Справа № 400/2717/22
Суддя: Малих О.В.
Дата ухвалення: 2022-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 серпня 2022 р. Справа № 400/2717/22
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Малих О.В., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом:Приватного підприємства «Миколаїввтормет», вул. 3 Слобідська, 51-а, кв. 41, м. Миколаїв, 54055,
до відповідача:Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, вул. Успенська, 4, м. Одеса, 65014,
про:визнати протиправною та скасувати постанову № 306802 від 25.11.2021 року,
ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємтсво «Миколаїввтормет» (далі позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (далі відповідач) в якому просить суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки № 306802 від 25.11.2021 року про застосування до ПП «Миколаїввтормет» адміністративно-господарського штрафу у розмірі 51000,00 грн.

Свій позов обґрунтовує наступним:

Позивач вважає, що справа була розглянута без належного повідомлення суб`єкта господарювання.

У даному перевезенні вантажу 18.11.2021 року транспортний засіб позивача використовувала інша особа - підприємець, що підтверджується відповідними доказами, тому притягнення позивача до відповідальності в якості перевізника за порушення законодавства в сфері автомобільного транспорту та визначення йому грошових зобов`язань є протиправним.

Транспортний засіб позивача допустиму норму 40800 кг. не перевищував, тобто не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним перевірці не підлягає та не може здійснювати рух без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Також, позивач звертає увагу, що під час перевезення перевозився сипучий вантаж , який є рухомим під час руху автомобіля, а тому її маса не є сталою у різних точках автомобіля під час руху, що в свою чергу не дає можливості за відсутності відповідної методики зважування з достовірністю встановити, що перевезення вантажу здійснювалося з перевищенням вагових обмежень.

Беручи до уваги вищевикладене, позивач вважає оскаржувану постанову протиправною.

Ухвалою від 19.07.2022 року суд відкрив провадження у справі та ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідачем не надано відзиву на адміністративний позов, хоча останній був повідомлений про розгляд справи належним чином.

Згідно ч. 6 ст. 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Суд розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

З`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази у їх сукупності, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне:

18.11.2021 року посадовими особами Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, на а/д Н-11 «Дніпро-Миколаїв» 265 км + 570 м, було проведено ваговий контроль транспортного засобу марки МАН держ. номер НОМЕР_1 з напівпричепом державний номер НОМЕР_2 . За результатами здійснення габаритно-вагового контролю було виявлено порушення у виді перевезення вантажу пшениці з перевищенням допустимих вагових обмежень, порушення абз. 17 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу.

Судом встановлено, що за результатами перевірки посадовими особами Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки було складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом № 320093 від 18.11.2021 року. Із аналізу вказаного акту вбачається, що відповідачем виявлено порушення передбачене статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу.

Згідно ТТН № 000225 від 18.11.2021 року «Автомобільним перевізником» визначено ТОВ «Джит Транс» (), найменування вантажу «пшениця 4 кл. ур.2021р.».

За результатами розгляду справи Південним міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки (Миколаївська область) винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу від 25.11.2021 року № 306802, якою стягнуто з позивача адміністративно-господарський штраф в сумі 51000 грн. за порушення абз. 17 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт»: перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу.

Не погодившись з постановою про накладення штрафу, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення у справі, суд виходить з наступного:

Відповідно до абз. 4. п.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 10.09.2014 року № 422 «Про оптимізацію систем центральних органів виконавчої влади», утворено Державну службу України з безпеки на транспорті.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року № 103 (зі змінами) затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті (далі Положення).

Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

У відповідності до абз. 1 п. 8 Положення, Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Стаття 6 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачає, що Державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України; державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі); рейдові перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів.

Згідно з пунктом 14 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 року № 1567 (далі Положення № 1567), рейдова перевірка транспортних засобів проводиться на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях вантаження та розвантаження вантажних автомобілів, контрольно-вагових комплексах, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, у пунктах пропуску через державний кордон за погодженням з начальником органу охорони державного кордону.

Відповідно до п. 15 Постанови № 1567 під час проведення рейдової перевірки перевіряється наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.

Відповідно до пункту 18 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 року № 879 (далі Порядок № 879) за результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення.

Згідно з п. 20, 21 Порядку № 1567 виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму. У разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

На підставі п. 25 27 Порядку № 1567 передбачено: що справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання.

Про час та місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням.

За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів.

Згідно з абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з абз. 17 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30 відсотків при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу штраф у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Враховуючи зазначене висновується, що відповідач наділений повноваженнями стосовно здійснення рейдових перевірок дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт, забезпечення габаритно-вагового контролю транспортних засобів, нарахування відповідної плати за перевищення нормативів допустимої ваги транспортного засобу.

Позивач стверджує, що його не було належним чином повідомлено про час та місце розгляду справи відповідачем. Дана обставина не спростовується наявними матеріалами справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 29 Закону України «Про дорожній рух» з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

В розумінні Порядку № 879 великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 № 1306. При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки (пп. 3 п. 2 Порядку № 879).

За змістом п. 6 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів.

Відповідно до п. 20 Порядку №879 за результатами точного та/або документального габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних.

Відповідно до п. 22.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (далі Правила дорожнього руху) маса вантажу, що перевозиться, і розподіл навантаження на осі не повинні перевищувати величин, визначених технічною характеристикою даного транспортного засобу.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою прийняття оскаржуваної постанови є матеріали здійснених посадовими особами Управління Укртрансбезпеки заходів державного контролю, на а/д Н-11 «Дніпро-Миколаїв» 265 км + 570 м, було проведено габаритно-ваговий контроль транспортного засобу марки МАН держ. номер НОМЕР_1 з напівпричепом державний номер НОМЕР_2 і виявлено порушення у виді перевезення вантажу пшениці з перевищенням допустимих вагових обмежень.

Так, в Акті про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів № 0061600 від 18.11.20(не вказано якого року) встановлена нормативно допустима маса: 40000 тон та фактична 34950 тон. Осьові навантаження: нормативно допустиме 11000 тон, фактичне 14400 тон.

Відповідно до статті ст. 33 Закону України «Про автомобільні дороги» рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 22.5 Правил дорожнього руху в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах 4,35 м), за довжиною 22 м (для маршрутних транспортних засобів 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах до 46 т), навантаження на одиночну вісь 11 т (для автобусів, тролейбусів 11,5 т), здвоєні осі 16 т, строєні 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь 11 т, здвоєні осі 18 т, строєні 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі понад 16 т, строєні осі понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі понад 18 т, строєні осі понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Проаналізувавши зазначені вище норми чинного законодавства, суд приходить до висновку, що правила перевезення неподільного та подільного вантажів у випадку перевищення вагових або габаритних параметрів є різними: перевезення неподільного вантажу допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі, а перевезення подільного вантажу з перевищенням навантаження на вісі заборонено.

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22.02.2022 року у справі № 400/5308/21.

Наведене свідчить про те, що головною метою такої заборони є збереження автомобільних доріг та попередження їх передчасного руйнування. Внаслідок цього й встановлено заборону з перевезення подільних вантажів з перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових норм без будь-яких винятків.

Так, суд зазначає, що в даному випадку, позивач перевозив вантаж «пшениця», який є подільним вантажем, а отже з урахуванням вищевикладених норм права перевезення такого вантажу з перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових норм відповідно до п. 22.5 Правил дорожнього руху заборонено.

Відтак, чинним законодавством встановлена імперативна заборона на перевезення подільних вантажів з перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових норм, що виключає можливість отримання перевізником відповідного дозволу.

Відповідно до товарно-транспортної накладної, яка була наявна у водія на час проведення рейдової перевірки та яка надавалася працівникам Укртрансбезпеки, що останніми не заперечується та відображено в Акті перевірки, транспортні засоби позивача здійснювали перевезення подільного сипучого вантажу, який є рухомим під час маршруту транспортного засобу, його маса не є сталою у різних точках автомобіля під час руху, що в свою чергу не дає можливості, за відсутності відповідної методики зважування, з достовірністю встановити, що перевезення вантажу здійснювалось з перевищенням вагових обмежень. До того ж у відповідності до результатів зважування в місці проведення габаритно-вагового контролю, загальна маса транспортних засобів не перевищувала нормативної ваги у 40 тон (44.00 тони для контейнеровозів).

Щодо суб`єкта відповідальності за рейдовою перевіркою:

У відповідності до ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт несе автомобільний перевізник.

Згідно ст. 1 Закону України «Про автомобільний транспорт», автомобільний перевізник фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

При цьому відповідно до ст. 1 Правил дорожнього руху України власником транспортного засобу є фізична або юридична особа, яка володіє майновими правами на транспортний засіб та має на це відповідні документи.

Статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» встановлено, що документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством».

Згідно товарно-транспортної накладної № 000225 від 18.11.2021 року, яка міститься в матеріалах справи та надавалася працівникам південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки під час перевірки, автомобільним перевізником зазначене ТОВ «Джит Транс» ().

Наявний в матеріалах справи договір оренди транспортного засобу від 06.09.2019 року свідчить про те, що на момент перевірки 18.11.2021 року транспортний засіб МАН держ. номер НОМЕР_1 використовувався не позивачем, а іншою особою ТОВ «Джит Транс в сфері автомобільного транспорту та визначення йому грошових зобов`язань є протиправним.

Дана правова позиція міститься в постановах Одеського апеляційного адміністративного суду від 01.03.2016 року у справі № 814/1025/14, Вищого адміністративного суду України в Ухвалі від 21.05.2014 року у справі № 2а-7301/11/2070.

Також, суд бере до уваги вимоги ч. 2 ст. 77 КАС України, згідно з якою, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, а також ч. 4 ст. 159 КАС України: неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову. В аспекті зазначених норм, із аналізу наявних у справі матеріалів, враховуючи неподання відповідачем до суду відзиву без поважних причин, який був належним чином повідомлений про розгляд справи, висновується, що правомірність оскаржуваного рішення не доведено.

За таких умов, суд вважає, що відсутня потреба у з`ясуванні обґрунтованості інших доводів позивача, оскільки, на підставі встановлених обставин справи та викладених правових норм, в діях позивача відсутній склад правопорушення, передбачений абз. 17 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», а відтак оскаржувану постанову слід визнати протиправною та скасувати.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню.

У відповідності до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При цьому, судові витрати підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті як розпорядника бюджетних коштів.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 19, 77, 139, 241 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Приватного підприємства «Миколаїввтормет» (вул. 3 Слобідська, 51-а, кв. 41, м. Миколаїв, 54055, ) до Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (вул. Успенська, 4, м. Одеса, 65014, ) задовольнити.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки № 306802 від 25.11.2021 року про застосування до ПП «Миколаїввтормет» адміністративно-господарського штрафу у розмірі 51000,00 грн.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті (пр. Перемоги, 14, м. Київ, 01135, ) на користь Приватного підприємства «Миколаїввтормет» (вул. 3 Слобідська, 51-а, кв. 41, м. Миколаїв, 54055, ) судові витрати у сумі 2481,00 грн. (дві тисячі чотириста вісімдесят одна гривня 00 коп.).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 19.08.2022 року.

Суддя О.В. Малих