Справа № 120/12258/21-а
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2022-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/12258/21-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Комар П.А.

Суддя-доповідач - Гонтарук В. М.

17 серпня 2022 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гонтарука В. М.

суддів: Білої Л.М. Матохнюка Д.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Вінницькій області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 10 лютого 2022 року (ухвалене в м. Вінниця) у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Вінницькій області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Калинівський експериментальний завод деревинних матеріалів" про стягнення податкового боргу,

В С Т А Н О В И В :

у вересні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Калинівський експериментальний завод деревинних матеріалів" про про стягнення податкового боргу.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 10 лютого 2022 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Відповідач своїм правом передбаченим ст.ст. 300, 304 КАС України не скористався та не подав відзив на апеляційну скаргу.

Сьомий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 06 червня 2022 року, з урахуванням ст. 311 КАС України, вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

За таких умов згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України при розгляді справи в порядку письмового провадження фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду неоспорені факти про те, що ТОВ "Калинівський експериментальний завод деревинних матеріалів " є платником податків та зборів, як суб`єкт підприємницької діяльності зареєстровано 18.06.2003.

Згідно з карткою особового рахунку платника податків за відповідачем рахується податковий борг у сумі 6382,19 грн., що складається з податку на додану вартість в сумі 421,00 грн. та пені в сумі 5961,19 грн.

Головним управлінням ДПС у Вінницькій області було направлено податкову вимогу на адресу позивача за №5 від 21.01.2013.

З підстав того, що платник податків самостійно не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання у строки, встановлені законом, контролюючий орган звернувся до суду про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Калинівський експериментальний завод деревинних матеріалів" податкового боргу.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п.п.14.1.175 п.14.1 ст.175 Податкового кодексу України (далі - Кодекс), податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом;

Грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності (пп. 14.1.39 п.39.14. ст.39 Кодексу).

Відповідно до приписів п.59.1. ст.59 Кодексу, у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до пункту 59.5 ПК України у разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Згідно з пунктом 95.1. статі 95 контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Пунктом 95.2. цієї ж статті передбачено, що стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Апелянт, як на правомірність своїх дій посилається на те, що податковий орган діяв на підставі положень пункту 95.2 ПК України, оскільки вимога про сплату боргу, який включено до спірної суми, надіслана позивачу у 2013 році.

Оскільки, ПК України не вимагає повторного надіслання вимоги у разі її невиконання та збільшення суми боргу, позивач вважає, що належно виконав вимоги пункту 95.2 ПК України.

Колегія суддів критично оцінює зазначені твердження, з огляду на те, що у спірному випадку належало надіслати нову вимогу.

При дослідженні матеріалів справи встановлено, що 21.01.2013 контролюючим органом вручена відповідачу податкова вимога №5 від 21.01.2013 на суму 1479696,35 грн. Згідно рішення Вінницького окружного адміністративного суду у справі №0240/2600/18-а, яке набуло законної сили, податковий борг зазначений у податковій вимозі №5 від 21.01.2013 на суму 1479696,35 грн. погашений у повному обсязі.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції що виникнення нової суми грошових зобов`язань відповідача та їх стягнення може відбуватися лише після направлення нової вимоги, чого у спірному випадку не було зроблено контролюючим органом, що свідчить про безпідставність доводів апеляційної скарги.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Вінницькій області залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 10 лютого 2022 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Головуючий Гонтарук В. М.

Судді Біла Л.М. Матохнюк Д.Б.