Справа № 705/5274/21
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 705/5274/21 Суддя (судді) першої інстанції: Годік Л.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ганечко О.М.,

суддів Кузьменка В.В.,

Василенка Я.М.,

за участі секретаря судового засідання Фищук Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 08 квітня 2022 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Старшого інспектора ВРПП Уманського РУП ГУ НП в Черкаській області Царенка Андрія Вікторовича, Головного управління Національної поліції в Черкаській області про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Старшого інспектора ВРПП Уманського РУП ГУ НП в Черкаській області Царенка Андрія Вікторовича, Головного управління Національної поліції в Черкаській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії БАВ № 593258 від 18.11.2021.

В обґрунтування позовних вимог зазначено про те, що 18.11.2021 старшим інспектором ВРПП Уманського РУП ГУ НП в Черкаській області, капітаном поліції Царенком А.В. було винесено постанову серія БАВ № 593258 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 8 ст. 121 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу 8500 грн. Відповідно до постанови, він нібито 03 вересня 2021 року о 08 годині 00 хвилин, у місті Умань по вулиці Пушкіна керував автомобілем «SEAT TOLEDO», щодо якого порушено обмеження встановлені Митним кодексом України, а саме транспортний засіб перейшов в користування, володіння, розпорядження особі, яка не ввозила його на митну територію України. Зазначені дії старшого інспектора вважає протиправними, а постанову незаконною, що винесена з грубим порушенням процедури та підлягає скасуванню. Позивач вказав, що 03 вересня 2021 року, він рухався в транспортному засобі «SEAT TOLEDO», який належить його знайомому та який в цей час здійснював керування вказаним транспортним засобом. Він ж в цей час знаходився на передньому пасажирському сидінні у якості пасажира, жодних дій по керуванню вказаним автомобілем не здійснював, оскільки попросив вказаного знайомого підвезти його до вулиці Пушкіна, м. Умань на належному останньому автомобілі. 14 вересня 2021 року до нього підійшов колишній керівник - начальник Уманського РУП ГУ НП в Черкаській області, полковник поліції ОСОБА_2 та повідомив, що йому потрібно надати пояснення за фактом знаходження автомобіля «SEAT TOLEDO», д.н.з. НОМЕР_1 на території вулиці Пушкіна у місті Умань, оскільки проводиться службове розслідування та у поясненні необхідно зазначити, що саме він був водієм вказаного транспортного засобу, щоб у працівників поліції, які здійснювали контрольно-пропускний пункт на вулицю Пушкіна, не було ніяких проблем. Крім того, останній зазначив, що вказане службове розслідування закриється та жодного покарання по даному факту ніхто не отримає.

Також, позивачем повідомлено про те, що 18 листопада 2021 року близько 10 год. 20 хв., до його кабінету, в якому проходить службу, зайшов працівник поліції, а саме старший інспектор ВРПП Уманського РУП Царенко А.В., який повідомив, що зараз він буде складати на нього постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за фактом його керування автомобілем «SEAT TOLEDO», 03.09.2021 року на вулиці Пушкіна у місті Умань, щодо якого є порушення митного законодавства, не розглянувши справу по суті, як того вимагають норми статей 278-280 КУпАП, в цей момент він повідомив останньому, що не здійснював керування вказаним транспортним засобом та надав вказаному працівнику поліції клопотання про перенесення розгляду справи на визначений термін, проте працівник поліції сказав, що постанову він вже склав та переносити розгляд не буде, чим грубо порушив його право, передбачене статтею 268 КУпАП. Таким чином, після висловлення звинувачень у його бік, старший інспектор Царенко А.В. одразу виніс постанову, не розглянувши справу по суті. За доводами позивача, будь-якої підготовки до розгляду справи не було, як і не були вирішені клопотання, не були дослідженні докази, не були заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи, свідки, та взагалі з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також інші обставини, що мають суттєве значення для правильного вирішення справи.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 08 квітня 2022 р. відмовлено у задоволенні позову.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення спору.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 13.07.2022 відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 17.08.2022.

12.08.2022 під № 32340 до суду від Головного управління Національної поліції в Черкаській області надійшов відзив на апеляційну скаргу.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.08.2022 клопотання ОСОБА_1 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції задоволено.

У судовому засіданні в режимі відеоконференції позивач вимоги апеляційної скарги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити.

Відповідачі у судове засідання не з`явились, про причини неявки суду не повідомили.

Виконуючи вимоги процесуального законодавства, колегія суддів ухвалила продовжити строк розгляду апеляційної скарги, згідно норм ст. 309 КАС України.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, згідно постанови від 18.11.2021 року серія БАВ № 593258, винесеної старшим інспектором ВРПП Уманського РП ГУ НП в Черкаській області, капітаном поліції Царенком А.В., позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 8 ст. 121 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу 8500 грн. за керування 03 вересня 2021 року о 08 годині 00 хвилин, у місті Умань по вулиці Пушкіна автомобілем «SEAT TOLEDO», д.н.з. НОМЕР_1 , щодо якого порушено обмеження встановлені Митним кодексом України, а саме транспортний засіб перейшов в користування, володіння, розпорядження особі, яка не ввозила його на митну територію України.

У позові ОСОБА_1 стверджував, як і наголошує на цьому в апеляційній скарзі, що вказаним автомобілем в день події 03.09.2021 не керував, за кермом був його знайомий та вказаний автомобіль належить його знайомому, а він перебував в автомобілі в якості пасажира.

Не погоджуючись з постановою про накладення адміністративного стягнення, вважаючи дії відповідача по її складанню протиправними, а постанову такою, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, виходив з того, що, відповідач діяв виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначений чинним законодавством. Також, позивачем в позовній заяві не доведено фактів, зазначених у позові, а саме не додано документів із зазначенням дати набуття права власності на автомобіль саме ОСОБА_1 або документів ввезення автомобіля «SEAT TOLEDO» на митну територію України із зазначенням дати ввезення, від якої можливо обрахувати строк перебування автомобіля на митній території України, згідно ст. 95 Митного кодексу України. Також, позивачем надано суду в якості доказу Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 автомобіля SEAT TOLEDO, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_3 , власник ОСОБА_3 , дата реєстрації 10.11.2021 р., однак, з досліджених матеріалів справи та з попередніх пояснень самого позивача наявні розбіжності у його показах щодо власника автомобіля, дати його купівлі та кінцевого строку перебування автомобіля на митній території України.

Натомість, апелянт вважає вказані висновки суду першої інстанції необґрунтованими, а факт порушення ним не доведений жодним доказом, що унеможливлює притягнення особи до адміністративної відповідальності. Також, наголошено на тому, що накладення стягнення базувалось лише на висновку проведеного службового розслідування, водночас, апелянт повідомив, що наказом Уманського ГУ НП в Черкаській області від 11.11.2021 № 724 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівника Уманського РУП ГУНП», старшому лейтенанту ОСОБА_1 за скоєння дисциплінарного проступку оголошено догану, проте, наказом ГУ НП в Черкаській області було скасовано наказ Уманського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області від 11.11.2021 № 724 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівника Уманського РУП ГУНП». Отже, апелянт вважає, що накладення на нього адміністративного стягнення не може бути визнане законним, оскільки єдиний доказ на який відповідач послався при притягненні до відповідальності, визнаний недійсним та скасований. Крім того, апелянт звертає особливу увагу на тому, що він не перебував за кермом автомобіля.

Зважаючи на зазначене, колегія суддів вважає за необхідне вказати наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 251 КУпАП, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів, тобто будь-яких фактичних даних, які встановлюються, зокрема, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Колегія суддів зазначає, що постанова про накладення адміністративного стягнення по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує його фіксування, що є доказом вчинення правопорушення.

При цьому, сама постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може бути беззаперечним доказом вчинення правопорушення, оскільки викладення обставин правопорушення, без його належної фіксації, не може бути належним доказом вчинення порушення.

Нормами ст. 251 КУпАП, встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За нормами ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За ч. 8 ст. 121 КУпАП, керування водієм транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, а саме: порушено строки його тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту; транспортний засіб використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні; транспортний засіб передано у володіння, користування або розпорядження особі, яка не ввозила його на митну територію України або не поміщувала в митний режим транзиту, тягне за собою накладення штрафу на водія в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Колегія суддів акцентує увагу на тому, що згідно норм ст.16 Закону України «Про дорожній рух», водій зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, а саме: порушено строки його тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту; транспортний засіб використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні; транспортний засіб передано у володіння, користування або розпорядження особі, яка не ввозила його на митну територію України або не поміщувала в митний режим транзиту.

За змістом ч. 1 ст. 380 Митного кодексу України, тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року.

Під час розгляду даного спору, судом першої інстанції було досліджено, що згідно постанови від 18.11.2021 року серія БАВ № 593258, винесеної старшим інспектором ВРПП Уманського РУП ГУ НП в Черкаській області, капітаном поліції Царенком А.В., позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 8 ст. 121 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу 8500 грн. за керування 03 вересня 2021 року о 08 годині 00 хвилин, у місті Умань по вулиці Пушкіна автомобілем «SEAT TOLEDO», щодо якого порушено обмеження встановлені Митним кодексом України, а саме транспортний засіб перейшов в користування, володіння, розпорядження особі, яка не ввозила його на митну територію України.

В основу позовних вимог покладено те, що вказаним автомобілем в день події 03.09.2021 р. не керував, за кермом був його знайомий та вказаний автомобіль належить його знайомому, а він - перебував в автомобілі в якості пасажира. Суд першої інстанції дані обґрунтування позивача не прийняв через їх суперечливість та недоведеність.

Колегія суддів наголошує на тому, що в письмових поясненнях від 16.09.2021 р. позивач зазначив, що 03.09.2021 р. керував автомобілем «SEAT TOLEDO», д.н.з. НОМЕР_1 , який має всі необхідні документи для розмитнення. Придбав вказаний автомобіль у 2021 році, який був ввезений на територію України у 2021 році, у серпні 2021 року він зібрав необхідні документи та вказаний автомобіль був знятий з обліку у Республіці Литва та отримав необхідні документи для розмитнення автомобіля. Вказаним автомобілем він користується лише у виключних випадках, оскільки службового автомобіля, який закріплений за ним, не має. Даний автомобіль має намір розмитнити та він готується під розмитнення та поставлення на облік в ТСЦ України. (а.с. 27)

При цьому, позивач, вказуючи на те, що надавав вказані пояснення після вказівки керівництва, не надав заяву про спростування вказаних пояснень, до правоохоронних органів з цього приводу не звертався, не відкликав такі пояснення, з огляду на що, дійсно, є суперечливими пояснення та доводи позивача з приводу власника транспортного засобу, особи, яка керувала ним.

Позивач не заявляв клопотання про допит в якості свідка знайомого, який підтвердить ці обставини.

Згідно Висновку за результатами службового розслідування по рапорту т.в.о. заступника начальника Уманського районного управління поліції - начальника слідчого відділу ГУНП в Черкаській області підполковника поліції Миколи Бабешка від 14.09.2021 р., затвердженого начальником Уманського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_2 06.10.2021 р., щодо законності керування та зберігання службових документів у власному автомобілі, який має іноземну реєстрацію під час перебування на службі, начальником відділення розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого відділу Уманського РУП ГУНП в Черкаській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_1 , встановлено, що згідно відповіді на запит Державної Митної служби України Черкаська митниця № 7.27-1/20/85/1575 від 11.10.2021 р., транспортний засіб «SEAT TOLEDO» (НОМЕР_3) було ввезено на митну територію України 23.05.2018 року через пункт пропуску «Славутич-Комарин» митного посту «Нові Яриловичі» Чернігівської митниці ДФС в митному режимі транзит громадянкою України ОСОБА_4 , станом на 11.10.2021 р. зазначений транспортний засіб перебуває на митній території України з порушенням строку, визначеного ст. 95 Митного кодексу України.

Статтею 95 Митного кодексу України для автомобільного транспорту встановлено строк транзитного перевезення - 10 діб.

Згідно норм ст. 380 Митного кодексу України, тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Цей строк може бути продовжено митними органами з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів. Обов`язковою умовою допуску зазначених транспортних засобів до тимчасового ввезення на митну територію України є реєстрація цих транспортних засобів в уповноважених органах іноземних держав, що підтверджується відповідним документом. Тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб. Транспортні засоби особистого користування, тимчасово ввезені на митну територію України громадянами більш як на 30 діб, підлягають державній реєстрації. Порядок державної реєстрації транспортних засобів особистого користування, тимчасово ввезених на митну територію України громадянами, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За наведених обставин, колегія суддів вважає цілком обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що позивачем не доведено фактів, зазначених у позові та покладених в основу правової позиції сторони позивача, зокрема, не додано документів із зазначенням дати набуття права власності на автомобіль саме ОСОБА_1 або документів ввезення автомобіля «SEAT TOLEDO» на митну територію України із зазначенням дати ввезення, від якої можливо обрахувати строк перебування автомобіля на митній території України, згідно ст. 95 Митного кодексу України.

Дійсно, позивачем надано суду в якості доказу свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , власник ОСОБА_3 , дата реєстрації 10.11.2021 р., однак, з досліджених матеріалів справи та з попередніх пояснень самого позивача наявні розбіжності у його показах щодо власника автомобіля, дати його купівлі та кінцевого строку перебування автомобіля на митній території України. Відповідно до вимог ст. 244 КАС України, позивач повинен був довести за допомогою належних та допустимих доказів зазначені ним обставини, однак таких доказів суду не надано.

Також, у частині посилань апелянта на те, що накладення на нього стягнення базувалось лише на висновку проведеного службового розслідування, водночас, наказом Уманського ГУ НП в Черкаській області від 11.11.2021 № 724 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівника Уманського РУП ГУНП», старшому лейтенанту ОСОБА_1 за скоєння дисциплінарного проступку оголошено догану, проте, наказом ГУ НП в Черкаській області було скасовано наказ Уманського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області від 11.11.2021 № 724 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівника Уманського РУП ГУНП», а тому, накладення на нього адміністративного стягнення не може бути визнане законним, оскільки єдиний доказ на який відповідач послався при притягненні до відповідальності, визнаний недійсним та скасований, колегія суддів вважає вказані доводи такими, що не спростовують наведене вище, оскільки наказом ГУ НП в Черкаській області було скасовано наказ Уманського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області від 11.11.2021 № 724 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівника Уманського РУП ГУНП», з підстав не встановлення всіх обставин, що обтяжують чи пом`якшують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього, а саме не витребувано відеозаписи, при цьому, скасовано саме наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності, проте висновки службового розслідування та, зокрема, надані самим позивачем пояснення, не поставлені під сумнів та не визнані такими, що не можуть бути використані, як доказ. Тож, скасування наказу впливає лише на результати дисциплінарного провадження та накладення відповідного дисциплінарного стягнення, водночас, для розгляду даної справи, вирішального значення не мають.

Щодо посилань апелянта на порушення процедури притягнення його до відповідальності, колегія суддів наголошує на тому, що матеріали справи про зазначене не свідчать, а позивач не розкрив та не надав докази вказаним посиланням.

Таким чином, позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судом апеляційної інстанції не було встановлено порушення норм процесуального права судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення, спір вирішено правильно, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга є необґрунтованою, її доводи не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому, у її задоволенні необхідно відмовити, а рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 08 квітня 2022 р. - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, згідно з ч. 3 ст. 272 КАС України.

Головуючий суддя Ганечко О.М.

Судді Кузьменко В.В.

Василенко Я.М.