Справа № 420/22866/21
Суддя: Юхтенко Л.Р.
Дата ухвалення: 2022-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді: Юхтенко Л.Р., розглянувши у порядку письмового провадження в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , адреса для листування: АДРЕСА_2 ) до Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області (, юридична адреса: 66350, Одеська область, Подільський район, с. Куяльник, вул. Куяльницька, 26-А, фактична адреса: 66300, Одеська область, м. Подільськ, вул. Соборна, 105) про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певну дію, -

ВСТАНОВИВ:

До суду 19 листопада 2021 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , адреса для листування: АДРЕСА_2 ) до Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області (, юридична адреса: 66350, Одеська область, Подільський район, с. Куяльник, вул. Куяльницька, 26-А, фактична адреса: 66300, Одеська область, м. Подільськ, вул. Соборна, 105), в якій позивач просив:

- визнати протиправним та скасувати пп.5.23 п. 5 рішення Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області від 23.10.2021 року № 2733-VIII «Про відмову у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства», в частині відмови у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0000 га, яка розташована на території Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області, у зв`язку із неможливістю визначення місця розташування земельної ділянки (надано велика кількість картографічних матеріалів земельних ділянок) та неможливістю ідентифікувати бажану земельну ділянку, наступним громадянам: 5.13 ОСОБА_1 ;

- Зобов`язати Куяльницьку сільську раду Подільського району Одеської області надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,0000 га у власність для ведення особистого селянського господарства у відповідності до п. «б» ч. 1 ст. 121 ЗК України, за рахунок несформованих земельних ділянок, що передані у власність Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області, за межами населеного пункту Коси Слобідка позначена на публічній кадастровій карті: КОАТУУ: 512298340, зона:01, квартал:002, площею більше 29,5689 га., яка має межу з земельною ділянкою за кадастровим номером :01:002:0206 та КОАТУ: , зона:01, площа більше 10 га., яка має межу з земельною ділянкою за кадастровим номером :01:001:0315, а також, за рахунок несформованих земельних ділянок за межами села Гонората, які позначені на Публічній кадастровій карті: КОАТУУ:, зона:01, квартал:001, площа більше 20 га., які знаходяться біля земельної ділянки за кадастровим номером :01:001:0104.

Також у позовній заяві позивач просить стягнути витрати на правничу допомогу в розмірі 4500,00 грн.

Ухвалою суду від 12 січня 2022 року суддя Бутенко А.В. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи в порядку ст. 262 КАС України.

Відповідно до розпорядження № 481 від 17.06.2022 року призначено повторний автоматизований розподіл справи № 420/22866/21.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.06.2022 року, призначено суддю Л.Р.Юхтенко.

Ухвалою суду від 27 червня 2022 року позовну заяву прийнято до провадження та продовжено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження в порядку ч. 5 ст. 262 КАС України.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 08.09.2021 року подав до відповідача клопотання про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки або дозвіл на розробку проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2 га у власність для ведення особистого селянського господарства у відповідності із п. «б» ч.1 ст. 121 ЗК України.

До заяви позивач надав всі необхідні документи.

Однак, 23.10.2021 року Куяльницька СР розглянула клопотання та прийняла рішення № 2733-VIII «Про відмову у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства», в якому відмовила позивачу у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, у зв`язку з неможливістю визначення місця розташування земельної ділянки (надано велика кількість картографічних матеріалів земельних ділянок) та неможливістю ідентифікувати бажану земельну ділянку.

Позивач вважає, що вказане рішення про відмову у наданні дозволу свідчить про те, що Куяльницька СР розглянула клопотання позивача лише в частині надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2 га.

На думку позивача, оскаржуване рішення не містить жодного обґрунтування (мотивації) на підтвердження того, з яких міркувань виходив відповідач при прийнятті вказаного рішення та не вказав посилання на відповідну норму закону або нормативного акту, окрім цитування норми земельного кодексу.

У встановлений судом строк від Куяльницької СР надійшов відзив на позовну заяву (вхід. № 6415/22 від 01.02.2022 року), в якому відповідач проти позовних вимог заперечував, просив відмовити у повному обсязі з огляду на те, що 30.11.2021 року рішенням Куяльницької СР № 2950-VIII позивачу було надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0000 га, кадастровий номер :01:001:0526, яка розташована на території Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області та рекомендовано звернутись в землевпорядну організацію для виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та подати її на затвердження до Куяльницької СР у встановлений законом термін.

А тому, у зв`язку з тим, що дозвіл надано Куяльницька СР не може повторно надавати дозвіл на підставі ст. 121 ЗК України.

Відповідь на відзив до суду не надходила.

Вивчивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги, докази, якими вони підтверджуються, суд встановив таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_2 (а.с.8).

Так, суд встановив, що 08.09.2021 року ОСОБА_1 звернувся до Куяльницького сільського голови Паламарчука С.М. із заявою, в якій просив: надати дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки АБО надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,0000 га у власність для ведення особистого селянського господарства у відповідності до п. «б» ч. 1 ст. 121 ЗК України, за рахунок несформованих земельних ділянок, що передані у власність Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області, за межами населеного пункту Коси Слобідка позначена на публічній кадастровій карті: КОАТУУ: 512298340, зона:01, квартал:002, площею більше 29,5689 га., яка має межу з земельною ділянкою за кадастровим номером :01:002:0206 та КОАТУ: , зона:01, площа більше 10 га., яка має межу з земельною ділянкою за кадастровим номером :01:001:0315, а також, за рахунок несформованих земельних ділянок за межами села Гонората, які позначені на Публічній кадастровій карті: КОАТУУ:, зона:01, квартал:001, площа більше 20 га., які знаходяться біля земельної ділянки за кадастровим номером :01:001:0104, зазначивши, що право безоплатної передачі у власність земельної ділянки за вказаним цільовим призначенням не використано, а також надав згоду на обробку персональних даних.

До заяви позивач додав: копію паспорту, ІПН та графічні матеріали із офіційної карти Держгеокадастру земельних ділянок (а.с.7-12).

Однак, 23 жовтня 2021 року Куяльницька сільська рада Подільського району Одеської області прийняла рішення № 2733-VIII «Про відмову у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства», яким вирішила, відповідно до пункту 5: відмовити у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0000 га, яка розташована на території Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області у зв`язку з неможливістю визначення місця розташування земельної ділянки (надано велика кількість картографічних матеріалів земельних ділянок) та неможливістю ідентифікувати бажану земельну ділянку, наступним громадянам: п. 5.13 ОСОБА_1 . (а.с.13-15)

Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивач звернувся з даним позовом до суду.

В ході судового розгляду справи суд встановив, що відповідно до рішення Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області № 2950-VIII від 30 листопада 2021 року «Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства», яким було повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів, на території Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області за рішенням суду по справі № 420/7465/21, вирішено надати ОСОБА_1 дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0000 га (кадастровий номер :01:001:0526), яка розташована на території Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області (а.с.58).

Проаналізувавши положення чинного законодавства України, що регулює спірні правовідносини, враховуючи обставини справи, дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належать задоволенню частково, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини регулюються Земельним кодексом України.

Частиною 2 статті 2 КАС України, встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Перевіряючи правомірність рішення відповідача, відповідно до приписів ст. 2 КАС України, суд виходить із такого.

Відповідно до статті 14 Конституції України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Стаття 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 27.05.1997 №280/97-ВР встановлює повноваження для міських рад розглядати і вирішувати питання віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Згідно з п.п. «а», «б» ч.1 ст.12 ЗК України, до повноважень міських рад у галузі земельних відносин на території міст належить: розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст.123 ЗК України, надання земельних ділянок державної, комунальної власності у користування здійснюється органами місцевого самоврядування.

Згідно з ч.1 ст.122 ЗК України, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до положень частини 6 статті 118 Земельного кодексу України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Частиною 7 цієї ж статті кодексу передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Так, суд встановив, що підставою для відмови у задоволенні заяви позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства стало неможливість визначення місця розташування земельної ділянки (надано велика кількість картографічних матеріалів земельних ділянок) та неможливістю ідентифікувати бажану земельну ділянку.

Тобто можна дійти висновку, що відповідачем відмовлено у наданні дозволу, оскільки позивачем не зазначено одну бажану земельну ділянку.

Оцінюючи зазначені підстави для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки суд виходить з такого.

Системний аналіз ст. 118 ЗК України доводить, що відмова у наданні дозволу має бути мотивована, зокрема невідповідність місця розташування земельної ділянки має бути пояснена вказівкою на конкретні невідповідності законам або прийнятим відповідно до них нормативно-правовим актам, генеральним планам населених пунктів та іншої містобудівної документації, схемам землеустрою і техніко-економічним обґрунтуванням використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, тощо.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17 грудня 2018 року у справі №509/4156/15-а.

Однак, підстави відмови у наданні дозволу, які наведені в оскаржуваному рішенні Куяльницької сільської ради, не містять вмотивованої відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою із зазначенням конкретних підстав, а лише процитовано приписи ч. 7 ст. 118 ЗК України.

Посилання відповідача на те, що у заяві позивача зазначено декілька місць розташування та надано графічні матеріали у декількох копіях, декількох місцях та на різних кадастрових номерах, без позначення місця розташування однієї земельної ділянки, суд відхиляє, оскільки Земельним кодексом України не передбачено обов`язку заявника подавати заяву лише із зазначенням місця розташування однієї земельної ділянки.

Земельним кодексом України передбачено право громадянина України на одержання безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, тобто однієї земельної ділянки.

Із заяви позивача від 08.09.2021 року чітко вбачається, що позивач просив надати дозвіл на виготовлення технічної документації або дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення однієї земельної ділянки із перелічених у заяві.

На посилання відповідача на те, що 30.11.2021 року рішенням Куяльницької СР № 2950-VIII позивачу було надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0000 га, кадастровий номер :01:001:0526, яка розташована на території Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області та рекомендовано звернутись в землевпорядну організацію для виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та подати її на затвердження до Куяльницької СР у встановлений законом термін, суд зазначає, що зі змісту цього рішення вбачається, що воно прийнято на виконання рішення суду по справі № 420/7465/21, та прийнято після виникнення спірних правовідносин, і не стосується правомірності розгляду заяви позивача від 08.09.2021 року.

Таким чином, суд доходить, що наведена підстава відповідачем для відмови у наданні дозволу є такою, що не відповідає приписам Земельного кодексу України, а тому суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача про визнання протиправним та скасування пп.5.13 п. 5 рішення Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області від 23.10.2021 року № 2733-VIII «Про відмову у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства», в частині відмови у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0000 га, яка розташована на території Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області, у зв`язку із неможливістю визначення місця розташування земельної ділянки (надано велика кількість картографічних матеріалів земельних ділянок) та неможливістю ідентифікувати бажану земельну ділянку, наступним громадянам: 5.13 ОСОБА_1 , є правомірними та обґрунтованими, та належать задоволенню.

Щодо позовних вимог про зобов`язання надати дозвіл на розробку проектуземлеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,0000 га у власність для ведення особистого селянського господарства у відповідності до п. «б» ч. 1 ст. 121 ЗК України, за рахунок несформованих земельних ділянок, що передані у власність Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області, за межами населеного пункту Коси Слобідка позначена на публічній кадастровій карті: КОАТУУ: 512298340, зона:01, квартал:002, площею більше 29,5689 га., яка має межу з земельною ділянкою за кадастровим номером :01:002:0206 та КОАТУ: , зона:01, площа більше 10 га., яка має межу з земельною ділянкою за кадастровим номером :01:001:0315, а також, за рахунок несформованих земельних ділянок за межами села Гонората, які позначені на Публічній кадастровій карті: КОАТУУ:, зона:01, квартал:001, площа більше 20 га., які знаходяться біля земельної ділянки за кадастровим номером :01:001:0104, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 4 ст. 245 КАС України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Тобто, приписами КАС України передбачено, що суд може зобов`язати відповідача прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови.

Надаючи оцінку оскаржуваному рішенню, суд дійшов висновку, що відповідачем не виконано всі умови для прийняття такого рішення, оскільки суд встановив, що відповідач відмовив з підстав того, що у заяві перелічено декілька місць розташування земельної ділянки замість однієї земельної ділянки, що визнано судом неправомірним з наведених вище судом обставин.

Таким чином, матеріалами справи підтверджено, що відповідач по суті порушеного питання заяву позивача від 08.09.2021 року не розглянув, не перевірив всі перелічені позивачем варіанти бажаної земельної ділянки, що виключає можливість застосування до спірних правовідносин положення ч. 4 ст. 245 КАС України.

Враховуючи наведені приписи чинного законодавства та встановлені судом обставини, суд доходить висновку, що вказані позовні вимоги є передчасними та не належать задоволенню.

Одночасно, з метою захисту порушеного права позивача, з огляду на те, що судом встановлено, що відповідач не розглянув заяву позивача по суті порушених питань, керуючись приписами ст. 9 КАС України, суд вважає необхідним вийти за межі позовних вимог та зобов`язати Куяльницьку сільську раду Подільського району Одеської області розглянути по суті заяву ОСОБА_1 від 08.09.2021 р.в частині надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,0000 га у власність для ведення особистого селянського господарства у відповідності до п. «б» ч. 1 ст. 121 ЗК України, за рахунок несформованих земельних ділянок, що передані у власність Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області, за межами населеного пункту Коси Слобідка позначена на публічній кадастровій карті: КОАТУУ: 512298340, зона:01, квартал:002, площею більше 29,5689 га., яка має межу з земельною ділянкою за кадастровим номером :01:002:0206 та КОАТУ: , зона:01, площа більше 10 га., яка має межу з земельною ділянкою за кадастровим номером :01:001:0315, а також, за рахунок несформованих земельних ділянок за межами села Гонората, які позначені на Публічній кадастровій карті: КОАТУУ:, зона:01, квартал:001, площа більше 20 га., які знаходяться біля земельної ділянки за кадастровим номером :01:001:0104

Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи викладені судом встановлені обставини, суд доходить висновку, що позовні вимоги належать задоволенню частково.

У зв`язку з тим, що позивач звільнений від сплати судового збору, судовий збір не підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Також позивач подав заяву про стягнення судових витрат з відповідача, в якій просив стягнути на користь позивача судові витрати за надання правничої допомоги в сумі 4500 грн (а.с.21).

Розглянувши заяву позивача про стягнення витрат на правничу допомогу, суд дійшов такого висновку.

Так, згідно з ч.1,2 ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Пунктом 1 ч.3 ст.132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 134 КАС України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 7 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Так, суд встановив та матеріалами справи підтверджено, що 08 вересня2021 року між адвокатом Опалько О.М. та Лунгулом П.І. укладено договір про подання професійної правничої допомоги, відповідно до п. 1.2 якого адвокат надає Замовнику консультаційні та юридичні послуги щодо захисту інтересів останнього та представляє Замовника з усіма правами у всіх органах.

Відповідно до п. 3.1 Договору, за правову допомогу, передбачену п.п. 1, 2 Договору Замовник сплачує адвокату винагороду з розрахунку 50% прожиткового мінімуму на одну особу, встановленого Законом України «Про державний бюджет України» за одну годину роботи адвоката за час розрахунку.

Згідно з п. 4.1. цього договору, розмір оплати праці адвоката при наданні правової допомоги, а також умови та порядок розрахунків, визначаються сторонами в додатках до цього Договору.

Відповідно до Додатку 1 до договору від 08.09.2021 р. попередній розрахунок сум судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести складає 4500,00 грн.

На підтвердження виконання вказаного договору адвокатом надано до суду акт прийому виконаних робіт від 12.11.2021 року, згідно з яким виконавець надав, а замовник прийняв послуги на правову допомогу у формі:

Надання замовнику роз`яснення, підготовка клопотання та додатків до Куяльницької СР про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою, надав консультацію, 08.09.2021 року, 1 година, 1000 грн.,

Вивчив рішення Куяльницької СР від 23.10.2021 року, надав роз`яснення та консультацію замовнику, 27.10.2021 року, 30 хвилин, 500 грн.,

Зібрав докази, підготував адміністративний позов до Одеського ОАС, 11.11.2021 року, 2 години, 1500 грн.

Додаткова консультація Замовника, складання акту виконаних робіт, заяви про відшкодування судових витрат, надання роз`яснення стосовно подальших дій, в подальшому підготовка та подання відповіді на відзив, 12.11.2021 року, 2 години, 1500 грн.

На підтвердження факту оплати наданих послуг до суду доказів не надано.

У акті виконаних робіт від 12.11.2021 року сторони домовились, що відповідно до п. 4.3. договору про подання правничої допомоги, оплата правової допомоги буде здійснена в повному обсязі після отримання рішення суду, яке набере законної сили.

У відзиві на позовну заяву відповідач заперечував проти стягнення судових витрат на правничу допомогу, посилаючись на те, що такі витрати є неспівмірними зі складністю справи та витраченим адвокатом часом, та є значно завищеними.

Оцінивши надані документи на підтвердження понесених витрат та заперечення відповідача, суд зазначає таке.

Згідно з ч.9 ст. 139 КАС України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Суд зазначає, що вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, суд враховує складність справи, час витрачений адвокатом на виконання робіт, обсяг наданих послуг та ціну позову.

Також, суд звертає увагу, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (п. 49 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Наталія Михайленко проти України», від 30 травня 2013 року, заява 49069/11).

Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 07.11.2019 р. по справі №905/1795/18, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Враховуючи зміст спірних правовідносин, суд доходить висновку, що вказана справа не відноситься до категорії складних, вже сформована судова практика з розгляду та вирішення таких справ, позов має немайновий характер, не є об`ємним, складається з двох позовних вимог.

Суд наголошує на тому, що при визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Оцінивши наданий позивачем акт виконаних робіт з урахуванням категорії даної справи, конкретних обставин у цій справі, суд доходить висновку, що наведені у цьому опису витрати на проведену роботу не є неминучими та фактичними, з огляду на таке.

Відповідно до п.п. 1-2 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», видами адвокатської діяльності є надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру.

Однак, суд звертає увагу, що надання таких послуг має бути необхідним.

Враховуючи вищевикладені висновки, суд вважає, що витрачений адвокатом час на надання заявнику роз`яснення по рішенню Куяльницької ОТГ від 23.10.2021 року про відмову у наданні дозволів, надання консультації є фактично діями з підготовки позову та мають охоплюватися саме витратами на підготовку позову, тобто суд вважає, що ці дії не є неминучими, а тому у відшкодуванні таких витрат слід відмовити.

Щодо витрат на підготовку позову до Одеського окружного адміністративного суду тривалістю 2 години вартістю 1500,00 грн. суд вважає, що такі витрати є фактичними та неминучими та належать відшкодуванню.

Щодо витрат на додаткову консультацію Замовника, складання акту виконаних робіт, заяви про відшкодування судових витрат, надання роз`яснення стосовно подальших дій, в подальшому підготовка та подання відповіді на відзив, 2 години, 500 грн., суд доходить висновку, що вони не є неминучими, також суд враховує, що позивачем не було подано відповідь на відзив на позовну заяву, а тому такі витрати не належать відшкодуванню.

Таким чином, з урахуванням категорії даної справи, кількості застосованого законодавства, та доказів, на які позивач посилався, суд вважає, що фактичними та неминучими витратами на виконання цих робіт є сума 1500 грн., яка й належить відшкодуванню.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, витрати на правничу допомогу належить стягненню пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 750 грн.

У зв`язку з тим, що судові витрати пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз в цій справі відсутні, жодні судові витрати не належать відшкодуванню за рахунок державного бюджету.

Керуючись ст.ст. 6, 12, 72, 77,90, 139, 246, 255,295,297 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , адреса для листування: АДРЕСА_2 ) до Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області (, юридична адреса: 66350, Одеська область, Подільський район, с. Куяльник, вул. Куяльницька, 26-А, фактична адреса: 66300, Одеська область, м. Подільськ, вул. Соборна, 105) про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певну дію, -задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати пп.5.13 п. 5 рішення Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області від 23.10.2021 року № 2733-VIII «Про відмову у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, в частині відмови у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0000 га, яка розташована на території Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області, у зв`язку із неможливістю визначення місця розташування земельної ділянки (надано велика кількість картографічних матеріалів земельних ділянок) та неможливістю ідентифікувати бажану земельну ділянку, наступним громадянам: 5.13 ОСОБА_1 .

Зобов`язати Куяльницьку сільську раду Подільського району Одеської області розглянути по суті заяву ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , адреса для листування: АДРЕСА_2 ) від 08.09.2021 р. в частині надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2 га. у власність для ведення особистого селянського господарства у відповідності із п. "б" ч. 1 ст. 121 Земельного Кодексу України, за рахунок сформованих земельних ділянок комунальної власності Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області, кадастровий номер :01:002:0206 61,482 га., або земельної ділянки кадастровий номер :01:001:0386 67,483 га., або земельної ділянки кадастровий номер :01:001:0637 -10,4825 га, за межами населеного пункту Подільського району Одеської області, або за рахунок несформованих земельних ділянок, що передані у власність Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області, за межами населеного пункту Коси Слобідка - позначена на публічної кадастровій карті: КОАТУУ: , зона: 01, квартал: 002, площею більше 29, 5689 га., яка має межу з земельною ділянкою кадастровий номер :01:002:0206, та КОАТУ: , зона: 01, квартал 001, площа більше 10 га, яка має межу з земельною ділянкою кадастровий номер: :01:001:0315, а також за рахунок несформованих земельних ділянок за межами села Гонората, які позначені на Публічній кадастровій карті: КОАТУУ: , Зона: 01. Квартал: 001, площа більше 20 га., які знаходяться біля земельної ділянки кадастровий номер :01:001:0104, з урахуванням висновків суду.

В іншій частині позовних вимог, відмовити.

Стягнути з Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області (66300, Одеська область, м. Подільськ, вул. Соборна, 105; ) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , адреса для листування: АДРЕСА_2 ) витрати на правничу допомогу в розмірі 750,00 грн. (сімсот п`ятдесят гривень 00 копійок).

В іншій частині заяви відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст.ст. 295, 297 КАС України, з урахуванням п.15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України, п. 3 розділу УІ Прикінцеві положення КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя Л.Р. Юхтенко