Справа № 640/9698/21
Суддя: Пащенко К.С.
Дата ухвалення: 2022-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2022 року м. Київ № 640/9698/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Пащенка К.С., за участю секретаря судового засідання Колодяжного В.Є., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО СМАРТ ПАУЕР»

до Державної екологічної інспекції у Хмельницькій області

про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЄВРО СМАРТ ПАУЕР» (адреса: 02160, м. Київ, просп. Соборності, буд. 15, квб. 219, ідентифікаційний код 42547705, ел. пошта: ІНФОРМАЦІЯ_1) (далі - позивач, ТОВ «ЄВРО СМАРТ ПАУЕР») звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної екологічної інспекції у Хмельницькій області (адреса: 29000, м. Хмельницький, вул. Івана Франка, 2/2, ідентифікаційний код 33804514, ел. пошта: ) (надалі - відповідач, ДЕІ у Хмельницькій області), в якому просить суд визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу Державної екологічної інспекції у Хмельницькій області від 18.03.2021 № 6.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що відповідачем при прийнятті оскаржуваної постанови про накладення штрафу допущено суттєві процедурні порушення, що вказують на її протиправність та є підставою для скасування такої у судовому порядку.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.04.2021 (суддя Пащенко К.С.) відкрито провадження у адміністративній справі № 640/9698/21, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні без виклику учасників справи та проведення судового засідання.

Відповідач надав відзив, у якому зазначив, що позивачем в супереч вимог Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» надано не копії в розумінні вимог ДСТУ 4163-2003 та Правил № 1000/5, а «ксерокопії» надання яких повною мірою свідчить про невиконання законних вимог посадових осіб, які здійснюють ринковий нагляд. Вказані вище обставини у повному об`ємі спростовують доводи позивача про протиправність постанови про застосування адміністративно-господарських санкцій.

До канцелярії Окружного адміністративного суду міста Києва надійшло клопотання від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО СМАРТ ПАУЕР» - адвоката Маковія В.Г., б/н від 28.04.2021 про розгляд справи у спрощеному позовному проваджені з викликом сторін у судове засідання.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.05.2021 клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО СМАРТ ПАУЕР» - адвоката Маковія В.Г., б/н від 28.04.2021 про розгляд справи у спрощеному позовному проваджені з викликом сторін у судове засідання залишено без задоволення.

Представник позивача також просив суд викликати у якості свідків головного спеціаліста сектору державного ринкового нагляду - інспектора з охорони навколишнього природного середовища Хмельницької області Присяжнюка Сергія Юрійовича, а також начальника структурного підрозділу ТОВ «ЄВРО СМАРТ ПАУЕР».

В контексті наведеного суд відмічає, що згідно з ч. 1, 2 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Разом з тим, за приписом ч. 2 ст. 79 КАС України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом із поданням позовної заяви.

Відповідно до ч. 8 ст. 79 КАС України, докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

За статтею 92 КАС України, виклик свідка здійснюється за заявою учасника справи.

У заяві про виклик свідка зазначаються його ім`я, місце проживання (перебування) або місце роботи, обставини, які він може підтвердити.

Заява про виклик свідка має бути подана до або під час підготовчого судового засідання, а якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання у справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 77 КАС України, докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч. 2 ст. 76 КАС України).

У відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 167 КАС України, будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити, зокрема, підстави заяви (клопотання, заперечення).

Враховуючи обсяг наявних матеріалів, а також предмет спору, що стосується правомірності прийняття оскаржуваної постанови на підставі акту перевірки та протоколу, суд прийшов до висновку, що фактичні обставини, необхідні для правильного вирішення спору, можуть бути встановлені за допомогою інших засобів доказування без необхідності у дослідженні показань вказаних свідків.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

На підставі наказу від 10.03.2021 № 262 та направлення від 11.03.2021 № 6-8/21 посадовими особами Державної екологічною інспекцією у Хмельницькій області здійснено планову перевірку ТОВ «ЄВРО СМАРТ ПАУЕР».

Під час проведення перевірки відповідачем вручено уповноваженому представнику позивача лист-вимогу від 11.03.2021 про надання в строк до 12:00 17.03.2021 документів, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 15, ч. 7 ст. 23 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» по зазначеному місцю розповсюдження продукції, а саме: інформацію щодо переліку видів палива, що розповсюджується на вказаній АЗС, паспорти якості та декларації про відповідність на автомобільне пальне, а також документи, що дають змогу відстежити походження відповідної продукції та її подальший обіг.

Позивачем вказується про надання документів, які вимагались у листі-вимозі, 17.03.2021, при цьому відповідачем ця обставина у відзиві визнається. Проте відповідач зазначає, що позивачем надано не копії документів в розумінні вимог ДСТУ 4163-2003 та Правил № 1000/5, а «ксерокопії».

У результаті перевірки складено акт від 17.03.2021 № 6-8/21 та протокол № 6 від 17.03.2021, якими зафіксовано порушення, а саме невиконання встановлених Законом України «Про ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» вимог посадових осіб, які здійснюють ринковий нагляд, що полягає в ненаданні всіх необхідних документів, для проведення повної та всебічної перевірки характеристик продукції.

На підставі протоколу № 6 від 17.03.2021 Державною екологічною інспекцією у Хмельницькій області прийнято постанову про накладення штрафних санкцій на ТОВ «ЄВРО СМАРТ ПАУЕР», а саме штрафу у розмірі 170 000,00 грн.

Не погоджуючись з оскаржуваною постановою, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Правові та організаційні засади здійснення державного ринкового нагляду і контролю нехарчової продукції встановлює Закон України від 02.12.2010 № 2735-VI «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» (далі - Закон № 2735-VI).

Згідно з абз. 8 ч. 1 ст. 1 Закону № 2735-VI державний ринковий нагляд - діяльність органів ринкового нагляду з метою забезпечення відповідності продукції встановленим вимогам, а також забезпечення відсутності загроз суспільним інтересам.

Згідно із ч. 1 ст. 10 Закону № 2735-VI ринковий нагляд здійснюється органами ринкового нагляду в межах сфер їх відповідальності.

Відповідно до п. 21 переліку видів продукції, щодо яких органи державного ринкового нагляду здійснюють державний ринковий нагляд, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2016 № 1069, Держекоінспекція здійснює державний ринковий нагляд автомобільного бензину, дизельного, суднового та котельного палива відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 01.08.2013 № 927 «Про затвердження Технічного регламенту щодо вимог до автомобільних бензинів, дизельного, суднових та котельних палив».

Порядок проведення перевірок характеристик продукції визначений ст. 23 Закону № 2735-VI, відповідно до частини 3 якої органи ринкового нагляду проводять планові та позапланові перевірки характеристик продукції. Планові перевірки характеристик продукції проводяться у розповсюджувачів цієї продукції, а позапланові - у розповсюджувачів та виробників такої продукції.

Згідно з ч. 6 ст. 23 Закону № 2735-VI перевірки характеристик продукції проводяться:

1) у торговельних та складських приміщеннях суб`єктів господарювання;

2) у місцях введення продукції в експлуатацію (якщо відповідність продукції певним встановленим вимогам може бути визначена лише під час введення її в експлуатацію);

3) за місцем проведення ярмарку, виставки, показу або демонстрації продукції в інший спосіб;

4) у місцях зберігання під митним контролем продукції, митне оформлення якої призупинено за результатами контролю продукції;

5) за місцезнаходженням органу ринкового нагляду.

Отже, Закон № 2735-VI визначає, що органи ринкового нагляду проводять планові та позапланові перевірки характеристик продукції, а ч.6 ст.23 цього Закону визначає перелік місць, де проводяться перевірки характеристик продукції (понять виїзної чи невиїзної перевірки та вимог до зазначення таких у документах Закон № 2735-VI не містить).

Частиною 7 ст. 23 Закону № 2735-VI визначено, що під час перевірки характеристик продукції у випадках, передбачених цим Законом, перевірці підлягають такі документи (їх копії) та інформація:

1) декларація про відповідність;

2) супровідна документація, що додається до відповідної продукції (включаючи інструкцію щодо користування продукцією);

3) загальний опис продукції, а також повний склад технічної документації на відповідну продукцію, передбачений технічним регламентом;

4) документи щодо системи якості чи системи управління якістю;

5) висновки експертиз та протоколи випробувань зразків відповідної продукції, відібраних (узятих) у межах здійснення ринкового нагляду і контролю продукції;

6) документи, що дають змогу відстежити походження відповідної продукції та її подальший обіг (товарно-супровідна документація або договори).

Орган ринкового нагляду має право вимагати надання таких документів лише в обсязі, що необхідний для встановлення ланцюга постачання продукції;

7) документи і матеріали щодо стану виконання суб`єктом господарювання рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів, у тому числі в межах моніторингу дій суб`єктів господарювання, що вживаються ними для вилучення відповідної продукції з обігу та/або її відкликання;

8) повідомлення та інша інформація, надана суб`єктами господарювання, митними органами, органами з оцінки відповідності згідно з положеннями цього Закону та Закону України «Про загальну безпечність нехарчової продукції».

Тобто, під час проведення перевірок характеристик продукції, органи ринкового нагляду мають право витребовувати та перевіряти у розповсюджувачів цієї продукції документи, визначені у ч. 7 ст. 23 Закону № 2735-VI.

Відповідно до ч.5 ст.23-1 Закону № 2735-VI за результатами здійснення планової або позапланової перевірки характеристик продукції посадова особа органу ринкового нагляду складає акт, який повинен містити такі відомості:

а) найменування органу ринкового нагляду, а також посади, прізвища, імена та по батькові посадових осіб, які здійснили відповідний захід;

б) дату та номер складання акта;

в) місце розміщення продукції (найменування та адреса об`єкта, де розміщується продукція (магазин, ринок тощо);

г) найменування юридичної особи, її місцезнаходження або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, у тому числі фізичної особи - підприємця, її місце проживання, телефон, інші відомості, що дають змогу ідентифікувати осіб, що є виробниками, уповноваженими представниками, імпортерами або розповсюджувачами відповідної продукції;

ґ) тип перевірки (планова або позапланова);

д) предмет перевірки (вид (тип), категорія та/або група продукції);

е) прізвища, імена та по батькові осіб, які залучаються до проведення перевірки відповідно до пункту 7 частини першої статті 15 цього Закону.

Посадова особа органу ринкового нагляду зазначає в акті детальний опис порушень вимог законодавства, виявлених під час перевірки, з посиланням на відповідну вимогу законодавства.

В останній день перевірки два примірники акта підписуються посадовими особами органу ринкового нагляду, які здійснювали перевірку, та суб`єктом господарювання або уповноваженою ним особою, якщо інше не передбачено законом.

Якщо суб`єкт господарювання не погоджується з актом, він підписує акт із зауваженнями.

Зауваження суб`єкта господарювання або уповноваженої ним особи щодо здійснення перевірки є невід`ємною частиною акта органу ринкового нагляду.

У разі відмови суб`єкта господарювання або уповноваженої ним особи підписати акт посадова особа органу ринкового нагляду вносить до такого акта відповідний запис.

Водночас, відповідальність суб`єктів господарювання за порушення вимог законодавства у сфері державного ринкового нагляду регламентовано статтею 44 Закону № 2735-VI.

Зокрема, приписами пункту 6 частини 4 вказаної статті встановлено, що до суб`єкта господарювання застосовуються адміністративно-господарські санкції у вигляді штрафу в разі створення перешкод шляхом недопущення до проведення перевірок характеристик продукції та невиконання встановлених цим Законом вимог посадових осіб, які здійснюють ринковий нагляд, - у розмірі десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно із ч.6 ст.44 Закону № 2735-VI справи про накладення штрафів за порушення, визначені цією статтею, розглядаються керівниками органів ринкового нагляду або заступниками таких керівників у межах їх компетенції.

Про вчинення порушень, зазначених у цій статті, посадові особи органів ринкового нагляду, що виявили правопорушення, складають протокол на підставі документів, що містять інформацію про походження продукції та її обіг..

Протокол складається у двох примірниках, які підписуються посадовими особами органу ринкового нагляду та фізичною особою, у тому числі фізичною особою - підприємцем, чи керівником юридичної особи або уповноваженою ним особою.

У разі відмови фізичної особи, у тому числі фізичної особи - підприємця, чи керівника юридичної особи або уповноваженої ним особи підписати протокол посадова особа органу ринкового нагляду вносить до такого протоколу відповідний запис.

Один примірник протоколу вручається фізичній особі, у тому числі фізичній особі - підприємцю, чи керівнику юридичної особи або уповноваженій ним особі, а другий - зберігається в органі ринкового нагляду.

Протокол разом з актом перевірки, поясненнями фізичної особи, у тому числі фізичної особи - підприємця, чи керівника юридичної особи або уповноваженої ним особи (у разі їх наявності) та документами, що стосуються справи, не пізніше наступного робочого дня за днем його складання передається керівнику чи заступнику керівника органу ринкового нагляду, які розглядають справу протягом 15 календарних днів з дня отримання протоколу та відповідних документів і приймають рішення про накладення штрафу. Кожний штраф оформляється окремою постановою.

Постанова надсилається суб`єкту господарювання не пізніше наступного робочого дня за днем її оформлення.

Отже, Законом № 2735-VI визначено, які документи складаються у разі виявлення порушень цього Закону та строку прийняття рішення за результатами розгляду документів.

При цьому, особиста участь суб`єкта господарювання під час розгляду питання про притягнення його до відповідальності не є обов`язковою.

Також відповідачем було складено акт та протокол, в яких було відображено відмову позивача від їх підписання.

Водночас, підставою для застосування штрафних санкцій до позивача слугувало те, що позивачем не надано всіх необхідних документів для проведення повної та всебічної перевірки характеристик продукції.

При цьому, відповідач зазначає, що позивачем надано не копії документів в розумінні вимог ДСТУ 4163-2003 та Правил № 1000/5, а «ксерокопії», надання яких повною мірою свідчить про невиконання законних вимог осіб, які здійснюють ринковий нагляд.

Так, відповідно до п. 2 розділу І Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.06.2015 № 1000/5, копія документа - документ, що містить точне знакове відтворення змісту чи документної інформації іншого документа і в окремих випадках - деяких його зовнішніх ознак.

Згідно з пунктом 5.27 Національного стандарту України «Державна уніфікована система документації. Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлювання документів» (ДСТУ 4163-2003), затвердженого наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 07.04.2003 року № 55, копія документа засвідчується відміткою, що складається зі слів «Згідно з оригіналом», назвою посади, особистим підписом особи, яка засвідчує копію, її ініціалами та прізвищем, датою засвідчення копії.

Водночас, суд вважає такі посилання відповідача необґрунтованими, оскільки Законом № 2735-VI не передбачено, що незастосування ДСТУ 4163-2003 та Правил № 1000/5 при створенні копій документів прирівнюється до ненадання таких до перевірки. Вказані відповідачем обставини жодним чином не свідчать про невиконання встановлених цим Законом вимог посадових осіб, які здійснюють ринковий нагляд, а зроблені ним висновки є надмірним формалізмом та необґрунтованим втручанням у діяльність господарюючого суб`єкту.

Таким чином, у відповідача були відсутні підстави вважати невиконанням вимог посадових осіб через невідповідність оформлення наданих копій документів вимогам ДСТУ 4163-2003.

Крім того, вказані відповідачем обставини не відображені в акті перевірки, хоча Законом № 2735-VI визначено, що посадова особа органу ринкового нагляду зазначає в акті детальний опис порушень вимог законодавства, виявлених під час перевірки, з посиланням на відповідну вимогу законодавства.

В свою чергу, позивачем було вжито усі необхідні заходи для виконання вимоги органу ринкового нагляду про надання необхідних документів.

Отже, позивачем виконано вимоги відповідача та надано витребовувані документи до Державної екологічної інспекції Хмельницької області, що спростовує висновки, викладені в протоколі та акті перевірки від 17.03.2021, які, у свою чергу, стали підставою для прийняття оскаржуваного рішення про накладення штрафу.

Тому суд дійшов висновку, що постанова про накладення штрафу від 18.03.2021 № 6 є протиправною та підлягає скасуванню.

Згідно з частиною першою статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов`язаний суб`єкт владних повноважень.

Доказів, які б спростовували доводи позивача, відповідач суду не надав.

Відповідно до частини першої статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У відповідності до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

У пункті 50 рішення Європейського суду з прав людини «Щокін проти України» (№ 23759/03 та № 37943/06) зазначено, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Говорячи про «закон», стаття 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року посилається на ту саму концепцію, що міститься в інших положеннях цієї Конвенції (див. рішення у справі «Шпачек s.r.о.» проти Чеської Республіки» (SPACEK, s.r.o. v. THE CZECH REPUBLIC № 26449/95). Ця концепція вимагає, перш за все, щоб такі заходи мали підстави в національному законодавстві. Вона також відсилає до якості такого закону, вимагаючи, щоб він був доступним для зацікавлених осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні (див. рішення у справі «Бейелер проти Італії» (Beyeler v. Italy № 33202/96).

У Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Наведена позиція ЄСПЛ також застосовується у практиці Верховним Судом, що, як приклад, відображено у постанові від 22.01.2021 (справа № 420/4262/19).

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, на користь позивача належить стягнути сплачений ним судовий збір у розмірі 2550,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. ст. 1, 2, 9, 72-78, 241-246, 250 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов «ЄВРО СМАРТ ПАУЕР» задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу Державної екологічної інспекції у Хмельницькій області від 18.03.2021 № 6.

3. Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО СМАРТ ПАУЕР» (адреса: 02160, м. Київ, просп. Соборності, буд. 15, квб. 219, ідентифікаційний код 42547705, ел. пошта: ІНФОРМАЦІЯ_1) судовий збір у розмірі 2550,00 грн (дві тисячі п`ятсот п`ятдесят гривень) за рахунок бюджетних асигнувань Державної екологічної інспекції у Хмельницькій області (адреса: 29000, м. Хмельницький, вул. Івана Франка, 2/2, ідентифікаційний код 33804514, ел. пошта: ).

Рішення, відповідно до ст. 255 КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного ухвали.

Суддя К.С. Пащенко