись з висновками, викладеними в акті №336/26-15-05-04-02/37962521 від 04 грудня 2019 року, на підставі яких винесені оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 27 грудня 2019 року № та №, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Вирішуючи спір суд виходить з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України від 02 грудня 2010 року №2755-VI.

Відповідно до визначень, наведених у статті 14 Податкового кодексу України та у статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року №996-XIV (тут і надалі - нормативно-правові акти в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), активи - ресурси, контрольовані підприємством у результаті минулих подій, використання яких, як очікується, приведе до отримання економічних вигод у майбутньому; бухгалтерський облік - процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень; господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; економічна вигода - потенційна можливість отримання підприємством грошових коштів від використання активів; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію; фінансова звітність - бухгалтерська звітність, що містить інформацію про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства за звітний період; бюджетне відшкодування - відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника; господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами; податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу; основні засоби - матеріальні активи, у тому числі запаси корисних копалин наданих у користування ділянок надр (крім вартості землі, незавершених капітальних інвестицій, автомобільних доріг загального користування, бібліотечних і архівних фондів, матеріальних активів, вартість яких не перевищує 6000 гривень, невиробничих основних засобів і нематеріальних активів), що призначаються платником податку для використання у господарській діяльності платника податку, вартість яких перевищує 6000 гривень і поступово зменшується у зв`язку з фізичним або моральним зносом та очікуваний строк корисного використання (експлуатації) яких з дати введення в експлуатацію становить понад один рік (або операційний цикл, якщо він довший за рік); розумна економічна причина (ділова мета) - причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Вимоги до підтвердження даних, визначених у податковій звітності, наведені у статті 44 Податкового кодексу України.

Згідно пункту 44.1 вказаної статті, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Отже, згідно наведеного, до обов`язків платників податків відноситься ведення обліку тих показників податкової звітності, що пов`язані з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі документів, ведення яких передбачено законодавством.

Водночас, забороняється формування таких показників на підставі даних, не підтверджених відповідними документами.

Первинні документи, які підтверджують дані податкового обліку платника податків, повинні бути достовірними, тобто відображати дійсний зміст господарських операцій, які впливають на визначення об`єкта оподаткування.

В свою чергу, фактичне здійснення господарської операції повинно викликати зміни в структурі активів, зобов`язань та власному капіталі підприємства, а отже може слугувати її підтвердженням.

У листі від 21 листопада 2016 року № 20011/5/99-99-10-01-16 ДФС України зазначає, що висновок про реальність господарської операції для цілей податкового обліку, тобто про відповідність даних, зазначених у первинних документах, об`єктивним обставинам вчинення господарської операції, повинен бути результатом належного аналізу зібраних у справі доказів.

Відповідно до матеріалів справи, стосовно встановлених уповноваженими особами відповідача порушень законодавства, що призвели до нарахування податкових зобов`язань у відношенні позивача, вбачається, що висновок про дані порушення зроблено на підставі перевірки повноти і своєчасності відображення в обліку та звітності операцій по розрахунках Товариства з обмеженою відповідальністю «ТД «Тек-Електропром» з Товариством з обмеженою відповідальністю «Тера Гарант», а саме у зв`язку з відсутністю реального руху активів (безтоварністю) господарських операцій між Товариством з обмеженою відповідальністю «ТД «Тек-Електропром» з вище зазначеним контрагентом з ідентифікованими послугами (роботами, товаром) за відсутності реального постачання товарів та використанням даних контрагентів виключно з метою отримання коштів у значних розмірах та податкової вигоди.

Стосовно доводів представника позивача щодо відсутності повноважень у Головного управління Державної податкової служби у м. Києві проводити перевірки, суд зазначає наступне.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 19.06.2019 №537 "Про утворення територіальних органів Державної податкової служби" утворено Головне управління ДПС у м. Києві, водночас Головне управління ДФС у м. Києві реорганізоване шляхом приєднання до Головного управління ДПС у м. Києві.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 18.12.2018 №1200 "Про утворення Державної податкової служби України та Державної митної служби України" утворено Державну податкову службу України та Державну митну службу України, реорганізувавши Державну фіскальну службу шляхом поділу (пункт 1). Державна фіскальна служба продовжує здійснювати повноваження та виконувати функції у сфері реалізації державної податкової політики, державної політики у сфері державної митної справи, державної політики з адміністрування єдиного внеску, державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового, митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску до завершення здійснення заходів з утворення Державної податкової служби (пункт 2).

Судом установлено, що згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №682-р Кабінет Міністрів України погодився з пропозицією Міністерства фінансів щодо можливості забезпечення здійснення Державною податковою службою покладених на неї постановою Кабінету Міністрів України від 06.03.2019 №227 "Про затвердження положень про Державну податкову службу України та Державну митну службу України" функцій і повноважень Державної фіскальної служби, що припиняється, з реалізації державної податкової політики, державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Згідно з оголошенням на офіційному сайті (https://kyiv.tax.gov.ua/) ГУ ДПС у м. Києві також розпочало свою роботу.

Станом на дату проведення перевірки - 21 листопада 2019 року, ГУ ДПС у м. Києві мало повноваження проводити перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «ТД «Тек-Електропром».

Крім цього, на виконання вимог ухвали від 17 лютого 2022 року Головним управлінням Державної податкової служби у м. Києві надано докази направлення наказу від 19 листопада 2019 року №3488 та повідомлення від 19 листопада 2019 року №48418/26-15-05-04-02 на адресу позивача.

А тому, зазначеними доказами спростовуються доводи позивача про те, що наказ від 19 листопада 2019 року №3488 та повідомлення від 19 листопада 2019 року №48418/26-15-05-04-02, яким позивача зобов`язано надати первинні документи щодо господарських відносин з Товариством з обмеженою відповідальністю «Тера Гарант» не були направлені.

Більше того, як вбачається з матеріалів справи, рішенням у справі №640/3337/20 підтверджено правомірність наказу від 19 листопада 2019 року №3488, що в свою чергу свідчить про правомірність проведення документальної позапланової невиїзної перевірки.

У зв`язку з вищенаведеним, суд дійшов висновку про правомірність податкового-повідомлення рішення від 27 грудня 2019 року №.

Стосовно суті порушень, які є предметом розгляду у даній справі, суд зауважує, що позивачем як доказ на підтвердження реальності правовідносин (господарських відносин) між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Тера Гарант» надано лише податкову накладну від 16 березня 2017 року №31608.

З даного приводу суд зауважує наступне.

Згідно частини першої статті 626 Цивільного кодексу України (далі - ЦКУ) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору (частина третя статті 626 ЦКУ).

Частиною першою статті 638 ЦКУ передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

При цьому, згідно з частиною третьою статті 639 ЦКУ зазначено, якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладений з моменту його підписання сторонами.

В той же час, Товариством з обмеженою відповідальністю «ТД Тек-Електропром» до перевірки не надано вищезазначені документи, факт не надання первинних документів не заперечується ані позивачем, ані відповідачем, в той же час, такі документи до суду при зверненні з позовною заявою подані, проте податкова накладна від 16 березня 2017 року №31608 жодним чином не спростовує висновків акту перевірки.

А тому, суд дійшов висновку, що контролюючим органом вірно зроблено висновок про те, що операції здійснені між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Тера Гарант» не мали реального характеру, оскільки не підтверджено факт реалізації вищезазначених товарів.

З даного приводу суд вважає за доцільне наголосити на позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 05 травня 2020 року у справі №826/14426/16:

«Верховний Суд погоджується з висновком суду апеляційної інстанції щодо правомірності прийняття спірних податкових повідомлень-рішень зважаючи на те, що витрати для цілей формування податкового кредиту з податку на додану вартість повинні бути підтверджені належними і допустимими первинними документами, які відображають реальність відповідних господарських операцій, і є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Апеляційний адміністративний суд на підставі належних та допустимих доказів, з достатньою повнотою дослідивши первинні документи, складені за наслідками взаємовідносин позивача з його контрагентом, дійшов висновку про відсутність факту реального виконання спірних операцій, виходячи не лише з якогось окремого недоліку, а усіх доказів у їх сукупності. Зокрема, судом прийнято рішення з огляду на невідповідність первинних документів вимогам податкового законодавства; неможливість встановлення підстав визначення вартості реалізованого позивачу товару; відсутність документального підтвердження походження придбаного у контрагента товару; ненадання супровідних документів на отриманий товар, паспортів, сертифікатів якості; неможливість встановлення інформації про осіб, що завантажували та розвантажували товар; відсутність протоколів погодження вмісту дорогоцінних металів та інформації про визначення масової частки дорогоцінних металів у брухті та відходах за результатами аналізів; ненадання доказів на підтвердження того, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Меларіс» реалізовувало позивачу товар, який перебував у його власності та був списаний з обліку; ненадання документального підтвердження належності промислового брухту його контрагенту або набуття останнім на нього права власності у визначений законодавством спосіб, як того вимагають положення Закону України «Про металобрухт»; неможливість встановлення за яких обставин і в який спосіб налагоджено господарські зв`язки між Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Соляріс» та його задекларованими постачальником; непідтвердження обгрунтованості господарської мети та економічної доцільності при укладанні спірних договорів.

...Так, підприємницька діяльність здійснюється суб`єктом господарювання на власний ризик, а відтак у господарських правовідносинах учасники господарського обороту повинні проявляти розумну обачливість, адже наслідки вибору недобросовісного контрагента покладається на таких учасників. Належна податкова обачність, як законна передумова отримання податкової вигоди, з якої випливає, що сумлінним платникам податку необхідно подбати про підготовку доказової бази, яка б підтверджувала прояв належної обачності при виборі контрагента.»

Отже, за сукупністю вищевикладених фактів, перевіркою не підтверджується проведення господарських операцій. Перевіркою встановлено документування зазначених операцій та відображення в бухгалтерському обліку без отримання результатів таких операцій в дійсності.

З даними висновками контролюючого органу суд погоджується, оскільки позивачем не спростовано належними та допустимими доказами факт реальної зміни матеріального та грошового стану, а первинні документи, які б спростовували висновки контролюючого органу до суду не надано, позивач в свою чергу лише посилається на той факт, що останнім жодного порушення не вчинялось, з посиланням на позиції Верховного Суду щодо схожих правовідносин, проте у справі №640/5826/20 позивачем не надано жодного доказу в спростування висновків контролюючого органу щодо правовідносин з Товариством з обмеженою відповідальністю «Тера Гарант».

В той же час, суд враховує практику Верховного Суду, що наявність первинних документів, які мають обов`язкові реквізити, визначені у законі, не є безумовною підставою для визнання правомірності формування витрат, що враховуються при визначенні об`єкта оподаткування, та податкового кредиту за умови якщо такі первинні документи складені від імені суб`єкта підприємницької діяльності (юридичної особи), створеного з метою фіктивного підприємництва. Такий висновок зумовлений тим, що статус нелегального підприємства несумісний з легальною підприємницькою діяльністю. Відповідно, вчинені під час здійснення нелегальної діяльності операції не можуть бути легалізовані, а їх відображення у бухгалтерському та податковому обліках надавати передбачені законом податкові вигоди (Постанова ВС від 11 грудня 2018 року у справі № 2а-13519/11/2670).

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про правильність та правомірність висновків контролюючого органу, викладених в акті перевірки №336/26-15-05-04-02/37962521 від 04 грудня 2019 року.

Згідно частини першої та другої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

На думку колегії суддів Судової плати в адміністративних справах Верховного Суду України, викладеної у постанові від 27.03.2012 р. №21-737во10, надання податковому органу належним чином оформлених документів, передбачених законодавством про податки та збори, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковий орган не встановив та не довів, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів або коли відомості ґрунтуються на інших документах, недійсність даних в яких установлена судом. Про необґрунтованість податкової вигоди можуть також свідчити підтверджені доказами доводи податкового органу, зокрема про наявність таких обставин: неможливість реального здійснення платником податків зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності; відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності у зв`язку з відсутністю управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів; облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов`язані з виникненням податкової вигоди, якщо для такого виду діяльності також потрібне здійснення й облік інших господарських операцій; здійснення операцій з товаром, що не вироблявся або не міг бути вироблений в обсязі, зазначеному платником податків у документах обліку; відсутність первинних документів обліку. Предмет доказування у таких справах становлять обставини, що підтверджують або спростовують реальність здійснення самої господарської операції (поставки товару), а відтак і обґрунтованість визначення податкового кредиту позивача.

Позивачем не надано копії договорів, видаткові накладні, рахунки фактури та банківські виписки в підтвердження реальності здійснення господарських операцій між ним та вищевказаним контрагентом.

Відповідачем згаданий висновок про наявність порушень законодавства, що призвели до нарахування податкових зобов`язань у відношенні позивача, зроблено на підставі аналізу відомостей з Системи автоматизованого співставлення податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів, Єдиного реєстру податкових накладних (ЄРПН), Єдиного реєстру досудових розслідувань стосовно контрагентів позивача та/або їх відношенні до певних контрагентів.

Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України від 22 вересня 2015 року №21-1359а15 договори, видаткові накладні, податкові накладні та рахунки-фактури не є достатніми доказами фактичного виконання розглядуваних поставок; спірні господарські операції не підтверджені належними первинними документами, що в сукупності з виявленими ДПІ фактами щодо фіктивної діяльності спірних постачальників свідчить про безтоварність розглядуваних операцій, що виключає правомірність їх відображення у податковому обліку цього товариства.

Дана позиція, в свою чергу, також знайшла відображення в постанові Верховного Суду України від 22 листопада 2016 року №826/11397/14, яка у тому числі містить висновки про те, що статус фіктивного, нелегального підприємства несумісний з легальною підприємницькою діяльністю. Господарські операції таких підприємств не можуть бути легалізовані навіть за формального підтвердження документами бухгалтерського обліку.

Аналізуючи наведене в сукупності, враховуючи правову позицію Верховного Суду суд дійшов висновку про те, що надані позивачем матеріали не є беззаперечним доказом реальності його господарських операцій у відношенні з відповідними контрагентами, оскільки їх підтвердженням, а отже і правомірністю складання первинних документів за результатами такої діяльності, становлять обставини, що підтверджують або спростовують реальність здійснення самої господарської операції (поставки товару), а відтак і обґрунтованість визначення податкового кредиту позивача.

Останнє, в свою чергу, було надано відповідачем, а саме наведені вище факти щодо неможливості здійснення господарських операцій між позивачем та вказаними контрагентами, у зв`язку з відсутністю матеріально-технічних можливостей, основних засобів, транспорту, працівників та факту (джерела) законного введення ним в обіг відповідних товарів (послуг) та їх використанням виключно з метою отримання готівкових коштів у значних розмірах.

З урахуванням викладеного, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими, а відтак відмовляє у задоволенні позову у повному обсязі.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач виконав покладений на нього обов`язок.

Керуючись статтями 2, 77, 242-246, 251 Кодексу адміністративного судочинства України Окружний адміністративний суд міста Києва -

в и р і ш и в:

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «ТЕК-Електропром» до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, встановлені статтями 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.І. Шейко