Справа № 460/17009/21
Суддя: Н.В. Друзенко
Дата ухвалення: 2022-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

19 серпня 2022 року м. Рівне №460/17009/21

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Друзенко Н.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доУправління Служби безпеки України в Рівненській області, Антитерористичного центру при Службі безпеки України, Служби безпеки України
про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Антитерористичного центру при Службі безпеки України (далі відповідач-1), Управління Служби безпеки України у Рівненській області (далі відповідач-2), Служби безпеки України (далі відповідач-3) про визнання протиправними дій щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення за період з 01.02.2008 по 22.04.2014 та зобов`язання нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01.02.2008 по 22.04.2014 з встановленням базового місяця при проведенні індексації грошового забезпечення січень 2008 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що під час проходження військової служби в період з 01.02.2008 по 22.04.2014 йому не виплачувалася індексація грошового забезпечення. Після звільнення з військової служби у запас позивач звернувся до відповідача-3 із заявою, у якій просив, зокрема, провести виплату індексації грошового забезпечення за спірний період. Разом з тим, Штаб Антитерористичного центру при Службі безпеки України своїм листом повідомив про відсутність підстав для нарахування позивачу індексації грошового забезпечення за названий період. Таку бездіяльність позивач вважає протиправною, а тому просить суд позов задовольнити повністю.

Відповідач-1 позовну заяву не визнав та подав до суду відзив на позов. За змістом відзиву заперечення відповідача-1 ґрунтуються на тому, що він не є належним відповідачем за даним позовом, оскільки у нього відсутній зарплатний фонд, позаяк, останній є розпорядником бюджетних коштів третього рівня. Відповідач-1 вказує, що нарахування та виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, які проходять службу в Антитерористичному центрі при Службі безпеки України, здійснює Служба безпеки України. Також зазначає, що індексація грошових доходів населення здійснюється в межах фінансових ресурсів бюджетів всіх рівнів на відповідний рік. В свою чергу, фінансування Служби безпеки України здійснюється за рахунок Державного бюджету України. Відповідач-1 наголошує, що у межах наявного фінансового ресурсу виплатити індексацію грошового забезпечення військовослужбовцям за минулі роки по березень 2018 року у Служби безпеки України можливості не було. При цьому, покликаючись на роз`яснення Міністерства соціальної політики України від 08.08.2017 № 78/0/66-17, вказує на відсутність механізму нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за попередні роки. З огляду на вказане, просить в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Відповідач-2 позов не визнав та подав до суду відзив на позовну заяву. Свої заперечення проти позову обґрунтовує тим, що в період проходження позивачем служби в Управління Служби безпеки України у Рівненській області в період з 01.02.2008 по 22.07.2011 останньому нарахована та своєчасно виплачена індексація грошового забезпечення в сумі 1 448,58 грн, що стверджується долученою до відзиву довідкою фінансового підрозділу відповідного Управління. Також у відзиві зазначено, що за протягом 2012 та 2013 років підстави для нарахування індексації були відсутні, оскільки у вказані роки поріг індексації не перевищував 101 відсоток. Крім того, вказано, що з січня 2014 року, враховуючи регулярне збільшення розміру грошового забезпечення позивача, що постійно впливало на зміну базового місяця, підстави для нарахування та виплати індексації також були відсутні. За наведених обставин відповідач-2 просить відмовити в задоволенні позовної заяви повністю.

Відповідач-3 позовну заяву також не визнав та подав до суду відзив на позов. В обґрунтування своїх заперечень покликається на те, що матеріальне та грошове забезпечення позивача під час проходження військової служби (у тому числі під час перебування у розпорядженні здійснювалося відповідним фінансовим підрозділом Антитерористичного центру при Службі безпеки України. Таким чином, відповідач-3 вказує на відсутність у нього повноважень на виплату грошового забезпечення за фінансовими зобов`язаннями Антитерористичного центру при Службі безпеки України. Також відповідач-3 вказує, що будь-яка матеріальна заборгованість перед позивачем з його боку відсутня, що стверджується листом ФЕУ СБУ від 20.07.2022, згідно з яким позивач на грошовому забезпеченні в ФЕУ СБУ не перебував. В свою чергу, по суті заявлених позовних вимог, то відповідач-3 навів доводи щодо відсутності підстав для задоволення позову, тотожні наведеним у відзиві відповідача-1. З огляду на наведене, просив відмовити в задоволенні позову повністю.

Позивач правом на подання до суду відповідей на відзиви не скористався.

Заяви, клопотання учасників справи, процесуальні дії у справі:

14.12.2021 позовна заява надійшла до суду.

16.12.2021 ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

14.01.2022 до суду від Штабу Антитерористичного центру при Службі безпеки України надійшли відзив на позовну заяву та клопотання про залишення позову без розгляду.

11.04.2022 ухвалами суду замінено неналежного відповідача Штаб Антитерористичного центру при Службі безпеки України, на належного відповідача Антитерористичний центр при Службі безпеки України; відмовлено в задоволенні клопотання Штабу Антитерористичного центру при Службі безпеки України про залишення позову без розгляду; залучено до участі у справі в якості другого відповідача Управління Служби безпеки України в Рівненській області.

09.05.2022 до суду від відповідача-2 надійшов відзив на позовну заяву.

20.05.2022 до суду від відповідача-1 надійшов відзив на позовну заяву.

01.07.2022 ухвалою суду до участі в справі в якості відповідача залучено Службу безпеки України.

29.07.2022 до суду від відповідача-3 надійшов відзив на позовну заяву.

Обставини справи, встановлені судом:

Згідно з довідкою Управління Служби безпеки України в Рівненській області від 23.11.2021 № 11/11008, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходив військову службу в органах Служби безпеки України в період з 24.01.1994 по 22.04.2014, в тому числі: з 10.05.2007 по 22.07.2011 в УСБУ в Рівненській області; з 22.07.2011 по 22.04.2014 в Штабі АТЦ при СБ України.

27.11.2021 позивач звернувся до відповідача-3 із заявою, у якій просив, зокрема, здійснити нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2008 по 22.04.2014 в повному обсязі.

У відповідь на вказане звернення Штаб Антитерористичного центру при Службі безпеки України листом від 19.11.2021 за № 33/6-К-699/138 повідомив позивачу, що згідно з роз`ясненнями Міністерства соціальної політики України від 08.08.2017 № 78/0/66-17, механізм нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за попередні роки відсутній. Також у листі зазначено, що оскільки величина індексу споживчих цін по листопад 2018 року не перевищувала поріг індексації, то відповідно індексація за вказаний період не нараховувалася та не виплачувалася.

Позивач, не погоджуючись з бездіяльністю щодо виплати йому індексації грошового забезпечення за період з 01.02.2008 по 22.04.2014 та вважаючи таку бездіяльність протиправною, звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи даний адміністративний позов по суті, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частинами першою третьою статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-ХІІ (далі - Закон № 2011-ХІІ), держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Статтями 18, 30 Закону України «Про Службу безпеки України» від 25.03.1992 № 2229-ХІІ передбачено, що фінансування, матеріально-технічне та соціально-побутове забезпечення Служби безпеки України здійснюється Кабінетом Міністрів України у порядку, визначеному Верховною Радою України, за рахунок коштів державного бюджету України.

Форми та розміри грошового забезпечення військовослужбовців Служби безпеки України встановлюються законодавством і повинні забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Служби безпеки України якісним складом військовослужбовців, враховувати характер, умови роботи, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Судом встановлено та учасниками справи не заперечувалося, що ОСОБА_1 з 24.01.1994 по 22.04.2014 проходив службу в органах Служби безпеки України.

У спірний період проходження ОСОБА_1 військової служби (з 01.02.2008 по 22.04.2014) грошове забезпечення військовослужбовців Служби безпеки України здійснювалось відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового начальницького складу та деяких інших осіб».

В свою чергу, правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначені Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 № 1282-XII (далі - Закон № 1282-XII).

Згідно із абзацом другим статті 1 Закону № 1282-XII, індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону № 1282-XII, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Частиною шостою статті 2 Закону № 1282-XII визначено, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Згідно із статтею 3 Закону № 1282-XII, індекс споживчих цін обчислюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

При цьому, відповідно до визначення, яке міститься в абзаці третьому статті 1 Закону № 1282-XII, індекс споживчих цін - показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.

Відповідно до статей 4, 6 Закону № 1282-ХІІ (в редакції, що була чинною в межах спірних правовідносин), індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка.

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

У разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін.

Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 затверджений Порядок проведення індексації грошових доходів населення (далі - Порядок № 1078).

Згідно з пунктом 1-1 Порядку № 1078, підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка.

Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 р. - місяця опублікування Закону України від 6 лютого 2003 р. № 491-IV "Про внесення змін до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення".

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

Відповідно до пункту 2 Порядку № 1078, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

За змістом пункту 4 Порядку № 1078, індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексуються оплата праці (грошове забезпечення), розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, допомога по безробіттю та матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, що надаються залежно від страхового стажу у відсотках середньої заробітної плати, стипендії.

Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.

Згідно з пунктом 6 Порядку № 1078, виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, а саме, зокрема: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

Пункт 5 Порядку № 1078 (у редакції, чинній до 01.12.2015) передбачав, що у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, стипендій, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. У базовому місяці значення індексу споживчих цін приймається за 1 або 100 відсотків. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться. З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації.

Враховуючи положення Порядку № 1078 (у редакції, чинній до 01.12.2015), місяць, в якому підвищилося грошове забезпечення з урахуванням виплат, що входять до його складу (посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення), є базовим. У разі підвищення військовослужбовцю грошового забезпечення, для визначення базового місяця при проведенні індексації здійснюється порівняння суми підвищення грошового забезпечення та суми індексації, що нараховується в місяці збільшення грошового доходу. При проведенні такого порівняння береться грошове забезпечення до підвищення у розрахунку за повний відпрацьований місяць та величина приросту індексу споживчих цін, на який нараховується індексація. Якщо відбувається підвищення грошового забезпечення на суму меншу, ніж сума індексації, має бути здійснено підвищення грошового забезпечення та додано суму індексації, визначену з урахуванням суми підвищення грошового забезпечення.

Суд зауважує, що постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» (набрала чинності з 15.12.2015 та підлягала застосуванню з 01.12.2015) були внесені зміни до Порядку № 1078, відповідно до яких запроваджено єдині підходи при проведенні індексації грошових доходів населення у разі їх підвищення.

Пунктом 5 Порядку № 1078 (в редакції, чинній до 01.12.2015) було визначено, що у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, стипендій, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. У базовому місяці значення індексу споживчих цін приймається за 1 або 100 відсотків. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться. З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації.

З 01.12.2015 редакція пункту 5 Порядку № 1078 передбачає, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення. Сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу.

Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.

До чергового підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку.

Аналіз редакцій норми пункту 5 Порядку № 1078 дозволяє прийти до висновку про те, що до грудня 2015 року зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів було визначено як підстава для зміни базового місяця при обчисленні індексу споживчих цін для цілей визначення наявності або відсутності підстав для нарахування індексації.

Отже, до 01.12.2015 будь-яке зростання доходів громадян, в тому числі військовослужбовців, мало наслідком зміну базового місяця для нарахування індексації.

Таким чином, базовий місяць для обрахунку індексації не був прив`язаний до події зростання виключно тарифних окладів працівника.

Судом встановлено, що з січня 2008 року набрала чинності нова Схема посадових окладів осіб офіцерського складу Збройних Сил України, яка затверджена Постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу» (далі Постанова № 1294).

Таким чином, з 01.01.2008 базовим місяцем для нарахування військовослужбовцям індексації став січень 2008 року.

В матеріалах справи наявна довідка Управління Служби безпеки України в Рівненській області від 04.05.2022 № 17/314, згідно з якою за період з 01.02.2008 по 22.07.2011 позивачу була нарахована та виплачена індексація грошового забезпечення в загальній сумі 1 448,58 грн. Також на підставі вказаної довідки судом встановлено, що протягом 01.02.2008 22.07.2011 складові грошового забезпечення позивача періодично змінювалися в бік збільшення, що, в свою чергу, зумовлювало зміну базового місяця для нарахування індексації, а саме: на жовтень 2008 року з огляду на встановлення позивачу нового розміру надбавки за виконання особливо важливих завдань під час проходження служби з 46 % (950,13 грн) на 53 % (1 094,71 грн); на січень 2009 року встановлення нового розміру надбавки за кваліфікацію «майстер» з 4 % на 5,5 %; на березень 2009 року встановлення нового розміру надбавки за класність з 4 (56,00 грн) на 6 (119,00 грн); на липень 2010 року встановлення нового розміру надбавки за виконання особливо важливих завдань під час проходження служби з 53 % (1 094,71 грн) на 95 % (1 962,23 грн); на квітень 2011 року встановлення нового розміру надбавки за виконання особливо важливих завдань під час проходження служби з 95 % (1 962,23 грн) на 100 % (2 065,50 грн). Крім того, названою довідкою стверджується щомісячна виплата позивачу індексації грошового забезпечення, за винятком місяців, коли відбулася зміна базового місяця для нарахування індексації, та місяців, коли величина індексу споживчих цін не перевищила поріг індексації після зміни базового місяця.

Таким чином, суд приходить до висновку, що у період проходження позивачем служби в Управлінні Служби безпеки України в Рівненській області з 01.02.2008 по 22.07.2011 індексація грошового забезпечення нараховувалася та виплачувалася останньому у відповідності до вимог чинного законодавства, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог у названій частині.

Крім того, на підставі даних, що містяться на офіційному веб-сайті Державної служби статистики України в мережі Інтернет (https://ukrstat.gov.ua/operativ/operativ2010/ct/is_c/arh_isc/arh_iscm10_u.html), судом встановлено, що протягом 2012-2013 років поріг індексації не перевищував 101 відсоток. Відтак, вимоги позивача в частині нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за 2012 та 2013 роки також є безпідставними та не підлягають задоволенню.

У період з 22.07.2011 по 31.12.2011 та з 01.01.2014 по 22.04.2014 ОСОБА_1 проходив військову службу в Штабі Антитерористичного центру при Службі безпеки України.

В ході судового розгляду відповідач-1 та відповідач-3 не надали, а суд не здобув жодних доказів щодо нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення за періоди з 22.07.2011 по 31.12.2011 та з 01.01.2014 по 22.04.2014.

Згідно зі змістом заяв по суті, невиплату позивачу індексації грошового забезпечення відповідач-1 та відповідач-3 обґрунтовують тим, що у межах наявного фінансового ресурсу виплатити індексацію грошового забезпечення військовослужбовцям за минулі роки по березень 2018 року у Служби безпеки України можливості не було.

Проте, з даного приводу суд зауважує, що виплата індексації грошового забезпечення здійснюється за місцем перебування позивача на грошовому забезпеченні і обмежене фінансування жодним чином не впливає на право позивача отримати індексацію грошового забезпечення, що є предметом спору у цій справі.

Висновки аналогічного характеру викладені в постановах Верховного Суду від 19.07.2019 у справі №240/4911/18, від 07.08.2019 у справі №825/694/17, від 20.11.2019 у справі №620/1892/19, від 12.05.2022 у справі №200/7006/21, які в силу вимог частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) враховуються судом при прийняті даного рішення.

В свою чергу, посилання відповідача-1 на роз`яснення Міністерства соціальної політики України від 08.08.2017 № 78/0/66-17, в якому зазначено, що забороняється здійснювати платежі за межами бюджетних асигнувань, а також відсутній механізм нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за попередні періоди, суд не відхиляє як безпідставне, оскільки таке роз`яснення є внутрішньо-відомчим документом та носить рекомендаційний характер та, як вже зазначалось, обов`язок здійснення індексації грошових коштів (грошового забезпечення) населення визначений Законом № 2011-ХІІ та Законом № 1282-XII.

Крім того, Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України відокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06.07.1999 № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20.03.2002 № 5- рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

За таких обставин, не проведення та невиплата цієї гарантії є втручанням у права, передбачені статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з наказом Голови Служби безпеки України від 22.04.2014 № 813-ос, позивача було звільнено з військової служби та виключено зі списків особового складу Служби безпеки України. Вказане не заперечується учасниками справи за змістом заяв по суті.

Відповідно до пункту 12 Положення про Антитерористичний центр та його координаційні групи при регіональних органах Служби безпеки України, затвердженого Указом Президента України від 14.04.1999 № 379/99, Штаб є виконавчим робочим органом Центру, формується за рахунок штатної чисельності Служби безпеки України і підпорядковується керівникові Центру.

Як зазначив суд вище, виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких проводяться відповідні грошові виплати населенню, в тому числі виплата грошового забезпечення військовослужбовцям Служби безпеки України.

Таким чином, оскільки, позивач під час проходження військової служби з 22.07.2011 по 31.12.2011 та з 01.01.2014 по 22.04.2014 був зарахований до особового складу Служби безпеки України, виплати позивачу здійснювалися Службою безпеки України, тому обов`язок по нарахуванню та виплаті грошового забезпечення позивачу був покладений на відповідача-3.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відсутність у Служби безпеки України видатків на проведення індексації грошового забезпечення військовослужбовців у періоди з 22.07.2011 по 31.12.2011 та з 01.01.2014 по 22.04.2014 та відсутність механізму нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за попередні роки не звільняють відповідача-3 від обов`язку провести індексацію грошового забезпечення позивача у встановленому законом порядку, а не проведення та невиплата цієї гарантії є втручанням у права, передбачені статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод .

Отже, оскільки відповідачем-3 не доведено правомірність ненарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення у період з 22.07.2011 по 31.12.2011 та з 01.01.2014 по 22.04.2014, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання протиправною бездіяльності відповідача-3 щодо ненарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за вказані періоди та, відповідно, зобов`язання останнього нарахувати та виплатити позивачу таку індексацію грошового забезпечення.

При цьому, суд наголошує, що не виплачуючи позивачу індексацію грошового забезпечення відповідач-3 фактично допустив протиправну бездіяльність, а не вчинив протиправні дії, як про це вказує позивач.

Щодо вимог позивача в частині нарахування та виплати на його користь індексації грошового забезпечення за періоди з 22.07.2011 по 31.12.2011 та з 01.01.2014 по 22.04.2014 із встановленням базового місяця при проведенні індексації грошового забезпечення, січня 2008 року, то суд зазначає наступне.

Насамперед суд зауважує, що розрахунок індексації грошового забезпечення за вказаний період є компетенцією відповідача-3 як органу, в якому позивач проходив службу і який виплачував йому грошове забезпечення. Саме на відповідача-3 за наявності законних підстав покладається обов`язок нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення.

Згідно з пунктом 2 Порядку № 1078, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

Суд зазначає, що саме в процесі виконання даного рішення суду відповідачем-3, в порядку встановленому Законом № 1282-XII та Порядком №1078, буде визначено базовий місяць для проведення індексації грошового забезпечення позивача.

Відповідачем-3, станом на час виникнення спірних правовідносин не вчинялося будь-яких протиправних дій по визначенню базового місяця для проведення індексації грошового забезпечення позивача за період з 22.07.2011 по 31.12.2011 та з 01.01.2014 по 22.04.2014, тому відсутні підстави вважати, що має місце порушення прав позивача, пов`язаних з визначенням базового місяця для проведення індексації.

Суд зазначає, що захисту підлягає лише вже порушене право, а не те, яке може бути порушено у майбутньому.

Питання про те, який базовий місяць буде використаний відповідачем при нарахуванні індексації є передчасним, оскільки у названій частині права позивача ще не порушені.

Зважаючи на те, що вимоги позивача про встановлення базового місяця, з якого проводиться індексація грошового забезпечення, є передчасними, то такі задоволенню не підлягають.

Вказана позиція суду узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, наведеними в постанові від 15.10.2020 по справі № 240/11882/19.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У сукупності викладених обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково.

Відповідно до частини третьої статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Отже, на користь позивач слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-3, як суб`єкта владних повноважень, бездіяльність якого призвела до порушення прав та інтересів позивача, судовий збір в сумі 454,00 грн, сплачений згідно з квитанцією від 14.12.2021 № 57, оригінал якої знаходиться в матеріалах справи.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Служби безпеки України в Рівненській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за періоди з 22.07.2011 по 31.12.2011 та з 01.01.2014 по 22.04.2014.

Зобов`язати Службу безпеки України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за періоди з 22.07.2011 по 31.12.2011 та з 01.01.2014 по 22.04.2014.

В задоволенні решти позовних вимог, відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Служби безпеки України судовий збір в сумі 454,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 19 серпня 2022 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач - Управління Служби безпеки України в Рівненській області (вул. Відінська, 4,м. Рівне,33023, ЄДРПОУ/РНОКПП 20001668) Відповідач - Антитерористичний центр при Службі безпеки України (вул. Московська, 5/2,м.Київ,01010, ЄДРПОУ/РНОКПП 20002737) Відповідач - Служба безпеки України (вул.Володимирська,33,м.Київ 34,01034, ЄДРПОУ/РНОКПП 00034074)

Суддя Н.В. Друзенко