Справа № 640/16905/21
Суддя: Шейко Т.І.
Дата ухвалення: 2022-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2022 року м. Київ №640/16905/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шейко Т.І.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доГоловного управління Державної податкової служби у м. Києві
провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення
встановив:

ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, в якому просила суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 06 квітня 2020 року №;

- стягнути на користь ОСОБА_1 31873,30 грн. сплачених грошових зобов`язань з транспортного податку.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказувала на протиправність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, оскільки відповідно до приписів підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу України відсутній об`єкт оподаткування, нарахування транспортного податку не відповідає принципу стабільності податкового законодавства, крім цього податкове повідомлення-рішення не вручено належним чином.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 червня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Представник відповідача надав відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти задоволення позовних вимог, виходячи з того, що за результатами камеральної перевірки складено акт камеральної перевірки від 03 березня 2020 року №3941/26-15-33-14/ НОМЕР_1 , на підставі якого прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 06 квітня 2020 року №.

Представник відповідача зауважив, що камеральна перевірка проводилась з підстав не сплати позивачем грошового зобов`язання по транспортному податку з фізичних осіб, яке виникло на підставі податкового повідомлення-рішення №3803-13 від 30 червня 2016 року та не сплачено у встановлені законодавством строки.

Представник позивача надала відповідь на відзив, в якій заперечила проти висновків, викладених у відзиві на позовну заяву, та підтримала позицію викладену у позовній заяві.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Відділом застосування штрафних санкцій за несвоєчасну сплату угоджених сум податкових зобов`язань з податків фізичних осіб управлінням податкового адміністрування фізичних осіб ГУ ДПС у м. Києві на підставі п.п. 19і.1.1, п.п. 19і 1.2 п. 19 .1 ст. 19і, п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п. 75.1 ст. 75, в порядку п. 76.1 ст. 76 Податкового кодексу України проведено камеральну перевірку вимог чинного законодавства своєчасності сплати до бюджету узгодженого грошового зобов`язання по транспортного податку з фізичних осіб.

За результатами перевірки складено акт камеральної перевірки від 03 березня 2020 року №3941/26-15-33-14/ НОМЕР_1 .

За даними інформаційно-телекомунікаційної системи податковий блок громадянка ОСОБА_1 в 2016 році була власником транспортного засобу, а саме:

- легкового автомобіля марки LAND ROVER RANGE ROVER SPORT, 2013 року випуску, об`єм двигуна - 2993 куб. см., ДНЗ - НОМЕР_2, дата здійснення реєстраційної дії-22.11.2013р.

На виконання вимог пп.267.6.1 п.267.6 ст.267 Податкового кодексу України ДПІ у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві проведено обчислення транспортного податку за 2016 рік та громадянці ОСОБА_1 сформовано податкове повідомлення-рішення №3803-13 від 30 червня 2016 року на суму 25000,00 грн.

Граничний термін сплати грошового зобов`язання згідно податкового повідомлення-рішення від 30 червня 2016 року №3803-13 був 30 жовтня 2016 року, в той же час грошове зобов`язання сплачено громадянкою ОСОБА_1 23 серпня 2017 року із затримкою на 298 днів.

В подальшому, як наголошено позивачем, 01 лютого 2021 року ОСОБА_1 під час здійснення реєстраційних дій стало відомо про наявність податкового боргу з транспортного податку в розмірі 25 000 грн та штрафу в розмірі 5 000 грн (20% від суми зобов`язання), без оплати якого вона не могла здійснити реєстраційні дії щодо відчуження майна.

Податкове повідомлення-рішення про нарахування транспортного податку або податкову вимогу про наявність боргу позивач, як вказує, не отримувала.

Після звернення до Головного управління ДПС у м. Києві з метою уточнення реквізитів для оплати транспортного податку, з`ясувалося, що загальна сума боргу з урахуванням штрафу та пені складає 31 873,30 грн. Разом з цим для оплати боргу їй були надані реквізити податкового повідомлення-рішення від 06 квітня 2020 року №, проте, копія такого повідомлення-рішення не надавалася.

Позивач, в свою чергу, сплатила суму боргу в повному обсязі, що підтверджується квитанцією №15 від 01 лютого 2021 року.

З метою отримання повної інформації щодо підстав нарахування транспортного податку та отримання копії відповідного податкового повідомлення-рішення направлено відповідачу адвокатський запит від 24 травня 2021 року.

У відповідь на адвокатський запит надійшов лист відповідача від 01 червня 2021 року №55753/6/26-15-24-08-23, в якому зазначено, що грошове зобов`язання з транспортного податку сформовано в податковому повідомленні-рішенні №84771-13 від 29 червня 2017 року на суму 25 000 грн за період 2017 рік та вручено особисто позивачу під підпис 14 серпня 2017 року, однак, як стверджує позивач, докази такого вручення не надані.

Вважаючи такі дії контролюючого органу протиправними позивачка звернулась з позовом про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 06 квітня 2020 року №.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам Окружний адміністративний суд міста Києва виходить з наступного.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до статті 129 Податкового кодексу України та пункту 7 розділу III наказу Міністерства фінансів України від 07 квітня 2016 року №422 «Про затвердження Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджету, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20 травня 2016 р. за №751/28881, нарахування пені розпочинається:

після закінчення строків погашення узгодженого грошового зобов`язання на суму податкового боргу нараховується пеня:

при самостійному нарахуванні суми грошового зобов`язання платником податків - після спливу 90 днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов`язання, визначеного Податковим кодексом України;

при нарахуванні суми грошового зобов`язання контролюючими органами - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов`язання, визначеного у податковому повідомленні-рішенні згідно з Податковим кодексом України;

у день настання строку погашення податкового зобов`язання, нарахованого контролюючим органом або платником податків у разі виявлення його заниження на суму такого заниження та за весь період заниження (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).

Відповідальність за несвоєчасну сплату платежу передбачена статті 126 Податкового кодексу (в редакції, що діяла до 01 січня 2021 року) в частині своєчасності сплати транспортного податку у вигляді штрафу у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання.

Керуючись вимогами пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16; ст. 19і, пп. 20.1.1, 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, ст. 31, пп.75.1.1 п. 75.1 ст. 75, ст.76, п. 86.2 ст.86, пп. 267.8.1 267.8 ст. 267 Податкового кодексу України ГУ ДПС у м. Києві проведено камеральну перевірку своєчасності сплати до бюджету узгодженого грошового зобов`язання по транспортному податку з фізичних осіб та складено акт від 03 березня 2020 року № 3941/26-15-33-14/ НОМЕР_1 , який повернувся до ГУ ДПС у м. Києві за закінченням встановленого строку зберігання 18 березня 2020 року та податкове повідомлення - рішення форми «Ш» від 06 квітня 2020 року № на суму 5000,00 грн., яке повернулося до ГУ ДПС у м. Києві за закінченням встановленого строку зберігання 29 квітня 2020 року.

Відповідно до пп. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Пунктом 114.1 ст. 114 ГІК України передбачено, що граничні строки застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) до платників податків відповідають строкам давності для нарахування податкових зобов`язань, визначеним статтею 102 цього Кодексу.

В свою чергу, згідно з п. 102.1 ст. 102 ПК України, контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання.

Згідно з п.п. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПК України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Підпунктом 14.1.152 п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що погашення податкового боргу - зменшення абсолютного значення суми такого боргу, підтверджене відповідним документом.

Відповідно до п.п. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Пунктом 31.1 ст. 31 ПК України передбачено, що строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

Момент виникнення податкового обов`язку платника податків, у тому числі податкового агента, визначається календарною датою.

Пунктом 36.1 ст. 36 ПК України визначено, що податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом.

Відповідно до п. 36.5 ст. 36 ПК України відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених Кодексом або законами з питань митної справи.

Суд зауважує, що позивачем оскаржується податкове повідомлення-рішення від 06 квітня 2020 року №, яким позивачу визначено грошового зобов`язання, а саме штраф у розмірі 20% від суми грошового зобов`язання у розмірі 5000,00 грн., за несвоєчасну сплату грошового зобов`язання, визначеного податковим повідомлення-рішенням від 30 червня 2016 року №3803-13.

В той же час, як на підставу протиправності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 06 квітня 2020 року №, представник позивача посилається на протиправність дій контролюючого органу щодо винесення податкового повідомлення-рішення від 29 червня 2017 року №84771-13.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем не надано доказів оскарження податкового повідомлення-рішення від 30 червня 2016 року №3803-13 або сплати визначеного грошового зобов`язання у терміни, визначені чинним законодавством у строк до 30 жовтня 2016 року.

Відповідальність за несплату узгодженої суми податкового зобов`язання протягом граничних строків передбачена п. 126.1 ст. 126 Кодексу.

У разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу

У зв`язку з вищенаведеним, суд дійшов висновку про правомірність дій контролюючого органу щодо винесення податкового повідомлення-рішення від 06 квітня 2020 року №.

Також, суд вважає за доцільне звернути увагу позивача на той факт, що доводи, викладені в позовній заяві, щодо протиправності податкового повідомлення-рішення від 29 червня 2017 року №84771-13 судом не приймаються, як належний доказ протиправності податкового повідомлення-рішення від 06 квітня 2020 року, оскільки податкове повідомлення-рішення від 29 червня 2017 року №84771-13 не є предметом розгляду у справі №640/16905/21, крім цього податкове повідомлення-рішення від 29 червня 2017 року №84771-13 не є тим грошовим зобов`язанням, яке було покладено в основу прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення № від 06 квітня 2020 року.

Стосовно позовної вимоги про стягнення на користь ОСОБА_1 31873,30 грн. сплачених грошових зобов`язань з транспортного податку, суд зауважує наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем добровільно сплачено суму грошового зобов`язання у розмірі 31873,30 грн.

В той же час, позовної вимоги про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 29 червня 2017 року №84771-13 позивачем при зверненні до суду не заявлялось, окрім того суд дійшов висновку про правомірність прийняття контролюючим органом податкового повідомлення-рішення від 06 квітня 2020 року №, а тому відсутні підстави для стягнення з Головного управління Державної податкової служби у м. Києві суми у розмірі 31873,30 грн., оскільки під час розгляду справи позивачем не надано належних та допустимих доказів, якими підтверджується факт неправомірності податкових повідомлень-рішень, на підставі яких визначено суму грошового зобов`язання.

Частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, враховуючи вищенаведене в сукупності, суд дійшов висновку, що відповідач під час прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 06 квітня 2020 року № діяв в межах наданих повноважень та у спосіб, визначений чинним законодавством, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

В зв`язку з відмовою позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, відсутні підстави для розподілу судових витрат згідно зі статтею 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 2, 72-77, 139, 241-246, 251 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, встановлені статтями 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.І. Шейко