Справа № 200/1774/22
Суддя: Михайлик А.С.
Дата ухвалення: 2022-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 серпня 2022 року Справа№200/1774/22

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Михайлик А.С. розглянув за правилами спрощеного (письмового) позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду в Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області, Головного управління Пенсійного фонду в Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування рішення № 29 від 24.12.2021 про відмову в призначенні пенсії за віком, зобов`язання зарахувати до пільгового стажу за списком № 2 період роботи у ВП Шахта «Капітальна» ДП «Мирноградвугілля» з 03.07.1992 по 27.06.2000 в якості машиніста котельних установок; з 14.06.2001 по 18.10.2021 в якості машиніста підіймальних машин; зобов`язати повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком призначити пенсію.

Позивач зазначила, що рішення відповідача, яким їй відмовлено в призначенні пенсії за віком з підстав недосягнення віку призначення пенсії, прийнято із порушенням норм матеріального права. Позивач зауважила на тому, що під час вирішення питання про призначення пенсії відповідач мав керуватися положеннями п. б ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», в редакції до внесення Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VІІІ, як то передбачено рішенням Конституційного суду України № 1-р/2020 у справі 1-582018(746/15) від 23.01.2020. Редакцією п. б статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», чинною до внесення змін Законом України від 02.03.2015 № 213-VІІІ визначено право на призначення пенсії на пільгових умовах жінок, зайнятих повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць після настання 50 років при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Оскільки на момент звернення позивач досягла віку 50 років та мала необхідний стаж роботи (загальний та спеціальний), їй протиправно відмовлено в призначенні пенсії за віком.

Крім цього, позивач зауважила на неправомірності неврахування періодів її роботи з 14.06.2001 по 18.10.2021 та з 03.07.1992 по 27.06.2000 та зазначила, що відомостей доданих нею до заяви про призначення пенсії документів (трудової книжки та довідки, уточнюючої пільговий характер роботи позивача) достатньо для врахування наведених періодів до пільгового стажу роботи. Крім цього, як зазначено в позові, Велика Палата Верховного Суду України в своїй постанові по справі № 520/15025/16-а дійшла висновку про неправомірність дій органу Пенсійного фонду України щодо відмови в призначенні пільгової пенсії через відсутність доказів проведення роботодавцем атестації робочого місця.

Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області - відповідач 1 проти задоволення заявлених позивачем вимог заперечував, підстави незгоди із позовом визначив в наданому до суду відзиві. За змістом відзиву на підставі п. 4.2. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 № 566/11846, заяву позивача про призначення пенсії за принципом екстериторіальності розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України у Чернівецькій області, яким й було прийнято оскаржуване позивачем рішення. Відповідач 1 зазначив, що на його думку рішення Відповідача 2 про відмову позивачу в призначенні пенсії за віком з підстав недосягнення віку призначення пенсії є обґрунтованим та відповідає вимогам спеціального закону Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

З приводу вимоги позивача про зобов`язання повторно розглянути заяву про призначення пенсії, відповідач 1 зауважив, що виконання ним цієї вимоги за умови її задоволення судом є неможливим, оскільки можливість повторно розглянути заяву має лише той орган, що прийняв таке рішення.

Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, відповідач 2 проти задоволення заявлених позивачем вимог заперечував, підстави незгоди із позовом визначив в наданому до суду відзиві. За змістом відзиву відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, пенсія на пільгових умовах призначається після досягнення 55 років та за наявності страхового стажу у жінок не менше 25 років, у тому числі на зазначених роботах не менше 10 років. Вік позивачки на час звернення становив 50 років. Відповідач 2 звернув увагу на те, що п. 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1058 передбачає, що положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення пенсії.

Крім цього, відповідач 2 зазначив, що до пільгового стажу не враховано періоди роботи позивача на підставі записів трудової книжки, оскільки виправлення дати народження здійснено не відповідає п. 2.13 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України від 29.07.1993 № 58. Крім цього, на час вирішення питання про призначення пенсії та врахування періодів роботи з 03.07.1992 по 27.06.2000, з 14.06.2001 по 18.10.2021 в управління була відсутня інформація щодо проведення атестації робочих місць за умовами праці.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 03.02.2022 провадження у справі відкрито, справу призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін. Ухвалою від 06.06.2022 до участі у розгляді справи як відповідача 2 залучено Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, розгляд справи розпочато спочатку.

Згідно з ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Відповідно до ч. 5 ст. 250 цього Кодексу датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ОБСТАВИНИ

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

24.12.2021 рішенням Головного правління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області за наслідком розгляду наданої позивачем заяви про призначення пенсії від 21.12.2021 прийнято рішення № 29 про відмову в призначенні пенсії за віком. Рішення вмотивовано недосягненням позивачем пільгового віку 55 років, на дату звернення позивачу виповнилося 50 років. В рішенні зазначено, що страховий стаж позивача становить 28 років 11 місяців 29 днів, пільгового стажу не встановлено, в той час як для призначення пенсії на пільгових умовах необхідний стаж має становити 10 років.

В рішенні зазначено, що за документами до страхового стажу не враховано періоди роботи згідно з записами трудовій книжці НОМЕР_1 , оскільки виправлення дати народження здійснено без дотримання п. 2.13. Інструкції про порядок ведення трудових книжок. До пільгового стажу не враховані періоди з 03.07.1992 по 27.06.2000 та з 14.06.2001 по 18.10.2021, через відсутність наказів про атестацію робочих місць, наказ про проведення атестації за 1994 рік наданий без дотримання хронології сторінок.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ, ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Загальні умови, порядок нарахування та розмір пенсій визначаються, зокрема, Законом України „Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII та Законом України „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV.

Законом № 2148-VIII від 03.10.2017 Закон України „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" доповнено розділом XIV-1 «Пенсійне забезпечення окремих категорій громадян».

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 цього Закону на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

До цих змін порядок призначення пенсій на пільгових умовах визначався ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Так, п. б ст.13 цього закону в редакції, чинній до з 01.04.2015 передбачала, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Законом № 213-VІІІ, який набрав чинності з 01.04.2015, збільшено раніше передбачений пунктом «б» статті 13 Закону № 1788-ХІІ вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, жінкам з 50 років до 55 років.

Рішенням Конституційного суду № 1-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII (пункт 1 рішення).

Згідно з пунктом 3 резолютивної частини зазначеного рішення застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII для осіб, які працювали до 01.04.2015 на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, у тому числі жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Таким чином, рішенням № 1-р/2020 КСУ визнано неконституційними окремі положення Закону № 1788-ХІІ, у зв`язку із чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (пункт 2 резолютивної частини Рішення). Одночасно Конституційний суд встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII.

У зв`язку із цим на час звернення позивача до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії Закон № 1788-ХІІ, з урахуванням Рішення № 1-р/2020, встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, для жінок після досягнення 50 років (за наявності стажу роботи та інших умов, визначених в рішенні КСУ).

Отже, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 з одного боку, та Законом № 1058-ІV - з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Перший із цих законів визначав такий вік у 50 років, тоді як другий - у 55 років.

Положення зазначеним нормативно-правових актів суперечать один одному.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19.02.2020 у справі № 520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

В рішенні у зразковій справі № 360/3611/20 Велика палата Верховного суду зазначила, що суперечність положень Законів України „Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII та „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV в частині врегулювання питань призначення пенсій на пільгових умовах, порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 у справі «Щокін проти України»).

Велика палата Верховного суду в межах зразкової справи № 360/3611/20 дійшла висновку про те, що в даному випадку підлягають застосуванню саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, положення яких є найбільш сприятливим ля особи, а не Закону № 1058-ІV.

При ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи (частина 3 статті 291 Кодексу адміністративного судочинства України).

Оскільки відповідно до наявних в матеріалах справи документів на час звернення позивача до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах їй виповнилося 50 років суд не приймає доводи відповідачів про недосягнення нею віку призначення пенсії за віком як безпідставні. Наведене вище свідчить про протиправність відмови у призначенні пенсії з підстав недосягнення позивачем 55 річного віку, визначеного пунктом 2 частини другої статті 114 Закону № 1058-ІV, оформленої рішенням відповідача 2 № 29 від 24.12.2021

Під час надання оцінки правомірності неврахування відповідачем 2 періодів зайнятості позивача з 03.07.1992 по 27.06.2000, з 14.06.2001 по 18.10.2021 до пільгового стажу суд зазначає наступне.

Наявна в матеріалах справи трудова книжка позивача містить наступні записи про роботу позивача у ВП «Шахта «Капітальна» ДП «Мирноградвугілля» (до реорганізації ВП «Шахта Імені Стаханова» ДП «Красноармійськвугілля») у спірні періоди:

03.07.1992 переведена на посаду машиніста котельних установок 2 розряду (запис № 8);

28.06.1992 переведена на посаду учня машиніста електровозу поверхні (запис № 9);

14.06.2001 переведена машиністом підйомних машин (запис № 11);

записи №№ 12, 13 щодо реорганізації підприємства роботодавця.

Посилання пенсійного органу на здійснення у невстановлений спосіб виправлень в трудовій книжці (у даті народження) судом не приймаються, оскільки положеннями чинного законодавства підставою непризначення пенсії за віком є відсутність стажу певної тривалості, а не дотримання всіх формальних вимог під час заповнення трудової книжки. При цьому, не всі недоліки записів в трудовій книжці можуть бути підставою неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є факт підтвердження зайнятості особи на роботах, що надають парова на призначення пільгової пенсії. В даному випадку відповідачем 2 не було встановлено недоліків оформлення записів про роботу позивача у спірні періоди. Відповідний правовий висновок наведений в постанові Верховного суду від 06.03.2018 по справ 754/14989/15 а.

Згідно з довідкою ДП «Мирноградвугілля» № 971 від 18.10.2021, надання якої разом із заявою про призначення пенсії не заперечується відповідачами, ОСОБА_1 працювала повний робочий день на шахті «Капітальна» в період з 03.07.1992 по 27.06.2000 за посадою машиніст (кочегар) котельних (на вугіллі й сланці), у т.ч. зайнята видаленням золи дільниці ЕМО, опаленням житлових будинків з 15.10 по 15.04, що передбачена Списком № 2 розділу ХХХІІІ Загальні професії, в період з 14.06.2001 по теперішній час (дата видачі довідки 18.10.2021) за професією машиніста підіймальних машин на поверхні дільниці кокс, що передбачена Списком № 2 розділу 1 підрозділу 1. В матеріалах справи наявні копії наказів про атестацію робочих місць за умовами праці по Шахті ім. А.Г. Стаханова Красноармійського виробничого об`єднання по добутку вугілля № 01/186 пр від 23.02.1995; № 01/156 від 15.02.2001, ВП «Шахта Стаханова» ДП «Красноармійськвугілля» № 01/233 пр від 09.02.2006, № 01/170 пр від 04.02.2011, № 01/50 пр від 01.02.2016

Згідно з наявної в матеріалах справи довідки ВП «Шахта Капітальна» ДП «Мирноградвугілля» є правонаступником шахти «Красноармійська-Капітальна».

Індивідуальні відомості про застраховану особу форми ОК -5 містять інформацію про зайнятість позивача повний робочий день на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці, за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників та на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість на яких повний робочий день надає право на пенсію за віком на пільгових умовах в період з 1999 по 2022 роки.

Відповідно до зазначеного позивачем у позові всі ці документи надавалися разом із заявою про призначення пенсії, втім безпідставно не враховані під час її розгляду.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази зайнятості позивача в період з 03.07.1992 по 27.06.2000, з 14.06.2001 по 18.10.2021 на роботах, що надають право на призначення пенсії на пільгових умовах в їх сукупності за внутрішнім переконанням, суд дійшов про їх достатність для врахування зазначених періодів роботи до пільгового стажу роботи.

Неврахування відповідачем 2 пільгового стажу за наведеними ним в рішенні підставами, неврахування відомостей інших документів, доданих до заяви про призначення пенсії свідчить про незабезпечення ним повного, всебічного та об`єктивного розгляду заяви позивача. З огляду на наведене, вимоги позивача про визнання протиправним та скасування рішення відповідача 2 про відмову в призначенні пенсії № 29 від 24.12.2021 є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

З приводу вимог позивача про зобов`язання повторно розглянути заяву, врахувати періоди роботи до пільгового стажу та призначити пенсію, то вони підлягають задоволенню в частині зобов`язання відповідача 2 повторно розглянути заяву позивача із врахуванням всіх доданих нею до заяви документів, врахування періодів роботи позивача з 03.07.1992 по 27.06.2000, з 14.06.2001 по 18.10.2021 до пільгового стажу, оскільки в даному випадку суд не обчислює пільговий стаж роботи, а лише надає оцінку правомірності зазначених в рішенні про відмову в призначенні пенсії підстав відмови через неврахування відомостей про роботу, що надає право на призначення пенсії на пільгових умовах.

Таким чином, позов підлягає задоволенню частково.

Відповідно до частин першої, третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 8 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у випадку якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

З огляду на таке, суд вважає за можливе покласти на відповідача 2 витрати, пов`язані із розглядом цієї справи, оскільки спір виник внаслідок його неправильних дій. Позивачем при поданні позову сплачено судовий збір в розмірі 992,40 грн, що підлягає присудженню з бюджетних асигнувань відповідача 2.

З огляду на викладене вище, на підставі положень Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Закону України «Про пенсійне забезпечення», та керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 9, 12, 15, 19, 22, 25, 32, 72, 76, 77, 79, 139, 194, 205, 241-243, 245, 246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області № 29 від 24.12.2021 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком із врахуванням всіх доданих нею до заяви документів та врахувати періоди роботи ОСОБА_1 з 03.07.1992 по 27.06.2000, з 14.06.2001 по 18.10.2021 до пільгового стажу.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 з бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області суму сплаченого судового збору в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або якщо справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відомості про сторін:

ОСОБА_1 (позивач) адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (відповідач) адреса: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3, ;

Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (відповідач) адреса: 58002, м. Чернівці, пл. Центральна, 3,

Суддя А.С. Михайлик