Справа № 640/32331/20
Суддя: Балась Т.П.
Дата ухвалення: 2022-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2022 року м. Київ № 640/32331/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Балась Т.П., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулась ОСОБА_1 (далі - позивачка або ОСОБА_1 ) з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (ідентифікаційний код в , місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16) у призначенні дострокової пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку як члену сім`ї військовослужбовця, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (ідентифікаційний код в , місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16) призначити дострокову пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку як члену сім`ї військовослужбовця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

На обґрунтування своїх вимог позивачем зазначено, що дружиною померлого військовослужбовця смерть якого пов`язана з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи і відповідно до Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003, має право на дострокову пенсію за віком. Вважає відмову відповідач у призначенні дострокової пенсії за віком протиправною.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.03.2021 відкрито спрощене позовне провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Відповідачем подано відзив на позов в якому останній позовні вимоги не визнав, та просив відмовити у задоволенні адміністративного позову виходячи з того, що смерть померлого чоловіка позивачки не пов`язана з проходженням військової служби, оскільки позивачкою не надано документів, що померлий брав участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження військової служби.

Частиною 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

З клопотаннями про розгляд справи у судовому засіданні учасники справи не звертались.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 (у дівоцтві - ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 перебувала у шлюбі з ОСОБА_3 з 09.01.1988, що підтверджується відміткою у паспорті ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 , виданому Дарницьким РУ ГУ МВС України в місті 02.01.2022 та свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 , виданим Великоправутинською сільською радою Хмельницької області 09.01.1988.

ОСОБА_3 з 16.10.1979 по 22.10.1981 проходив строкову службу у Збройних Силах СРСР, що підтверджується копією військового квитка серії НОМЕР_4 .

Відповідно до копії посвідчення серії НОМЕР_5 від 04.11.2008, виданого Держадміністрацією м. Києва, чоловік позивачки ОСОБА_3 мав статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

З копії свідоцтва про смерть вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер.

Згідно з Експертним висновком Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України від 21.05.2014 №5174 встановлено, що захворювання, яке привело до смерті ОСОБА_3 , пов`язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Позивачка, ОСОБА_1 , має статус дружини померлого громадянина з числа ліквідаторів категорії 1 «А», смерть якого пов`язана з Чорнобильською катастрофою, що підтверджується посвідченням № НОМЕР_6 , виданим Держадміністрацією м. Києва 05.03.2002 та має право на пільги і компенсації, передбачені статтями 20, 48, 52, 53, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

22.07.2020 ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про призначення їй дострокової пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку як члену сім`ї загиблого військовослужбовця відповідно до Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Листом від 27.07.2020 № 2600-0314-8/103449 Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повідомило про відсутність підстав для призначення пенсії, оскільки серед наданих документів відсутні відомості про те, що смерть чоловіка позивачки пов`язана з проходженням військової служби.

Вважаючи вказану відмову протиправною, позивачка звернулась до суду з відповідним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" N 1058-IV від 09.07.2003 (надалі Закон N 1058-IV, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Частиною 1 статті 10 Закону N 1058-IV закріплено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

В силу вимог пунктів 4-5 частини 1 статті 115 Закону N 1058-IV, право на призначення дострокової пенсії за віком мають:

4) військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейські, які брали участь у бойових діях, в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення, а також ті, яким встановлено інвалідність внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час захисту Батьківщини або під час виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення, дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення із служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення, особи, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пунктів 20 і 21 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пунктів 12 та 13 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", особи з числа резервістів і військовозобов`язаних, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пункту 19 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пункту 11 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки, яким надано статус особи, на яку поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", відповідно до абзаців шостого і сьомого пункту 1 статті 10 зазначеного Закону, а також абзацу восьмого пункту 1 статті 10 зазначеного Закону з числа членів сімей резервістів і військовозобов`язаних, - після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок;

5) дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, діти, які стали особами з інвалідністю до досягнення повноліття, і батьки, яким надано статус особи, на яку поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", відповідно до абзацу чотирнадцятого пункту 1 статті 10 зазначеного Закону - після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок.

Статтею 44 Закону № 1058-IV передбачено порядок звернення за призначенням (перерахунком) пенсії.

Згідно ч. 1 ст. 44 Закону № 1058-IV, заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

За приписами частин 5 статті 45 Закону № 1058-IV, документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Як вбачається з матеріалів справи, Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві прийнято рішення від 24.07.2020 № 99 «Про пенсійне забезпечення гр. ОСОБА_1 » про відмову ОСОБА_1 у призначенні дострокової пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку як члену сім`ї загиблого військовослужбовця відповідно до Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відмовляючи у призначенні дострокової пенсії за віком ОСОБА_1 , Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві у оскаржуваному рішенні вказало на відсутність у наданих документах відомостей про те, що смерть її чоловіка пов`язана з проходженням військової служби.

Суд наголошує на тому, що, згідно вимог пункту 4 частини 1 статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", право на призначення дострокової пенсії за віком мають, зокрема, дружини військовослужбовців, якщо вони не взяли повторний шлюб, які померли після звільнення із служби, але внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Тобто, обов`язковою умовою для призначення дострокової пенсії за віком є те, що захворювання військовослужбовця, що спричинило його смерть, повинно бути пов`язане, зокрема, з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Як встановлено судом та стверджується матеріалами справи, що позивачка є вдовою військовослужбовця, учасника ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС ОСОБА_3 , який помер після звільнення зі служби внаслідок захворювання пов`язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, має страховий стаж більше 20 років та вік старше 50 років.

При цьому, суд враховує висновок Верховного Суду, викладений у постанові від від 17.04.2018 у справі № 527/1063/17, згідно з яким можливість отримання пільги, передбаченої абзацом 6 пункту 3 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", зокрема, для дружини, якщо вона не взяла повторний шлюб, військовослужбовця, який помер після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, законодавець не пов`язує з видом військової служби, тривалістю її проходження, військовим званням та посадою, а також часом, що сплинув після звільнення особи з військової служби.

Таким чином, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 має право на дострокове призначення пенсії як дружина військовослужбовця, який помер після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, відповідно до п. п. 4 п. 1 статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

У позовній заяві позивач просить визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві у призначенні дострокової пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку як члену сім`ї військовослужбовця.

Згідно з частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними.

Відповідно до пунктів 2-4 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язати утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Окрім того, суд звертає увагу на те, що частиною третьою статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено право суду у разі скасування індивідуального акта зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

При здійснення судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини").

Європейський суд з прав людини у рішенні від 15 листопада 1996 року у справі "Chahal проти Об`єднаного королівства" (заява N 22414/93) зазначив, що ст. 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, її суть зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органу розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист (параграф 145).

Засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (параграф 75 рішення Європейського суду з прав людини від 05 квітня 2005 у справі "Афанасьєв проти України").

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Частиною 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд зазначає, що права позивача порушені у зв`язку з прийняттям відповідачем рішення від 24.07.2020 № 99 «Про пенсійне забезпечення гр. ОСОБА_1 » про відмову ОСОБА_1 у призначенні дострокової пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку як члену сім`ї загиблого військовослужбовця відповідно до Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зважаючи на встановлені обставини, суд з метою ефективного захисту прав та інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єкта владних повноважень, вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 24.07.2020 № 99 «Про пенсійне забезпечення гр. ОСОБА_1 ».

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити дострокову пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку як члену сім`ї військовослужбовця ОСОБА_1 , суд виходить з наступного.

Згідно з пунктом четвертим частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може містити вимогу про зобов`язання відповідача суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії.

За приписами пункту 4 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі задоволення позову суд може прийняти постанову про зобов`язання відповідача вчинити певні дії.

Аналізуючи дані положення Кодексу, можна дійти висновку, що законодавством передбачено право суду у випадку встановлення порушення прав позивача зобов`язувати суб`єкта владних повноважень приймати рішення або вчиняти певні дії.

Приймаючи до уваги встановлення судом протиправності відмови відповідача у призначенні ОСОБА_1 дострокової пенсії за віком, суд вважає за необхідне задовольнити позовну вимогу про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити дострокову пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку як члену сім`ї військовослужбовця ОСОБА_1 .

Щодо дати призначення пенсії, суд зазначає, що відповідно до пункту 1 частини першої статті 45 Закону N 1058-IV, пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

У пункті 5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України N 22-1 від 25.11.2005, днем звернення за пенсією вважається день приймання органом, що призначає пенсію, заяви про призначення, перерахунок, відновлення або переведення з одного виду пенсії на інший.

Враховуючи вищевикладене та той факт, що вперше позивачка звернулась за призначенням пенсії 22.07.2020, суд приходить до висновку про необхідність відновлення її порушеного права, шляхом зобов`язання відповідача призначити пенсію ОСОБА_1 саме з 22.07.2020. Крім того, позивачка звернулась про призначення пенсії по досягненню нею 50 років, при цьому відповідачем фактично визнано, що ОСОБА_1 має страховий трудовий понад 20 років, як того вимагає пенсійне законодавство.

Підсумовуючи наведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно з положень статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Під час звернення до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 840,80 грн., який підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 2, 72-77, 78, 139, 241-246, 251 Кодексу адміністративного судочинства України суд -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 24.07.2020 № 99 «Про пенсійне забезпечення гр. ОСОБА_1 » про відмову ОСОБА_1 у призначенні дострокової пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку як члену сім`ї загиблого військовослужбовця відповідно до Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (ідентифікаційний код в , місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16) призначити з 22.07.2020 дострокову пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку як члену сім`ї військовослужбовця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ).

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (ідентифікаційний код в , місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16) судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Т.П. Балась