Справа № 826/16859/18
Суддя: Добрівська Н.А.
Дата ухвалення: 2022-05-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 травня 2022 року м. Київ № 826/16859/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Добрівської Н.А.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у м. Києві

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 25.06.2018 № та №, -

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач, ФОП ОСОБА_1 ) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління ДФС у м. Києві (далі також - ГУ ДФС у м. Києві) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 25.06.2018 № та №.

Позовні вимоги обґрунтовані безпідставність висновків контролюючого органу, покладених в основу оскаржуваних рішень. Позивач стверджує, що у акті перевірки відповідачем не заперечується і не ставиться під сумнів, а ні факт наявності в об`єктах оренди систем охоронної сигналізації, а ні наявність у позивача обов`язку підтримувати ці системи в робочому стані протягом дії договору оренди, а ні факт отримання позивачем послуг з технічного обслуговування засобів охоронної сигналізації від ФОП ОСОБА_2 , а ні факт проведення позивачем повної оплати їх вартості (фактичне понесений витрат). Відповідач у акті перевірки вказує лише про відсутність в наданих до перевірки договорах оренди обов`язку позивача забезпечувати охорону переданих в оренду приміщень, та зазначає що вартість оплачених позивачем послуг не компенсувалась орендарями. Разом з тим, позивач зазначив, що надані позивачем в оренду нежитлові приміщення оснащені системами охоронної сигналізації які, у випадку спроби незаконного проникнення на об`єкт, забезпечують своєчасну передачу сигналу тривоги. Тобто, виконують функцію оповіщення про наявність загрози порушення правопорядку на цих об`єктах, а не функцію їх охорони. Крім того, позивачем зазначено, що обов`язок позивача забезпечити наявність в нежитлових приміщеннях, що використовуються ним для здійснення господарської діяльності (надаються в тимчасове користування за плату), систем охоронної сигналізації, а також за свій рахунок здійснювати їх обслуговування та усувати несправності в роботі таких систем, прямо передбачено умовами договорів оренди. Отже, на думку позивача, єдиною підставою відображення у акті перевірки висновків про завищення позивачем витрат і, як наслідок, заниження об`єкту оподаткування спірного податкового періоду є твердження відповідача про відсутність у платника податку права, при визначенні чистого оподатковуваного доходу (об`єкту оподаткування) від операцій з надання приміщень в оренду, вираховувати різницю між отриманою від цих операцій виручкою та витратами які понесені ним на охорону переданих в оренду приміщень. Проте, понесені позивачем витрати не повязані з охороною приміщень, є витрати на проведення технічного огляду охоронної сигналізації, прямо пов`язані з господарською діяльністю ФОП ОСОБА_1 та отриманням прибутку, а тому правомірно були враховані ним при визначенні об`єкту оподаткування за звітний податковий період. Оскільки, інших обґрунтувань та підстав для висновків про завищення позивачем витрат на суму отриманих та оплачених послуг з технічного огляду охоронної сигналізації нежитлових приміщень у акті перевірки відповідачем не наведено, прийняті відповідачем на підставі цього акта податкові повідомлення-рішення щодо збільшення податкових зобов`язань зі сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору є безпідставними.

Відповідач позовні вимоги не визнав, просив у задоволенні позову відмовити повністю, оскільки податкові повідомлення-рішення прийняті правомірно. При цьому, відповідач зазначив, що до складу витрат включаються тільки витрати, які пов`язані з отриманням доходу та підтвердженні відповідними первинними документами. Тобто вартість оплачених послуг з охорони приміщень, у тому числі тих, які здаються в оренду, не включаються до складу витрат фізичної особи-підприємця на загальній системі оподаткування. Крім того, ФОП ОСОБА_1 , також, порушено вимоги пункту 161 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України у частині не нарахування, не утримання та не сплати військового збору на загальну суму 6586,39 грн.

Представником позивача подана відповідь на відзив, у яких заперечуються доводи відповідача та повторно наголошено на порушеннях контролюючого органу, що слугували для позивача підставою для звернення до суду із даним позовом. Крім того, позивач зазначає, що отримані позивачем послуги не є послугами з охорони приміщень, що надаються ним у оренду; у спірному податковому періоді позивачем замовлялись та отримувались лише послуги з обслуговування систем охоронної сигналізації приміщень, які використовуються ним для здійснення господарської діяльності - падання в оренду; послуги з обслуговування систем охоронної сигналізації замовлялись та були отримані позивачем для забезпечення відповідності приміщень умовам договорів оренди та виконання зобов`язань перед орендарями; утримання систем охоронної сигналізації є невід`ємною і обов`язковою частиною поточної підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 , пов`язаної зі здачею в оренду об`єктів нерухомості; витрати, понесені позивачем на обслуговуванням систем охоронної сигналізації, безпосередньо пов`язані з експлуатацією нерухомого майна, яке використовується у підприємницькій діяльності з метою отримання доходів, а тому відносяться до переліку, визначених підпунктом 177.4.4 пункту 177.4 статті 177 ПК України, «інших витрат» безпосередньо пов`язаних з отриманням прибутку і підлягають врахуванню при визначенні об`єкту, оподаткування за звітний податковий період.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.10.2018 відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Оскільки на день розгляду справи Головне управління ДФС у місті Києві перебуває в стані припинення (запис від 01.08.2019) у зв`язку з реорганізацією податкового органу на підставі Кабінету Міністрів України від 19.06.2019 № 537 «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби» та розпорядження Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №682-р «Питання Державної податкової служби», а також зважаючи на те, що відносно правонаступника ГУ ДФС у м. Києві - Головного управління ДПС у м. Києві до Єдиного внесено запис «в стані припинення» (дата запису: 22.10.2020; номер запису: 011086626), а також відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.09.2020 №893 «Деякі питання територіальних органів Державної податкової служби», наказу Державної податкової служби України від 30.09.2020 №529, положення про Головне управління ДПС у м. Києві затвердженого наказом Державної податкової служби України від 12.11.2020 №643, з урахуванням змісту позовних вимог та доводів, наведених на їх обґрунтування на підставі статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про необхідність заміни первинного відповідача процесуальним правонаступником у спірних правовідносинах - Головним управлінням ДПС у місті Києві (відокремлений підрозділ) (ідентифікаційний код юридичної особи - 44116011, адреса: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19).

Згідно з частиною третьою статті 241 Кодексу адміністративного судочинства України судовий розгляд справи в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Ознайомившись із письмово викладеними доводами позивача, дослідивши подані документи і матеріали, суд встановив такі обставини справи.

ГУ ДФС у м. Києві проведено документальну планову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 по 31.12.2017, дотримання законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 по 31.12.2017, за результатами якої складено акт №2636/26-15-42-04-30/ від 07.06.2018.

Перевіркою встановлено такі положень:

- пункту 177.2 та пункту 177.4 статті 177 Податкового кодексу України (далі - ПК України), позивачем занижено податок на доходи фізичних осіб за період з 01.01.2015 по 31.12.2017 на 82479,85 грн;

-підпунктів 1.2, 1.3 пункту 161 Підрозділу 10 розділу XX ПК України, позивачем занижено та не перерахування до бюджету військовий збір за 2015-2017 роки в розмірі 6586,39 грн;

- абзацу 3 частини восьмої статті 9 Закону № 2464-VI, позивачем не нараховано та не сплачено суму єдиного внеску, нарахованого з чистого оподаткованого доходу за 2011-2017 роки у розмірі 89042,96 грн;

- пункту 187.1 статті 187, пункту 198.3, пункту 198.5 статті 198 ПК України, позивачем занижено податкові зобов`язання з податку на додану вартість за 2015-2017 роки на суму 7415,00 грн;

- пункту 177.10 статті 177 ПК України порушено порядок ведення обліку доходів та витрат за період з 01.01.2015 по 31.12.2017 та наказу Міністерства доходів та зборів України від 16.09.2013 №481 «Про затвердження форми Книги обліку доходів та витрат, які ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, та порядку її ведення»;

- абзацу 3 частини восьмої статті 9 Закону № 2464-VI, ФОП ОСОБА_1 несвоєчасно перераховано до бюджету єдиний соціальний внесок (34,7%) в сумі 393,50 грн.

В акті перевірки в оскаржуваній частині щодо заниження чистого оподаткованого доходу зазначено, що перевіркою достовірності відображення у звітності сум доходів, отриманих від здійснення підприємницької діяльності, що підлягають обкладенню податком на доходи фізичних осіб та на які нараховується єдиний внесок, встановлено заниження чистого оподаткованого доходу за 2015 - 2017 роки в розмірі 439092,10 грн.

При цьому, відповідач зазначив, що до складу витрат включаються тільки витрати, які пов`язані з отриманням доходу та підтвердженні відповідними первинними документами.

Тобто вартість оплачених послуг з охорони приміщень, у тому числі тих, які здаються в оренду, не включаються до складу витрат фізичної особи-підприємця на загальній системі оподаткування.

Крім того, перевіркою встановлено, що відповідно до договорів оренди, підписаних ФОП ОСОБА_1 з орендарями, не передбачено забезпечення охорони приміщень орендодавцем (ФОП ОСОБА_1 ). Відповідно до наданих до перевірки документів вартість оплачених послуг з охорони приміщень не компенсувалася орендодавцю - ФОП ОСОБА_1 орендарями приміщень.

Також за висновком контролюючого органу ФОП ОСОБА_1 порушено вимоги пункту 161 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України у частині не нарахування, не утримання та не сплати військового збору на загальну суму 6586,39 грн.

Отже, підставою відображення у акті перевірки висновків про завищення позивачем витрат і, як наслідок, заниження об`єкту оподаткування спірного податкового періоду є твердження відповідача про відсутність у платника податку права, при визначенні чистого оподатковуваного доходу (об`єкту оподаткування) від операцій з надання приміщень в оренду, вираховувати різницю між отриманою від цих операцій виручкою та витратами які понесені ним на охорону переданих в оренду приміщень.

Не погоджуючись із висновками акта перевірки, позивач надав заперечення.

За результатами розгляду заперечень №67/26-15-42-04 від 23.06.2017 акт перевірки №2636/26-15-42-04-30/ від 07.06.2018 залишено без змін.

З урахуванням результатів розгляду заперечень та на підставі висновків акта перевірки ГУ ДФС у м. Києві винесені податкові повідомлення-рішення від 25.06.2018:

- №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 82479,85 грн та застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 20619,96 грн;

- №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір в сумі 6586,39 грн та застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 1646,60 грн.

Не погоджуючись із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями позивач оскаржив їх у порядку адміністративного оскарження до Державної фіскальної служби України.

Рішенням ДФС України про результати розгляду скарги від 14.09.2018 №14036/Д/99-99-11-02-01-14 скаргу ФОП ОСОБА_1 залишено без задоволення, а оскаржувані податкові повідомлення-рішення - без змін.

Окружний адміністративний суд міста Києва, вирішуючи спір по суті позовних вимог, керується такими мотивами.

В частині другій статті 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки та збори в порядку та в розмірах встановлених законом.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до підпункту 14.1.226 пункту 14.1 статті 14 ПК України самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.

Пунктами 44.1, 44.2 статті 44 ПК України визначено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту. Для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Оподаткування доходів, отриманих фізичною особою-підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, регулюються положеннями статті 177 ПК України.

Пунктом 177.1 статті 177 ПК України встановлено, що доходи фізичних осіб-підприємців, отримані протягом календарного від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в пункті 177.1 статті 177 ПК України.

Пунктом 177.2 статті 177 ПК України передбачено, що об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи-підприємця.

Положеннями пункту 177.4 статті 177 ПК України визначено, що до переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать: витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат; витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу); обов`язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов`язкове страхування життя або здоров`я працівників у випадках, передбачених законодавством; суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом; інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов`язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1-177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв`язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов`язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов`язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Не включаються до складу витрат підприємця:

- витрати, не пов`язані з провадженням господарської діяльності такою фізичною особою - підприємцем;

- витрати на придбання, самостійне виготовлення основних засобів та витрати на придбання нематеріальних активів, які підлягають амортизації;

- витрати на придбання та утримання основних засобів подвійного призначення, визначених цією статтею;

- документально не підтверджені витрати послуг (підпункт 177.4.5 пункту 177.4 статті 177 ПК України).

Фізичні особи - підприємці подають до контролюючого органу податкову декларацію за місцем своєї податкової адреси за результатами календарного року у строки, встановлені підпункт 177.4.5 пункту 177.4 статті 177 ПК України для річного звітного податкового періоду, в якій також зазначаються авансові платежі з податку на доходи (пункт 177.5 статті 177 ПК України).

Вимоги щодо обов`язкової наявності у підприємця первинних документів як підстави для формування даних податкового обліку встановлені також пунктом 44.1 статті 44 ПК та пунктом 177.10 статті 177 ПК.

Так, згідно з пунктом 44.1 статті 44 ПК платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Поняття «первинний документ» розкрито в статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-XIV та в пункті 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженому наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 (зі змінами і доповненнями), відповідно до положень яких - це документ, який містить відомості про господарську операцію.

Тобто, у податковому обліку понесені витрати мають бути підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, які містять відомості про господарську операцію, підтверджують її фактичне здійснення та понесення витрат. І тільки за повної відсутності таких документів, або у разі, коли такі документи є недостовірними, тобто не відображають реальних подій (господарської операції), витрати, що враховуються при обчисленні об`єкта оподаткування, можуть вважатися не підтвердженими.

За умови реального здійснення платником податку господарської операції з придбання товарів (робіт, послуг), яка призвела до об`єктивної зміни складу активів такого платника, придбання такого товару (робіт, послуг) з метою використання у господарській діяльності, наявності первинних документів, які підтверджують понесені витрати, платник податку має право на віднесення таких витрат до витрат, що враховуються при обчисленні об`єкта оподаткування.

ОСОБА_1 зареєстрований Виконавчим комітетом Криворізької міської ради Дніпропетровської області 17.09.2010, як фізична особа-підприємець, що підтверджується свідоцтвом серія НОМЕР_1 про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця.

Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців основним видом діяльності є 68.20 - надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна.

У період з 01.01.2015 по 31.12.2017 фізична особа - підприємець ОСОБА_1 надав в оренду власні нежитлові приміщення, що також не спростовується актом перевірки.

На підтвердження, позивачем надано копії договорів оренди №3103/17 від 13.03.2017 (м. Кривий Ріг, вул. Костенка, 8, рим. 15,25) з актом прийому-передачі від 01.04.2017 та поверховим планом; №01/06/15-01 від 01.06.2015 (м. Кривий Ріг, вул. Недєліна, 43) з актом прийому-передачі від 01.06.2015, поверховим планом 1-го поверху та додатковою угодою від 31.05.2012; №01/07/17-01 від 01.07.2017 (м. Кривий Ріг, вул. Недєліна, 43) з актом прийому-передачі від 01.07.2017 та поверховим планом 1-го поверху; №01/11/16-01 від 01.11.2016 ( АДРЕСА_1 ) з актом прийому-передачі від 01.12.2016 та поверховим планом 1-го поверху; №01/07/14-02 від 01.07.2014 (м. Кривий Ріг, вул. Дніпровське шосе, 10 примі 1) з актом прийому-передачі від 01.07.2016 та поверховим планом 1-го поверху; № 01/04/16-01 від 01.04.2016 (м. Кривий Ріг, вул. Недєліна, 43) з актом прийому-передачі від 01.04.2016 та поверховим планом 1-го поверху; № 2303/15-02 від 23.03.2015 (м. Кривий Ріг, пр. Металургів, 36/3) з актом прийому-передачі від 01.04.2015 та поверховим планом цокольного поверху; № 2206/15-01 від 22.06.2015 (м. Кривий Ріг, пр. Металургів, 36/3) з актом прийому-передачі від 01.07.2015 та поверховим планом цокольного поверху; договору № 2303/15-01 від 23.03.2015 (м. Кривий Ріг, пр. Металургів, 36/3) з актами прийому-передачі від 01.04.2015 та 30.06.2015, поверховим планом цокольного поверху та додаткова угода від 19.06.2015; №01/12/14-01 від 01.12.2014 (м. Кривий Ріг, вул. Недєліна, 43) з актами прийому-передачі від 01.12.2014 та від 31.05.2015, поверховим планом 1-го поверху та додаткова угода від 29.05.2015; №1505-17/2 від 15.05.2017 (м. Кривий Ріг, вул. Ватутіна, 20, прим. 34) з актом прийому-передачі від 22.05.2017, поповерховий план, додаткова угода від 26.02.2018.

Договорами оренди передбачено, що ФОП ОСОБА_1 (Орендодавець) зобов`язаний за свій рахунок обслуговувати засоби охоронної і пожежної сигналізації, вчасно усувати несправності в роботі засобів охоронної та пожежної сигналізації, а саме: підпункт 6.1 пункту 6 Договору №3103/17 від 13.03.2017; підпункт 6.1 пункту 6 Договору №1505-17/2 від 15.05.2017.

Також, договорами оренди передбачено, що ФОП ОСОБА_1 (Орендодавець) зобов`язаний за свій рахунок обслуговувати засоби охоронної і пожежної сигналізації та засоби відеоспостереження, внутрішньобудівельні інженерні мережі (в тому числі електричні, водопровідні та каналізаційні мережі, вентиляцію), вчасно усувати несправності в роботі засобів охоронної та пожежної сигналізації та засобів відеоспостереження, а також аварії, надзвичайні ситуації та їх наслідки, які сталися з вини Орендодавця у будівлі, в якій знаходиться об`єкт оренди, а саме: підпункт 3.1.4 пункту 3 Договору №01/06/15-01 від 01.06.2015; підпункт 3.1.4 пункту 3 Договору №01/07/17-01 від 01.07.2017; підпункт 3.1.4 пункту 3 Договору №01/11/16-01 від 01.11.2016; підпункт 3.1.4 п.3 Договору №01/07/14-02 від 01.07.2014; підпункт 3.1.4 пункту 3 Договору №01/04/16-01 від 01.04.2016; підпункт 3.1.4 пункту 3 Договору № 2303/15-02 від 23.03.2015; підпункт 3.1.4 п.3 Договору № 2206/15-01 від 22.06.2015; підпункт 3.1.4 пункту 3 договору № 2303/15-01 від 23.03.2015; підпункт 3.1.4 пункту 3 Договору №01/12/14-01 від 01.12.2014.

Отже, враховуючи вищезазначене, доводи відповідача, що договорами оренди укладеними ФОП ОСОБА_1 з орендарями, не передбачено забезпечення охорони приміщень орендодавцем (ФОП ОСОБА_1 ) є необґрунтованими та безпідставними.

У зв`язку з цим, позивачем було укладено між ФОП ОСОБА_1 (Замовник) та ФОП ОСОБА_2 (Виконавець) ряд типових договорів на технічне обслуговування та ремонт засобів охоронної сигналізації: №48.12/14-ТО від 30.12.2014, №50.12/14-ТО від 30.12.2014, №44.12/14-ТО від 30.12.2014, №46.12/14-ТО від 30.12.2014, №43.12/14-ТО від 30.12.2014, №59.12/14-ТО від 30.12.2014, №64.12/14-ТО від 30.12.2014, №62.12/14-ТО від 30.12.2014, №40.12/14-ТО від 30.12.2014, №52.12/14-ТО від 30.12.2014, №54.12/14-ТО від 30.12.2014, №56.12/14-ТО від 30. 12.2014.

Відповідно до п. 1.1 договорів, в порядку та на умовах, визначених цими договорами Виконавець зобов`язується виконати роботи з технічного обслуговування та ремонту засобів охоронної сигналізації об`єктів Замовника, що знаходяться за адресами (м. Кривий Ріг, м-н. 4-й Зарічний, 24, прим. 143; м. Кривий Ріг, вул. Карла Лібнехта, 1, при. 40; м. Кривий Ріг, вул. Дмитрова, 49, при. 65; м. Кривий Ріг, вул. Дніпровське шосе, 10 примі 1; м. Кривий Ріг, вул. Ватутіна, 20, прим. 34; АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2 ; АДРЕСА_3 ; АДРЕСА_4 ; м. Кривий Ріг, вул. Костенка, 8, рим. 15,25; м. Кривий Ріг, вул. Лермонтова, 20, прим. 2; м. Кривий Ріг, вул. Мелешкіна, 9, прим. 43а), а Замовник зобов`язаний прийняти виконані Виконавцем роботи та оплатити їх у відповідності з умовами даного договору. Перелік засобів охоронної сигналізації, що знаходяться на об`єкті Замовника та вартість їх технічного обслуговування зазначається в додатку №1 до цих договорів, який є їх невід`ємною частиною.

На підтвердження виконання договорів на технічне обслуговування та ремонт засобів охоронної сигналізації позивачем надані копії: договорів, актів здачі-прийняття виконаних робіт (послуг); виписок банку по рахунку позивача якими підтверджується факт оплати послуг за технічне обслуговування систем охоронної сигналізації; перелік засобів охоронної сигналізації, встановленої на об`єкті замовника; перелік робіт з технічного обслуговування та ремонту засобів охоронної сигналізації, які знаходяться на об`єкті замовника.

Відповідно до абзацу 4 пункту 164.1 статті 164 ПК України базою оподаткування для доходів, отриманих від провадження господарської або незалежної професійної діяльності, є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається відповідно до пункту 177.2 статті 177 та пункту 178.3 статті 178 цього Кодексу.

Об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Таким чином, єдиний внесок нараховується на суму чистого оподаткованого доходу, який визначається як різниця між доходом і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи-підприємця. Своєю чергою, сума чистого оподатковуваного доходу визначається платником податку з доходів фізичних осіб у річній податковій декларації про майновий стан і доходи.

Отже, витрати, здійснені на оплату послуг з технічного обслуговування та ремонту засобів охоронної сигналізації є витратами, які безпосередньо по`вязані з експлуатацією нерухомого майна, яке використовується в господарській діяльності з метою отримання доходів у розумінні підпункту 177.4.4 пункту 177.4 статті 177 ПК України.

Позивачем було надано первинні документи, які підтверджують реальність господарських операцій, а також що понесені позивачем витрати сформовані в період отримання ним доходів від оренди нежитлових приміщень та здійсненні в межах господарської діяльності позивача, тоді як контролюючим органом не було надано жодних належних, достатніх та допустимих доказів на підтвердження недотримання позивачем вимог чинного податкового законодавства.

У зв`язку знаведеним суд дійшов висновку про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 82479,85 грн та застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 20619,96 грн.

Щодо податкового повідомлення-рішення №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір в сумі 6586,39 грн та застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 1646,60 грн за порушення вимог підпунктів 1.2, 1.3 пункту 16-1 Підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України, суд вважає за доцільне зазначити наступне.

Законом України №71-VIII від 28.12.2014 «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», який набрав чинності 01.01.2015, внесені зміни до пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, у відповідності до яких тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу. Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту. Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу. Платники збору зобов`язані забезпечувати виконання податкових зобов`язань у формі та спосіб, визначені статтею 176 цього Кодексу.

З огляду на те, що за висновком суду на підставі встановлених у справі обставин заниження позивачем податку на доходи фізичних осіб відповідачем не доведено, а тому не підлягає нарахуванню позивачу грошове зобов`язання зі сплати військового збору.

Наведені вище обставини в своїй сукупності дають суду підстави для висновку щодо обґрунтованості позовних вимог та наявності підстав для їх задоволення.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Керуючись статтями 2, 5-11, 73-77, 79, 90, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 задовольнити.

2. Визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві № від 25.06.2018.

3. Визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві № від 25.06.2018.

4. Стягнути на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_5 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1762,00 грн (одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні 00 коп) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві (відокремлений підрозділ) (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ідентифікаційний код юридичної особи 44116011).

Рішення набирає законної сили у порядку, встановленому в статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку, визначеному статтями 293, 296, 297 Кодексу адміністративного судочинства України до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з моменту складення повного тексту

Суддя Н.А. Добрівська