Справа № 460/555/21
Суддя: Данилевич Н.А.
Дата ухвалення: 2022-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

18 серпня 2022 року

м. Київ

справа №460/555/21

адміністративне провадження № К/990/15309/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Данилевич Н.А.,

суддів: Мацедонської В.Е., Радишевської О.Р.,

перевірив касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29 вересня 2021 року у справі №460/555/21 за позовом ОСОБА_1 до Рівненської обласної прокуратури, третя особа: Офіс Генерального прокурора про стягнення середньомісячного заробітку за час затримки виконання рішення,

ВСТАНОВИВ:

20 червня 2022 року касаційна скарга надійшла до Верховного Суду, як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення на його користь коштів за затримку виконання рішення суду у справі №817/2166/16 про поновлення його на роботі.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2021 року позов задоволено.

Стягнуто з Рівненської обласної прокуратури на користь позивача середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу, що виник в результаті затримки негайного виконання рішення Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09 липня 2020 року у справі №817/2166/16 про поновлення на роботі за період з 10 липня 2020 року по 22 жовтня 2020 року в розмірі 128 652,28 грн.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29 вересня 2021 року, рішення суду першої інстанції скасовано та прийнято нове, яким у задоволенні позову відмовлено.

Перевіркою змісту касаційної скарги встановлено, що скаржник, на виконання вимог статті 330 КАС України, як на підставу звернення до Суду покликається на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України (якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, а саме застосування статей 235 та 236 Кодексу законів про працю України, статей 14, 255, 256, 370-373 КАС України щодо стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду у разі скасування Верховним Судом судового рішення про поновлення працівника на роботі, яке набрало законної сили .

Ухвалою Верховного Суду від 11 липня 2022 року касаційну скаргу залишено без руху. Заявнику необхідно було надати до суду касаційної інстанції обґрунтованого клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження та надання відповідних доказів на обґрунтування вказаного клопотання.

Згідно з поштовим повідомленням ухвалу Верховного Суду від 11 липня 2022 року позивач отримав 02 серпня 2022 року. З огляду на це останній день на виконання вимог ухвали становив 12 серпня 2022 року.

Заявник касаційної скарги на виконання вимог ухвали Верховного Суду від 11 липня 2022 року засобами поштового зв`язку 12 серпня 2022 року надіслав на адресу суду касаційної інстанції клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження.

В цьому клопотанні скаржник зазначає, що рішення суду апеляційної інстанції від 29 вересня 2021 року було отримано позивачем 16 листопада 2021 року після чого 25 листопада 2021 року подано до Верховного Суду касаційну скаргу, проте ухвалою Верховного Суду від 09 грудня 2021 року касаційну скаргу було повернуто скаржникові.

Другу касаційну скаргу було повернуто скаржникові на підставі ухвали Верховного суду від 31 січня 2022 року, яку позивач отримав 25 лютого 2022 року

Третю касаційну скаргу було повернуто скаржникові на підставі ухвали Верховного Суду від 18 квітня 2022 року, яку позивач отримав 02 червня 2022 року.

Три попередні касаційні скарги були повернуті скаржникові через їх невідповідність вимогам КАС України.

Як зазначає заявник касаційної скарги, недоліки касаційні скарги, у визначені Судом строки, усувались та подавались повторно без зайвих зволікань. На думку скаржника, це вказує на поважність причин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від його волевиявлення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.

Проте, Верховний Суд не може погодитися з цієї думкою з огляду на наступне.

Касаційні скарги заявника були повернуті на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України (у касаційних скарг не були викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку). Верховний Суд наголошує, що не оформлення попередніх касаційних скарг відповідно до вимог КАС України аж ніяк не може вважатися обставинами, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, оскільки належне оформлення касаційних скарг відповідно до КАС України залежать акурат від волевиявлення особи скористатися своїм правом на касаційне оскарження, проте скаржник з суб`єктивних, а не об`єктивних причин, не брав до уваги роз`яснення Верховного Суду з приводу правильного зазначення та викладення підстав касаційного оскарження рішення суду апеляційної інстанції у попередніх касаційних скаргах, що зумовлювало їх неодноразове повернення.

З приводу повторного без зволікань звернення до Верховного Суду після повернення касаційної скарги колегія суддів не заперечує проти права на повторне звернення з касаційною скаргою після її повернення, проте вважає, що таке право не є абсолютним. Це обґрунтовується змістом частини восьмої статті 169 КАС України, відповідно до якої скаржник має право на повторне звернення з касаційною скаргою, якщо будуть усунуті недоліки касаційної скарги, які стали підставою для повернення вперше поданої касаційної скарги і таке звернення відбувається без зайвих зволікань. Також скаржник повинен довести, що повернення вперше поданої касаційної скарги відбулося з причин, які не залежали від особи, яка оскаржує судові рішення.

Слід зазначити, що право на касаційний перегляд судових рішень кореспондується з обов`язком дотримуватися процесуального законодавства щодо порядку, строків і умов реалізації цього права. Такі процесуальні обов`язки для всіх учасників судового процесу є однаковими, що забезпечує принцип рівності сторін.

Суд наголошує, що подання касаційної скарги майже через 9 місяців після ухвалення оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції не може бути визнано Судом як своєчасне та належне виконання скаржником його процесуальних обов`язків.

Аналіз положень статей 5, 13, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України свідчить про те, що учасники справи, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку, яке повинно бути реалізовано у встановлений вказаним кодексом строк.

Учасники справи, мають право оскаржити судові рішення у встановлений Кодексом строк та у передбаченому процесуальним законом порядку. Кодекс адміністративного судочинства України передбачає можливість поновлення пропущеного строку лише у разі його пропуску з поважних причин.

Встановлення процесуальних строків процесуальним законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства процесуальних обов`язків.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Отже, враховуючи обставини справи, зазначену скаржником причину пропуску строку на касаційне оскарження не можна вважати поважною, тобто такою, що не залежала від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, і пов`язана з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Інші підстави для поновлення строку скаржником не зазначені.

Пунктом 4 частини першої статті 333 КАС України обумовлено, що суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження, визнані судом неповажними.

Враховуючи, що скаржником не доведено поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження, зазначена причина пропуску строку не може бути визнана поважною, тому у відкритті касаційного провадження за цією скаргою необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись пунктом 4 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження у справі №460/555/21.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29 вересня 2021 року у справі №460/555/21 за позовом ОСОБА_1 до Рівненської обласної прокуратури, третя особа: Офіс Генерального прокурора про стягнення середньомісячного заробітку за час затримки виконання рішення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

СуддіН.А. Данилевич В.Е. Мацедонська О.Р. Радишевська