Справа № ЗПП/320/15/22
Суддя: Колеснікова І.С.
Дата ухвалення: 2022-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у вжитті заходів забезпечення позову

17 серпня 2022 року м. Київ ЗПП/320/15/22

Київський окружний адміністративний суд у складі судді Колеснікової І.С., розглянувши заяву про забезпечення позову до подання позовної заяви

В С Т А Н О В И В:

Заявником Приватним підприємством «Вирій» подано до Київського окружного адміністративного суду заяву про забезпечення позову (до подання позовної заяви) шляхом зупинення дії наказу від 29.11.2021 №5078 Головного управління Держпраці у Київській області «Про анулювання дозволу ПП «Вирій» на виконання робіт підвищеної небезпеки та експлуатації машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки» від 02.07.2019 №1895.19.32, №1890.19.32, виданих Головним управлінням Держпраці у Київській області ПП «Вирій», до набрання законної сили рішенням у справі.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову позивачем зазначено про очевидну небезпеку заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, у зв`язку з чим для відновлення прав та інтересів позивача необхідно буде докласти значних зусиль та витрат. Зауважує, що отримання позивачем спірного наказу про анулювання дозволів в подальшому є підставою для скасування ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним, що створює негативні наслідки у вигляді: припинення функціонування та демонтаж автозаправної станції, якою користується позивач в рамках господарської діяльності; укладення договорів на демонтаж, транспортування та зберігання тимчасових споруд, бензинових, дизельних, газових автозаправних станцій і матеріалів; втручання в господарську діяльність ПП «Вирій», до моменту ухвалення рішення в судовому порядку. Заявник вважає, що обраний ним спосіб забезпечення адміністративного позову відповідає його предмету та, водночас, вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямований лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті заявлених вимог. Протиправне анулювання дії дозволу ПП «Вирій» на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки від 02.07.2019 №1895.19.32, №1890.19.32 позбавляє ПП «Вирій» від отримання прибутку від підприємницької діяльності, при цьому відновлення його порушеного права шляхом відшкодування державою завданих збитків буде неможливим без докладання додаткових зусиль. Таким чином, безпідставне аналювання дозволу на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки призведе до зупинення основної діяльності ПП «Вирій», тому у разі задоволення позову поновлення прав позивача буде неможливим.

Вирішуючи заяву про забезпечення адміністративного позову, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову (частина перша). Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю (пункти 1, 2 частини другої).

Зміст вказаних норм свідчить про те, що суд може забезпечити адміністративний позов лише за наявності обов`язкових умов: існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Водночас, відповідно до абзацу першого пункту 17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» від 06.03.2008 №2, в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Згідно правової позиція Європейського суду з прав людини, викладеної в рішенні від 15.11.2007 по справі «Бендерський проти України», судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються.

У справі «Беєлер проти Італії» Європейський суд з прав людини зазначив, що будь-яке втручання органу влади у захищене право не суперечитиме загальній нормі, викладеній у першому реченні частини першої статті 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, лише якщо забезпечено «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогам захисту основоположних прав конкретної особи. Питання щодо того, чи було забезпечено такий справедливий баланс, стає актуальним лише після того, як встановлено, що відповідне втручання задовольнило вимогу законності і не було свавільним.

Крім того, у рішенні від 09.01.2007 у справі «Інтерсплав» проти України» суд наголосив, що втручання має бути пропорційним та не становити надмірного тягаря, іншими словами воно має забезпечувати «справедливий баланс» між інтересами особи і суспільства.

Відтак, при вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову перш за все необхідно перевірити наявність очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Розглянувши заяву позивача про забезпечення позову, суд дійшов висновку про її необґрунтованість, оскільки позивачем не наведено у вказаній заяві будь-яких аргументів на підтвердження існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, інтересам позивача та очевидних ознак протиправності рішення суб`єкта владних повноважень.

Суд зауважує, що межі розгляду в даній адміністративній справі фактично зводяться лише до оцінки судом правомірності наказу від 29.11.2021 №5078 Головного управління Держпраці у Київській області «Про анулювання дозволу ПП «Вирій» на виконання робіт підвищеної небезпеки та експлуатації машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки» від 02.07.2019 №1895.19.32, №1890.19.32, виданих Головним управлінням Держпраці у Київській області ПП «Вирій». Водночас, скасування ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним, що може створити негативні наслідки у вигляді: припинення функціонування та демонтажу автозаправної станції, якою користується позивач в рамках господарської діяльності; укладення договорів на демонтаж, транспортування та зберігання тимчасових споруд, бензинових, дизельних, газових автозаправних станцій і матеріалів; втручання в господарську діяльність ПП «Вирій», лежить поза межами предмету спору.

Суд зазначає, що самі лише припущення позивача, наведені в заяві, не є достатньою підставою для вжиття заходів забезпечення позову, оскільки особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати та довести необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову. Позивачем не мотивовано наявності реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Посилання на можливе порушення прав в майбутньому, не може визнаватись достатнім для вжиття заходів забезпечення позову за викладених позивачем доводів та обставин справи.

За висновком суду, подана заява мотивована припущеннями про можливе порушення прав позивача у майбутньому та імовірну неможливість виконання рішення суду у даній справі, що не створює підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

При цьому у заяві про забезпечення позову позивачем не наведено аргументів щодо існування обставин, які можуть істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника, за захистом яких він звернувся до суду, та очевидних ознак протиправності спірного рішення відповідача суб`єкта владних повноважень, відмінних від обґрунтування позовних вимог, з огляду на що такі аргументи та доводи позивача можуть бути взяті до уваги та оцінені судом лише під час розгляду та вирішення адміністративної справи по суті.

Водночас суд звертає увагу, що вжиття заходів забезпечення позову у запропонований позивачем спосіб фактично вирішує спір по суті на період розгляду справи, що суперечить меті застосування статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки факт щодо протиправності наказу від 29.11.2021 №5078 Головного управління Держпраці у Київській області «Про анулювання дозволу ПП «Вирій» на виконання робіт підвищеної небезпеки та експлуатації машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки» від 02.07.2019 №1895.19.32, №1890.19.32, виданих Головним управлінням Держпраці у Київській області ПП «Вирій» має встановлюватися тільки на підставі з`ясування фактичних обставин в межах розгляду адміністративної справи.

Крім того, суд не вбачає очевидних ознак протиправності наказу, який позивач має намір оскаржити до суду.

Відтак, з огляду на відсутність у заяві належних доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, суд дійшов висновку про необґрунтованість заяви про забезпечення позову в адміністративній справі, відповідно в задоволенні вказаної заяви слід відмовити.

Керуючись статтями 150-154, 243, 248, Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

1. У задоволенні заяви Приватного підприємства «Вирій» про забезпечення позову (до подання позовної заяви) шляхом зупинення дії наказу від 29.11.2021 №5078 Головного управління Держпраці у Київській області «Про анулювання дозволу ПП «Вирій» на виконання робіт підвищеної небезпеки та експлуатації машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки» від 02.07.2019 №1895.19.32, №1890.19.32, виданих Головним управлінням Держпраці у Київській області ПП «Вирій» до набрання законної сили рішенням у справі, відмовити.

2. Копію ухвали надіслати (видати) заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення (підписання) ухвали.

Згідно пункту 3 розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України, суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Суддя Колеснікова І.С.