Справа № 320/4838/22
Суддя: Горобцова Я.В.
Дата ухвалення: 2022-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

18 серпня 2022 року м. Київ № 320/4838/22

Суддя Київського окружного адміністративного суду Горобцова Я. В., розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали Національної академії внутрішніх справ до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Національної академії внутрішніх справ до ОСОБА_1 , в якій позивач просить суд:

- стягнути з ОСОБА_1 на користь Національної академії внутрішніх справ 56374,22 гривні заборгованості пов`язаної з утриманням навчальному закладі.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 07.06.2022 дану позовну заяву залишено без руху та надано позивачу для усунення зазначених у мотивувальній частині ухвали недоліків.

На виконання вимог ухвали від 24.06.2022 представником позивача подано заяву про поновлення строку на подання позовної заяви.

В обґрунтування поважності пропуску строку звернення до суду позивач зазначає, що впродовж багатьох років позови НАВС про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі, задовольнялись загальними судами у порядку цивільного судочинства. У випадку виникнення спору щодо підсудності такої категорії справ, суди апеляційної та касаційної інстанції підтримували позицію судів першої інстанції щодо юрисдикційної підсудності зазначеної категорії справ, розглядаючи їх також у порядку цивільного судочинства.

Розглянувши клопотання позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду, суд зазначає таке.

За приписами частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини другої статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.

У частині третій статті 122 КАС України визначено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частиною п`ятою статті 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Відповідно до частини третьої статті 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

У цій справі спірні правовідносини виникли у зв`язку зі звільненням відповідача з публічної служби та виникненням у нього, на підставі укладеного контракту, зобов`язання щодо відшкодування фактичних витрат, пов`язаних з його утриманням в Національній академії внутрішніх справ.

Верховним Судом сформовано правову позицію відповідно до якої спори стосовно проходження публічної служби охоплюють спори, які виникають з моменту прийняття особи на посаду і до її звільнення, зокрема й питання відповідальності за невиконання договору підготовки фахівця, що зумовлює відшкодування фактичних витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі, навіть якщо подання відповідного позову про відшкодування витрат відбувається після її звільнення з публічної служби, а тому до таких спорів підлягають застосуванню приписи частини п`ятої статті 122 КАС України. Тобто, у цьому випадку підлягає застосуванню місячний строк звернення до суду, про що дійшов обґрунтованого висновку суд першої інстанції.

Зокрема, така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 804/285/16 і неодноразово викладалася у постановах Верховного Суду від 30 вересня 2019 року у справі №340/685/19, від 10 жовтня 2019 року у справі № 140/721/19, від 24 грудня 2019 року у справі №824/284/19-а, від 29 квітня 2020 року у справі №560/1942/19, від 18 червня 2020 року у справі №140/2024/19 та від 01 липня 2020 року у справі №400/1758/19, від 13 серпня 2020 року у справі №1.380.2019.001192, від 19 листопада 2020 року у справі №400/2654/19, від 20 листопада 2020 року у справі №160/11957/19, від 21 січня 2021 року у справі №520/1559/2020 та від 28 січня 2021 року у справі №520/6265/2020.

Відповідно до Витягу з наказу від 17.07.2020 №208о/с лейтенанта поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за пунктом 7 (за власним бажанням) частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію».

Відтак, про порушення свого позивач повинен дізнався 17.07.2020.

Відповідно до ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10.05.2022 у справі №357/14150/21 з позовною заявою НАВС про стягнення заборгованості за навчання з ОСОБА_1 звернулась 25.11.2021, тобто майже через півтора роки після наказу про звільнення останнього зі служби.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10.05.2022 провадження у справі за позовом Національної академії внутрішніх справ до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за навчання, 3% річних та інфляційної складової від суми заборгованості закрито.

Позовна заява подана до Київського окружного адміністративного суду 25.05.2022.

Позивач у заяві про поновлення строку звернення до суду, з посиланням на частину другу статті 122 КАС України, просив визнати поважними причини пропуску строку звернення до адміністративного суду та поновити йому цей строк.

Надаючи оцінку поважності причин пропуску строку звернення до суду, суд виходить з того, що твердження позивача про виникнення підстав для звернення до адміністративного суду із цим позовом після постановлення ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10.05.2022 є необґрунтованим.

Звернення до іншого суду з порушенням процесуальних правил не є поважною причиною для поновлення строку. Окрім того, позивач звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду лише 25.11.2021, тобто майже через півтора роки після наказу про звільнення останнього зі служби.

В аспекті спірних правовідносин необхідно звернути увагу, що пропуск строків звернення до адміністративного суду не може бути безумовною підставою для залишення позову без розгляду, оскільки процесуальним законодавством передбачено можливість визнання судом причини пропуску таких строків поважними і в такому випадку справа розглядається та вирішується в порядку, встановленому КАС України.

Поважними причинами пропуску строків звернення до суду необхідно розуміти обставини, які є об`єктивно непереборними, та не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами. Водночас на законодавчому рівні не регламентується, які причини є поважними, а які ні. Питання щодо визначення поважності підстав пропуску строку звернення до суду залишається на розсуд суду.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку звернення до суду, позивач посилався на зміну Великою Палатою Верховного Суду судової практики щодо юрисдикції розгляду такої категорії справ, що було відображено у постанові від 12.12.2018 в справі № 804/285/16.

Проте суд уважає, що обставини, на які посилається позивач, не є поважними причинами пропуску строку звернення до суду з цим позовом, оскільки не перешкоджали зверненню до суду в установлений строк. Наведені позивачем підстави пропуску строку звернення до адміністративного суду мають суб`єктивний характер і не позбавляли останнього можливості звернутися до суду з цим позовом у встановлені КАС України строки.

ідлік місячного строку для звернення з цим позовом до суду потрібно починати з 17.07.2020 (дата звільнення відповідача).

Відтак строк звернення до суду із цим позовом сплив 17.08.2020, натомість позивач звернувся до суду 25.11.2021 з цивільним позовом до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області.

А після отримання ухвали від 10.05.2022 про закриття провадження у справі до адміністративного суду позивач звернувся 25.05.2022.

Отже, оскільки позивачем пропущений місячний строк для звернення до адміністративного суду, передбачений частиною п`ятою статті 122 КАС України, жодних причин і обставин, які об`єктивно ускладнювали або унеможливлювали реалізацію позивачем прав у встановлений строк, останнім не наведено і таких судом не встановлено, то суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення цього позову без розгляду.

Питання визначення юрисдикції спорів щодо відшкодування вартості навчання особою, яка перебуває або перебувала на посадах, віднесених до державної або публічної служби, за позовом суб`єкта владних повноважень було вирішено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12.12.2018 у справі №804/285/16.

В подальшому таку правову позицію було також підтримано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16.10.2019 у справі №1.380.2019.001198.

Суд зауважує, що строк звернення до суду, як одна із складових гарантії "права на суд", може і має бути поновленим, лише у разі наявності достатніх на те поважних причин.

Поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд судді, суду.

Непереборних або поважних обставин, які перешкоджали звернутися позивачу до належного суду із цим позовом та не залежали від його волевиявлення останнім не наведено, а судом не встановлено.

Вказана позиція узгоджується з позицію Верховного суду, викладеною в постанові Верховного суду від 28.04.2022 у справі №420/9196/20.

Відтак, звернувшись у травні 2022 року до суду з позовом про стягнення вартості навчання позивачем пропущено шестимісячний строк звернення до суду з даним позовом.

Втім, будь-яких поважних підстав для поновлення строку звернення до суду, підтверджених належними доказами, позивачем в заяві про усунення недоліків не зазначено.

Суд зауважує, що встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

У справі Європейського суду з прав людини «Стаббігс та інші проти Великобританії» визначено, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

У рішенні «Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії» від 25.01.2000 Європейський суд зазначив про те, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає про те, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (рішення Європейського суду у справі «Перез де Рада Каванілес проти Іспанії» від 28.10.1998, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Відтак, подання позовної заяви, за відсутності належного обґрунтування причин такого тривалого зволікання, матиме наслідком порушення принципу правової визначеності, що є недопустимим в силу позиції Європейського Суду з прав людини у даному питанні.

Статтею 123 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку (частина перша).

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву (частина друга).

Отже, суд дійшов висновку про пропущення позивачем місячного строку звернення до адміністративного суду без поважних причин та про необґрунтованість позивачем поважності підстав пропуску строку звернення до суду, наведених у клопотанні позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду.

Відповідно до пункту 9 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Зважаючи на необґрунтованість позивачем поважності підстав пропуску строку звернення до суду з позовом, який залишено без руху, суд дійшов висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви.

Керуючись статтями 122, 123, 169, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

Повернути без розгляду позовну заяву Національної академії внутрішніх справ до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення (підписання) ухвали.

Суддя Я.В. Горобцова