Справа № 200/166/22
Суддя: Шинкарьова І.В.
Дата ухвалення: 2022-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2022 року Справа№200/166/22

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Шинкарьової І.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Маріупольський міжрайонний відділ Управління поліції охорони в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльність, стягнення одноразової грошової допомоги при звільнені,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся з позовом до Маріупольського міжрайонного відділу Управління поліції охорони в Донецькій області (далі відповідач) , в якому позивач просить: визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплати на користь позивача, одноразової грошової допомоги при звільнені; стягнути з відповідача не сплачену одноразову грошову допомогу при звільнені у сумі 46 072,80 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що наказом відповідача від 27.04.2020 № 32 о/с звільнений зі служби в Національній поліції за п. 7 ч. 1 ст. 77 (за власним бажанням) Закону України "Про Національну поліцію. Вислуга років на день звільнення у календарному обчисленні складає 16 років 04 місяця 11 днів. Вважає, що відповідачем протиправно не виплачено йому одноразову грошову допомогу при звільненні у розмірі 25% грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби у сумі 46072,80 грн.

Відповідач надав відзив, у якому просив у задоволенні позову відмовити. Свою позицію обґрунтовував тим, що станом на 27.04.2020 (дату звільнення позивача) відповідач не мав правових підстав нараховувати та виплачувати даний вид грошового забезпечення, оскільки таке право виникло лише 21.08.2020, коли набув чинності наказ МВС від 17.07.2020 № 539 Про внесення змін до наказу Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 № 260, яким було доповнено новим Розділом VІ Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських. Тобто, на думку відповідача, оскільки норма цього наказу діє з 21.08.2020, а позивач звільнився у квітні місяці 2020 року на нього не розповсюджуються приписи цього наказу. Також відповідач посилається на пропуск позивачем строку звернення до суду, застосування строку позовної давності та залишення позову без розгляду.

Ухвалою від 10.01.2022 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою від 07.02.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, запропоновано відповідачу подати суду відзив на позовну заяву.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , є громадянином України, що підтверджується копію паспорта серії НОМЕР_2 .

Наказом відповідача від 27.04.2020 № 32 о/с позивача звільнено зі служби в поліції за п.7 ч.1 ст.77 Закону України Про національну поліцію за власним бажанням. Вислуга років на день звільнення у календарному обчисленні складає: 16 років 04 місяців 11 днів.

Згідно з листом відповідача від 28.12.2021 № 288643/48/01-2021 одноразова грошова допомога позивачу станом на момент звільнення не нараховувалась.

Згідно з довідкою відповідача від 29.12.2021 № 625/48/01-2021 за квітень 2020 року позивачу було нараховано грошове забезпечення у розмірі 11518,20 грн.

Вважаючи, що відповідач протиправно не виплатив одноразову грошову допомогу при звільненні, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Щодо посилання відповідача на пропуск позивачем строку звернення до суду, застосування строку позовної давності та залишення позову без розгляду, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 5 ст. 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Відповідно до ст.116 КАС України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму.

Положеннями ст. 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

За змістом ч.1 ст. 117 КЗпП України обов`язок роботодавця перед колишнім працівником щодо своєчасного розрахунку при звільненні припиняється проведенням фактичного розрахунку, тобто, реальним виконанням цього обов`язку. І саме з цією обставиною пов`язаний період, протягом до якого до роботодавця є можливим застосування відповідальності.

У рішенні Конституційного Суду України № 4-рп/2012 від 22.02.2012 у справі за конституційним зверненням громадянина щодо офіційного тлумачення положень ст.233 КЗпП України у взаємозв`язку з положеннями статей 117, 237-1 цього кодексу, Конституційний Суд вказав, що аналіз наведених положень свідчить про те, що невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог лише на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку.

Таким чином, для встановлення початку перебігу строку звернення працівника до суду з вимогою про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

Судом встановлено, що позивача було звільнено зі служби та згідно з наказом від 27.04.2020 виплачено грошову компенсацію за 10 діб невикористаної в 2020 році чергової відпустки. На дату звільнення позивача зі служби відповідачем не було виплачено одноразову грошову допомогу при звільненні не виплачено й на дату звернення до суду. Дана обставина визнається відповідачем.

Враховуючи наведене, судом не встановлено пропуску позивачем строку звернення до суду, а тому підстави для залишення позову без розгляду відсутні.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст..43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди захищається законом.

Відповідно до ст..45 Конституції України кожен, хто працює, має право на відпочинок. Це право забезпечується наданням днів щотижневого відпочинку, а також оплачуваної щорічної відпустки, встановленням скороченого робочого дня щодо окремих професій і виробництв, скороченої тривалості роботи у нічний час. Максимальна тривалість робочого часу, мінімальна тривалість відпочинку та оплачуваної щорічної відпустки, вихідні та святкові дні, а також інші умови здійснення цього права визначаються законом.

Згідно зі ст.102 Закону України Про Національну поліцію пенсійне забезпечення поліцейських та виплата одноразової грошової допомоги після звільнення їх зі служби в поліції здійснюються в порядку та на умовах, визначених Законом України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом визначає Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб (далі - Закон № 2262-XII).

Відповідно до ч.2 ст. 9 Закону №2262-XII особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, при звільненні зі служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається КМУ, які мають вислугу 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Згідно з ч.4 ст. 9 Закону №2262-XII виплата зазначеної в ч.1,2 цієї статті одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється Міністерством оборони України, Міністерством внутрішніх справ України, Національною поліцією, Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України, центральними органами виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах цивільного захисту, транспорту, виконання кримінальних покарань, пожежної і техногенної безпеки, єдину державну податкову політику, іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами, за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачених на їхнє утримання.

Відповідно до ч.5 ст. 9 Закону №2262-XII, поліцейським, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України, звільненим зі служби безпосередньо з посад, займаних в органах державної влади, органах місцевого самоврядування або у сформованих ними органах, на підприємствах, в установах, організаціях і у вищих навчальних закладах із залишенням на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, виплата одноразової грошової допомоги з підстав, передбачених частинами першою та другою цієї статті, здійснюється за рахунок коштів органів, у яких вони працювали.

Згідно з п.3 Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого наказом Міністерства внутрішні з справ України від 06.04.2016 № 260, грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання.

До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Абз. 4 п. 10 постанови КМУ Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей від 17.07.1992 № 393 (далі - Порядок № 393) визначено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної інспекції техногенної безпеки, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби які звільняються із служби за власним бажанням, через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається КМУ, та мають вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Суд зазначає, що положення п.10 Порядку № 393 не пов`язують виплату одноразової грошової допомоги з набуттям особою права на пенсію.

Системний аналіз наведених положень Закону № 2262-ХІІ дає підстави для висновку, що частина друга ст. 9 цього Закону встановлює дві підстави для виплати одноразової грошової допомоги зазначеним у ній особам, зокрема, це особи, які мають право на пенсію та звільнені зі служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини за наявності вислуги років 10 років і більше.

Отже, право на отримання одноразової грошової допомоги, яка має разовий характер, зокрема, особами, які перебували на службі в Національній поліції, у розмірі 25 % місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби пов`язане з наявністю 10 річної вислуги та звільненням з передбачених підстав, зважаючи на те, що ненабуття права на пенсію цих осіб не може нівелювати їх право на отримання зазначеної допомоги за умови наявності 10 і більше років вислуги.

Вказана правова позиція відповідає правовому висновку, викладеному у постановах Верховного Суду від 26.06.2019 у справі №821/3762/15-а, від 30.09.2020 у справі № 821/952/17, від 26.11.2020 у справі № 520/1365/2020.

Як зазначалось, позивача звільнено з 27.04.2020 за власним бажанням з вислугою років 16 років 04 місяців 11 днів, отже він має право на отримання одноразової грошової допомоги.

Щодо розрахунку стягнення з відповідача належних йому при звільненні грошових сум вказаної допомоги, суд зазначає наступне.

Оскільки відповідачем заперечується сам факт наявності у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні, відповідного розрахунку такої допомоги ним до суду не надано.

Тому суд, виходячи із розміру грошового забезпечення позивача станом на час звільнення 11518,20 грн, зазначеного у довідці відповідача від 29.12.2021 № 625/48/01-2021, вважає за належне розрахувати суму недоотриманої позивачем одноразової грошової допомоги при звільненні.

Таким чином, на підставі положень ст. 9 Закону № 2262-ХІІ, розмір належної позивачеві одноразової грошової допомоги при звільненні складає 46072,80 грн. (11518,20*25%*16).

Суд відхиляє посилання відповідача на те, що станом на 27.04.2020 (дату звільнення позивача) відповідач не мав правових підстав нараховувати та виплачувати певний вид грошового забезпечення, оскільки таке право виникло лише 21.08.2020, коли набув чинності наказ Міністерства внутрішніх справ № 539 від 17.07.2020 Про внесення змін до наказу Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 № 260, яким було доповнено новим Розділом VІ Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських відхиляється судом, оскільки спірні правовідносини регулюються Законом№ 2262-ХІІ, що має вищу юридичну силу ніж вищезазначений порядок.

З урахуванням вищевикладеного, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача в частині наявності у нього права на одноразову грошову допомогу при звільненні є обґрунтованими та підлягають задоволенню в частині стягнення з Маріупольського міжрайонного відділу Управління поліції охорони в Донецькій області на користь позивача одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 46072,80 грн.

Щодо встановлення судового контролю за виконанням судового рішення в даній справі, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Враховуючи, що встановлення судового контролю за виконанням судового рішення є правом, а не обов`язком суду, а також приписи ст.14 КАС щодо обов`язковості судових рішень та відсутності об`єктивних обставин щодо невиконання судового рішення з боку відповідача, суд не вбачає підстав для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення.

Згідно з ч.1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Ст.77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, беручи до уваги вищевикладене та оцінюючи наявні в матеріалах справи письмові докази в сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги до Маріупольського міжрайонного відділу Управління поліції охорони в Донецькій області про стягнення несплаченої одноразової грошової допомоги при звільненні підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 992,40 грн.

Таким чином, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягають присудженню судові витрати по сплаті судового збору у сумі 992,40 грн.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90,143, 242- 246, 250, 255, 263 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до Маріупольський міжрайонний відділ Управління поліції охорони в Донецькій області (Маріупольський МВПО) (, адреса : 87515, Україна. Донецька область, м. Маріуполь, вул. Італійська 84) про визнання протиправною бездіяльність, стягнення одноразової грошової допомоги при звільнені задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Маріупольського міжрайонного відділу Управління поліції охорони в Донецький області щодо не нарахування та не виплати на користь ОСОБА_1 , одноразової грошової допомоги при звільнені.

Стягнути з Маріупольського міжрайонного відділу Управління поліції охорони в Донецькій області на користь ОСОБА_1 несплачену грошову допомогу при звільненні у розмірі 46072,80 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Маріупольського міжрайонного відділу Управління поліції охорони в Донецькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Повний текст рішення складено та підписано 18.08.2022.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.В. Шинкарьова