Справа № 640/510/22
Суддя: Арсірій Р.О.
Дата ухвалення: 2022-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2022 року м. Київ № 640/510/22

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Арсірія Р.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Центрального міжрегіонального управління державної міграційної

служби у місті Києві та Київській області

про визнання протиправним та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії -

Прийняв до уваги таке

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у м. Києві та Київській області, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області від 14 грудня 2021 року, яким скасовано рішення ГУ ДМС України в місті Києві від 08.09.2014 року про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням відповідно ч.1 ст. 8 Закону України "Про громадянство України" ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та відповідно визнано недійсним паспорт громадянина України у формі ID-картки № НОМЕР_1 , виданий 09.12.2016 р., орган, що видав 8037 на ім`я ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачем вказано, що рішення Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області від 14.12.2021, яким скасовано рішення ГУ ДМС України в місті Києві від 08.09.2014 про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням відповідно ч. 1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України» ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 та відповідно визнання недійсним паспорта громадянина України у формі ID-картки № НОМЕР_1 , виданого 09.12.2016, орган, що видав 8037, на ім`я ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 є протиправним, порушує його права.

Рішення Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області прийнято всупереч постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.09.2014 у справі № 826/12822/14, якою Головне управління Державної міграційної служби України в місті Києві зобов`язано прийняти рішення про оформлення набуття ОСОБА_1 громадянства України на підставі ст. 8 Закону України «Про громадянство України».

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.01.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі. Ухвалено, що справа буде розглядатись одноособово суддею Арсірієм Р.О. в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

09.02.2022 Окружним адміністративним судом міста Києва задоволено заяву позивача про забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області від 14.12.2021 року, яким скасовано рішення Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві від 08.09.2014 року про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням відповідно частини 1 статті 8 Закону України "Про громадянство України" ОСОБА_1 та відповідно визнано недійсним паспорт громадянина України у формі ID-картки № НОМЕР_1 , виданий 09.12.2016 року, орган, що видав 8037, на ім`я ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Представник позивача 25.04.2022 звернулась до суду листом, в якому зазначила, що 14.02.2022 на контрольно-пропускному пункті «Бориспіль-2» ОКПП «Київ» ОСОБА_1 було відмовлено в перетинанні державного кордону України та вилучено, як недійсний, паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 , виданий 05.09.2016, орган, що видав 8001.

Згідно відповіді Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області від 23.02.2022 р. на адвокатський запит, паспорт громадянина України у формі ID-картки № НОМЕР_1 , виданий 09.12.2016 р., орган, що видав 8037, на ім`я ОСОБА_1 та паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 , виданий 05.09.2016, орган, що видав 8001 - є недійсними.

Відповідач позов не визнав, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив суд відмовити у задоволенні позову з тих підстав, що позивачем для набуття громадянства України було подано свідомо неправдиві відомості, оскільки надані ним документи, зокрема, рішення Дубровицького районного Рівненської області суду від 12.04.2000 про проживання батька ( ОСОБА_2 , 1958 року народження) на території України з 01.01.1991 по 21.05.1993 не підтверджували наявність підстав для набуття громадянства України на підставі ч.1 ст. 8 Закону, а саме позивачем не було надано документального підтвердження факту постійного проживання його батька на території України до зазначеної дати.

Дослідивши письмові докази, суд установив, що позивач звернувся до Головного управління Державної міграційної служби України у м. Києві із заявою про набуття громадянства відповідно до вимог частини першої статті 8 Закону України "Про громадянство". Підставою для набуття громадянства України стало постійне місце проживання його батька, ОСОБА_2 , на території України.

За результатами розгляду заяви та документів листами Головного управління Державної міграційної служби України у м. Києві від 11.07.2014 № 1-16/вх969-2 та № 1-16/вх968-2 позивача повідомлено, що рішення про оформлення набуття громадянства України на підставі ст. 8 Закону не прийнято, оскільки у наданому до пакету документів рішенні Дубровицького районного суду Рівненської області від 12 квітня 2000 не встановлено факт постійного проживання на території України батька позивача, ОСОБА_2 , 1958 року народження, до 24 серпня 1991 року, а встановлено тільки факт його проживання, що не дає правової підстави для оформлення набуття позивачами громадянства України відповідно до Закону.

Позивачем оскаржено бездіяльність Головного управління Державної міграційної служби України у м. Києві в судовому порядку та рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.09.2014 у справі №826/12822/14 прийнято визнання представником Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві адміністративного позову, визнано протиправною бездіяльність Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві, допущену під час розгляду клопотань ОСОБА_1 та ОСОБА_1 стосовно оформлення набуття ними громадянства України відповідно до ст. 8 Закону України «Про громадянство України» та зобов`язано Головне управління Державної міграційної служби України в місті Києві прийняти рішення про оформлення набуття ОСОБА_1 та ОСОБА_1 громадянства України на підставі ст. 8 Закону України «Про громадянство України», судом.

На виконання рішення суду від 05.09.2014 у справі №826/12822/14 Головним управлінням Державної міграційної служби України у м. Києві прийнято рішення від 08.09.2014 про набуття позивачем громадянства України, на підставі чого, останньому видано паспорт громадянина України у формі ID картки № НОМЕР_1 .

14.12.2021 Центральним міжрегіональним управлінням Державної міграційної служби України у м. Києві та Київській області скасовано рішення Головного управління Державної міграційної служби України у м. Києві від 08.09.2014 про набуття громадянства України за територіальним походженням ОСОБА_1 у зв`язку із поданням останнім свідомо неправдивих відомостей.

У рішенні зазначено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 оформлено набуття громадянства України за територіальним походженням відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про громадянство України». Статтею 8 Закону України «Про громадянство України» визначено, що громадянство України за територіальним походженням може, зокрема, набути особа, батько якої постійно проживав до 24 серпня 1991 року на території України.

Документальним підтвердженням слугувало рішення Дубровицького районного суду Рівненської області від 12.04.2000 про встановлення факту проживання ОСОБА_2 , 1958 р.н. (батька позивача), з 01.01.1991 по 21.05.1993 на території України.

ОСОБА_1 для набуття громадянства України було подано свідомо неправдиві відомості, оскільки надані ним документи, зокрема, рішення Дубровицького районного Рівненської області суду від 12.04.2000 про проживання батька ( ОСОБА_2 , 1958 р.н.) на території України з 01.01.1991 по 21.05.1993 не підтверджували наявність підстав для набуття гро підставі статті 8 Закону України «Про громадянство України», а прийняття рішення про набуття ним громадянства України було зумовлене виконанням міграційною службою постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.09.2014 у справі № 826/12822/14.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб визначається Законом України від 18 січня 2001 року N 2235-III «Про громадянство України» (далі - Закон № 2235).

Статтею 1 Закону № 2235 визначено, що громадянство України - правовий зв`язок між фізичною особою і Україною, що знаходить свій вияв у їх взаємних правах та обов`язках; громадянин України - особа, яка набула громадянство України в порядку, передбаченому законами України та міжнародними договорами України.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про громадянство України» питання громадянства України регулюються Конституцією України, цим Законом, міжнародними договорами України.

Якщо міжнародним договором України встановлено інші правила, ніж ті, що містяться у цьому Законі, застосовуються правила міжнародного договору.

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про громадянство України» громадянство України набувається: 1) за народженням; 2) за територіальним походженням; 3) внаслідок прийняття до громадянства; 4) внаслідок поновлення у громадянстві; 5) внаслідок усиновлення; 6) внаслідок встановлення над дитиною опіки чи піклування, влаштування дитини в дитячий заклад чи заклад охорони здоров`я, в дитячий будинок сімейного типу чи прийомну сім`ю або передачі на виховання в сім`ю патронатного вихователя; 7) внаслідок встановлення над особою, визнаною судом недієздатною, опіки; 8) у зв`язку з перебуванням у громадянстві України одного чи обох батьків дитини; 9) внаслідок визнання батьківства чи материнства або встановлення факту батьківства чи материнства; 10) за іншими підставами, передбаченими міжнародними договорами України.

Статтею 8 Закону України «Про громадянство України» визначено, що особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов`язання припинити громадянство всіх цих держав. Іноземці, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, замість зобов`язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства.

Відповідно до приписів статті 21 Закону України «Про громадянство України», рішення про оформлення набуття громадянства України скасовується, якщо особа набула громадянство України відповідно до статей 8 та 10 цього Закону шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України.

Відповідно до п. 25 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженим Указом Президента України від 27 березня 2001 року N 215 (далі - Порядок N 215, в редакції чинній станом на момент набуття громадянства позивачем) для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України» (1543-12), або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша статті 8 Закону (2235-14), подає документи, передбачені підпунктами «а»-»в» пункту 24 цього Порядку, а також документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на зазначених територіях.

Згідно з п. 44 Порядку N 215, у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Згідно пункту 88 Порядку №215 для скасування рішень про оформлення набуття громадянства України відповідно до статті 21 Закону органами міграційної служби, дипломатичними представництвами чи консульськими установами України готуються такі документи: подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України;

документи, які підтверджують, що особа набула громадянство України за територіальним походженням (стаття 8 Закону) або була поновлена у громадянстві України (стаття 10 Закону) шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянства України (довідка територіального органу Державної міграційної служби України, дипломатичного представництва чи консульської установи про те, що іноземець, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, не подав документ про припинення цього громадянства, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту реєстрації його громадянином України, а незалежні від особи причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства не існують (частина п`ята статті 8 та частина друга статті 10 Закону); інформація територіального органу Державної міграційної служби України про те, що іноземець, який подав декларацію про відмову від іноземного громадянства, не повернув паспорт іноземної держави до уповноважених органів цієї держави (частина восьма статті 8 та частина сьома статті 10); інформація про те, що на момент реєстрації громадянином України існували підстави, за наявності яких особа не поновлюється у громадянстві України (частини перша та друга статті 10 з урахуванням частини п`ятої статті 9 Закону; частина п`ята статті 10 Закону); інформація про інші неправдиві відомості та фальшиві документи, які були подані для набуття громадянства України відповідно до статей 8 та 10 Закону, або інформація про приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України відповідно до статей 8 та 10 Закону.

Так, пунктом 96 Порядку №215 подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України у випадках, передбачених статтею 21 Закону, стосовно особи, яка проживає в Україні, готується територіальним підрозділом Державної міграційної служби України, до якого цією особою подавалися документи щодо оформлення набуття громадянства України.

Подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України разом із документами, передбаченими підпунктом "б" пункту 88 цього Порядку, надсилається до територіального органу Державної міграційної служби України.

Пунктом 97 Порядку №215 зазначено, що рішення про оформлення набуття громадянства України скасовується керівником територіального органу Державної міграційної служби України або його заступником.

Повідомлення про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України у тижневий строк надсилається до територіального підрозділу Державної міграційної служби України, яким було внесено подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України.

Територіальний підрозділ Державної міграційної служби України не пізніш як у тижневий строк з дня одержання повідомлення про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України повідомляє про це відповідну особу у письмовій формі із зазначенням причин скасування такого рішення.

З системного аналізу наведених правових норм слідує, що скасування рішення про оформлення набуття громадянства відбувається на підставі подання органів міграційної служби, дипломатичними представництвами чи консульськими установами України та на підставі документів, які підтверджують, що особа набула громадянство України за територіальним походженням шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України.

Тобто, необхідною та обов`язковою умовою для скасування рішення про оформлення набуття громадянства України відповідно до статті 21 Закону України «Про громадянство України» є встановлення центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, факту набуття особою громадянства України шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України.

Указані обставини повинні бути підтверджені відповідними документами, які свідчать, зокрема, про факт подання особою свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів. Крім того, встановленню підлягають також факти, підтверджуючі провину або злочинний намір, подачу завідомо хибних відомостей, обман заявника при отриманні ним паспорта громадянина України.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 14.11.2018 у справі N 820/1293/16, від 24.04.2019 у справі N 2040/5642/18, від 19.12.2019 у справі N 815/3575/15 та від 28.02.2020 у справі N 520/4398/19.

Судом встановлено, що оскаржуване рішення від 14.12.2021 прийнято відповідачем на підставі подання Дарницького РВ ЦМУ ДМС в м. Києві, відповідно до змісту якого, підставами для скасування рішення про оформлення набуття громадянства України згідно із статтею 21 Закону України "Про громадянство України" зазначено: подання свідомо неправдивих відомостей для набуття громадянства України.

Суд не погоджується із твердженнями відповідача, що надані позивачем документи, зокрема, рішення Дубровицького районного Рівненської області суду від 12.04.2000 про проживання батька ( ОСОБА_2 , 1958року народження) на території України з 01.01.1991 по 21.05.1993 не підтверджували наявність підстав для набуття гро підставі статті 8 Закону України «Про громадянство України», оскільки цим доводам вже надана оцінка Окружним адміністративним судом міста Києва при ухваленні рішення від 05.09.2014 у справі № 826/12822/14, яке набрало законної сили. Крім того, представник Державної міграційної служби у суді повністю визнав позов.

Суд зауважує, що відповідачем скасоване рішення про оформлення набуття громадянства України ОСОБА_1 через понад сім років.

Таким чином, матеріали справи не містять будь-яких достовірних даних про те, що станом на час звернення позивача до Головного управління Державної міграційної служби України у м. Києві із заявою на оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням, а також на час прийняття рішення від 08.09.2014 про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням відповідно до частини 1 статті 8 Закону України «Про громадянство України» ОСОБА_1 надані неправдиві відомості або фальшиві документи.

Суд також враховує, що подана позивачем заява з доданими до неї документами була перевірена фахівцями Головного управління Державної міграційної служби України у м. Києві, за результатами розгляду яких 08.09.2014 Головним управлінням Державної міграційної служби України у м. Києві прийнято рішення про оформлення набуття ОСОБА_1 громадянства України за територіальним походженням, а отримавши паспорт громадянина України ОСОБА_1 надалі добросовісно вважав, що ним додержано вимоги закону щодо підстав набуття громадянства України.

Суд наголошує, що обов`язок доказування або виправлення помилок та недоліків (у випадку якщо такі мали місце) покладається виключно на державний орган, що приймав рішення, та ні в якому разі не є підставою для обмеження у правах і свободах, або незаконному позбавленню громадянства України.

Відповідно до абзаців першого-другого статті 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

З аналізу наведених правових норм, суд дійшов висновку, що рішення про оформлення громадянства України особі, яка набула це громадянство, зокрема, на підставі статті 8 Закону №2235, може бути скасовано лише за встановлення та беззаперечного доведення певних обставин, а саме, встановлення у передбаченому чинним законодавством порядку факту набуття громадянства України шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України, при цьому ці обставини мають бути доведені належними та допустимими доказами, якими, в даному випадку є відповідний вирок суду.

Отже, скасування рішення про оформлення набуття громадянства потребує доведеності та наявності письмових доказів щодо встановлення факту подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів.

Під час розгляду справи відповідачем не надано жодного доказу, який би беззаперечно доводив факт, що позивачем набуто громадянство України шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України.

Разом з тим, суд зазначає, що відповідачем не дотримано принципу пропорційності, необхідного балансу між несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), що призводить до настання несприятливих наслідків для позивача.

Європейський суд з прав людини оцінює пропорційність обмежень, застосованих до права на повагу до сімейного життя, по відношенню до легітимної мети, якої прагнуть досягти сторони при застосуванні таких обмежень. А тому, суд дійшов висновку, що будь-яке непропорційне втручання з боку держави у фундаментальне право, передбачене статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не буде вважатися необхідним у демократичному суспільстві.

Згідно з пунктом 121 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 N 215 (в редакції Указу Президента України від 27.06.2006 N 588/2006) у разі припинення особою громадянства України або скасування рішення про оформлення набуття особою громадянства України територіальні підрозділи Державної міграційної служби України, дипломатичні представництва чи консульські установи України вживають заходів до вилучення у цих осіб документів, які підтверджують громадянство України.

Наслідки виконання оскаржуваного рішення Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області від 14.12.2021 призведуть до створення правових підстав до подальшого застосування до позивача процедури примусового повернення в країну походження та/або примусового видворення.

З матеріалів справи вбачається, що позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі, на його утриманні знаходяться четверо малолітніх дітей, дружина та діти є громадянами України.

Таким чином, скасування рішення про набуття громадянства України має наслідком повну зміну способу життя родини позивача, який тривалий час проживає на території України разом із своєю сім`єю, працює, має стійкі соціальні зв`язки.

Суд підкреслює, що на цей час позивач не має дійсних документів, які посвідчують його особу, що підтверджується листом Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області від 23.02.2022 № 8010.5-8981.3-22.

З 24.02.2022 Законом України Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» введено воєнний стан. Строк дії воєнного стану відповідно Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено до 25 травня 2022 року.

Статтею 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» передбачені заходи правового режиму воєнного стану, зокрема перевірка документів у осіб, особливий режим в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування тощо.

В умовах воєнного стану визначено, відповідно до «Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану», затвердженого Постановою № 1456 КМ України від 29.12.2021р., зокрема механізм перевірки документів в осіб, а у разі відсутності в особи документів затримання особи.

Підпунктом 2 пункту 16 «Порядку здійснення заходів під час запровадження комендантської години та встановлення спеціального режиму світломаскування в окремих місцевостях, де введено воєнний стан» Затвердженого Постановою № 573 КМ України від 08.07.2020 р. прямо передбачено право Патрулям затримувати та доставляти в органи або підрозділи Національної поліції осіб, у яких відсутні документи- посвідчення особи.

Отже перебування ОСОБА_1 в невизначеному правовому статусі, без будь-яких дійсних документів, що посвідчують особу, в умовах воєнного стану може нести не тільки порушення його законних конституційних прав, а й реальну загрозу життю та безпеці.

У відповідності до частини 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У свою чергу, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірності прийняття оскаржуваного рішення.

Відповідач не маючи підстав, визначених статтею 21 Закону України «Про громадянство України», протиправно скасував рішення про оформлення набуття громадянства України позивачем, твердження відповідача не підтверджені належними та допустимими доказами, а тому спірне рішення є необґрунтованим та протиправним і підлягає скасуванню.

Відповідно до положень ч.1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення судового збору з Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області за рахунок його бюджетних асигнувань у розмірі 992,40 грн.

Керуючись статтями 72-77, 139, 143, 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області від 14 грудня 2021 року, яким скасовано рішення ГУ ДМС України в місті Києві від 08.09.2014 року про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням відповідно ч.1 ст. 8 Закону України "Про громадянство України" ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та відповідно визнано недійсним паспорт громадянина України у формі ID-картки № НОМЕР_1 , виданий 09.12.2016 р., орган, що видав 8037 на ім`я ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

3. Стягнути з Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 992,40 грн.

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП- НОМЕР_3 )

Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області (02152, місто Київ, вулиця Березняківська, будинок 4-а, )

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Р.О. Арсірій