Справа № 640/13315/20
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2022-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2022 року м. Київ № 640/13315/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Шулежка В.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві як відокремленого підрозділу ДПС про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 18.03.2019 №3791-13/Р/2656.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що контролюючим органом при винесенні податкового повідомлення-рішення допущено порушення щодо строків нарахування транспортного податку, передбачених п.п. 267.6.2 п. 267.6 ст. 267 Податкового кодексу України, а також строків надіслання (вручення) платнику податку податкового повідомлення-рішення, встановлених ст.42 Податкового кодексу України.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.06.2020 відкрито провадження у адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення винесене Головним управлінням ДПС у м. Києві на підставі, у спосіб та в порядку, визначених чинним законодавством України, оскільки транспортний засіб, що перебуває у позивача у власності, підпадає під критерії об`єкту оподаткування транспортним податком на 2016 рік. Крім того, на думку відповідача надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення про сплату транспортного податку пізніше 1 липня базового податкового (звітного) періоду (року) не породжує жодних негативних правових наслідків для відповідача.

Представником Головного управління ДПС у м. Києві подано клопотання про заміну відповідача правонаступником.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.05.2022 допущено заміну відповідача на його правонаступника - Головне управління ДПС у м. Києві як відокремленого підрозділу ДПС (код ЄДРПОУ ВП 44116011; місцезнаходження: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 33/19).

Розглянувши документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Згідно інформації, наявної в матеріалах справи, ОСОБА_1 є власником транспортного засобу марки Porsche Cayenne, 2013 року, об`єм двигуна - 2967 куб.см., ДНЗ - НОМЕР_1 , дата здійснення реєстраційної дії - 16.07.2013 року.

Головним управлінням ДПС у м. Києві прийнято податкове повідомлення-рішення від 18.03.2019 №3791-13/Р/2656 форми «Ф», яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем: транспортний податок з фізичних осіб за 2016 рік у розмірі 25 000,00 грн., яке направлено контролюючим органом рекомендованим листом з повідомленням про вручення (штрих кодовий ідентифікатор 074) за адресою реєстрації платника податків згідно баз даних органів ДПС: АДРЕСА_1 .

Крім того, Головним управлінням ДПС у м. Києві винесено податкову вимогу №10631-10 від 19.02.2020 щодо податкового боргу зі сплати транспортного податку з фізичних осіб в сумі 25000,00 грн. та винесено рішення від 19.02.2020 №10631-10 про опис майна в податкову заставу.

Не погоджуючись із податковою вимогою від 19.02.2020 та рішенням про опис майна від 19.02.2020 ОСОБА_1 16.03.2020 подано скаргу до Державної податкової служби України.

Рішенням Державної податкової служби України від 14.05.2020 №16106/6/99-00-10-05-06 податкову вимог від 19.02.2020 №10631-10 та рішення про опис майна в податкову заставу від 19.02.2020 №10631-10 залишено без змін, а скаргу позивача - без задоволення.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України.

01.01.2015 року набрав чинності Закон України №71-VIII від 28.12.2014 «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», яким згідно зі ст. 267 Податкового кодексу України було введено новий транспортний податок.

Відповідно до підпункту 267.1.1 пункту 267.1 статті 267 Податкового кодексу України платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до пп. 267.2.1 п. 267.2 цієї статті є об`єктами оподаткування.

Згідно із приписами підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) об`єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об`єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті.

Приписами пунктів 267.3 та 267.4 статті 267 Податкового кодексу України визначено, що базою оподаткування є легковий автомобіль, що є об`єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті. Ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об`єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Відповідно до підпункту 267.5.1 пункту 267.5 статті 267 Податкового кодексу України, базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Підпунктом 267.6.1 пункту 267.6 статті 267 Податкового кодексу України передбачено, що обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку.

З аналізу вказаних положень Податкового кодексу України вбачається, що для визначення платнику податків грошового зобов`язання із транспортного податку на рівні 25 000 грн., контролюючому органу необхідно встановити, що транспортний засіб (легковий автомобіль) такого платника податків відповідає критеріям об`єкта оподаткування, а саме:

- з року випуску автомобілю минуло не більше п`яти років (включно);

- середньоринкова вартість автомобілю становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

При цьому, вартість автомобілю має бути визначена центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об`єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2016 №66 затверджено Методику визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів (далі - Методика), якою встановлено механізм визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів (далі - автомобілі) для цілей віднесення таких автомобілів до об`єктів оподаткування транспортним податком.

Пунктом 2 Методики визначено, що середньоринкова вартість автомобіля розраховується за методом аналогії цін ідентичних автомобілів за формулою, визначеною у пункті 3 Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.04.2013 №403 (Офіційний вісник України, 2013 р., № 44, ст. 1576), де за ціну нового транспортного засобу (Ц/н) береться ціна нового автомобіля з урахуванням марки, моделі, типу двигуна, об`єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач.

Згідно із пунктом 4 Методики інформація про ціни нового автомобіля з урахуванням марки, моделі, типу двигуна, об`єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач подається до 10 січня базового податкового (звітного) періоду (року) державним підприємством «Держзовнішінформ» до Мінекономрозвитку.

Мінекономрозвитку відповідно до цієї Методики розраховує середньоринкову вартість автомобіля та щороку до 1 лютого базового податкового (звітного) періоду подає ДФС інформацію про автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (пункт 13 Методики).

Аналіз наведених положень Податкового кодексу України, Методики та Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів свідчить, що для визнання автомобіля об`єктом оподаткування транспортним податком з фізичних осіб до уваги береться, зокрема середньоринкова вартість такого автомобіля, яка визначається статистичними методами з урахуванням певних ознак, параметрів і характеристик транспортного засобу та встановлюється, виключно Мінекономрозвитку.

Статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» установлено у 2016 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 1 січня - 1378 гривень, тобто середньоринкова вартість легкового автомобіля, який підпадає під об`єкт оподаткування транспортним податком на 2016 рік, має становити не менше 1 033 500,00 грн.

Аналогічні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 22 червня 2018 року, справа №816/1385/16, від 23 жовтня 2018 року справа №826/14499/16, від 01 серпня 2018 року справа №813/2971/17 тощо.

Як вбачається з матеріалів справи, від Мінекономрозвитку до ДФС України надавалась інформація з переліком автомобілів, які є об`єктом оподаткування в 2016 році, і яка стала підставою для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

В переліку від Мінекономрозвитку містяться автомобілі PORSCHE CAYENNE з об`ємом двигуна:

4,8 куб. см., тип пального - бензин зі строком експлуатації до 5 років включно;

4,1 куб. см., тип пального - бензин зі строком експлуатації до 5 років включно;

3,6 куб. см., тип пального - бензин зі строком експлуатації до 5 років включно;

3,0 куб, см., тип пального - дизель зі строком експлуатації до 5 років включно.

Разом із тим, об`єм двигуна автомобіля, який належить позивачу, Porsche Cayenne - 2967 куб.см. Тобто, об`єм циліндрів двигуна автомобіля позивача є іншим, ніж визначений Міністерством економічного розвитку і торгівлі України у переліку.

При цьому варто наголосити, що така технічна характеристика як об`єм двигуна може визначатися як в сантиметрах кубічних, так і літрах. Однак об`єм двигуна, визначений в сантиметрах кубічних, не підлягає округленню при переведенні одиниць виміру у літри, виходячи з такого.

Положення статті 4 Податкового кодексу України закріплюють низку принципів, які повинні застосовуватися як на стадії встановлення податків, їх основних елементів, при внесенні змін до окремих елементів податку, так і на стадії застосування норм, якими визначений обов`язок сплати податку. Серед принципів, проголошених у вказаній нормі, є, зокрема, презумпція правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу (підпункт 4.1.4.пункту 4.1. статті 4 Податкового кодексу України).

У чинному законодавстві відсутні норми закону чи іншого нормативно-правового акту, виданого на підставі закону, з якого б вбачалася можливість застосування приблизного (заокругленого) показника об`єму циліндрів двигунів автомобілів, які визначені в переліку, затвердженому Мінекономрозвитку України.

Податковий орган, отримавши від законодавця вичерпний перелік технічних характеристик, необхідних для надання автомобілю статусу об`єкта оподаткування, був позбавлений необхідності в більш ширшому його тлумаченні. В даному випадку, фактично здійснивши округлення об`єму двигуна автомобіля позивача до іншого показника, податковий орган допустив свавільне втручання у майнові права позивача.

Аналогічний правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 05.11.2018 року у справі №822/2687/17.

З вищенаведеного слідує, що оскільки у переліку легкових автомобілів, які підлягають оподаткуванню транспортним податком у 2016 році, автомобіль марки Porsche Cayenne 2013 року випуску, об`ємом циліндрів двигуна 2967 куб.см, не вказаний, то зареєстрований за позивачем автомобіль не може вважатись об`єктом оподаткування транспортним податком в розумінні пп. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 Податкового кодексу України.

Крім того, відповідачем не доведено, що вартість даного транспортного засобу перевищує 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, тобто 1033500,00 грн.

Щодо надіслання оскаржуваного податкового повідомлення-рішення пізніше 1 липня базового податкового (звітного) періоду (року), то суд зазначає, що затримка у надсиланні (врученні) контролюючим органом у встановлений пп.267.6.2 cт.267 Податкового кодексу України строк податкового повідомлення-рішення - до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року), може свідчити лише про порушення процедури його направлення (вручення), яка не змінює суті спірного рішення та не повинна сприйматись як безумовна підстава для висновку щодо протиправності спірного податкового повідомлення-рішення і, як наслідок, для його скасування. Якщо податкове повідомлення-рішення прийняте контролюючим органом у межах компетенції та з його форми можна чітко встановити його зміст, згідно з яким визначено грошове зобов`язання платника податків, суму такого зобов`язання, таке рішення є правомірним, навіть у разі, коли порушено строки його надсилання (вручення), передбачені Податковим кодексом України. Сам факт затримки контролюючим органом строків направлення податкового повідомлення-рішення не може бути підставою для звільнення платника податку від обов`язку щодо своєчасної сплати суми податку. Порушення строку направлення податкового повідомлення-рішення не впливає на його законність. Аналогічні правові позиції викладені Верховним Судом у постановах від 13.02.2018 року у справі № 820/1975/17, від 24.04.2019 року у справі №820/212/16, від 24.03.2020 року у справі №280/5332/18 та від 31.01.2020 року у справі №520/10776/18.

Однак, суд не бере до уваги зазначене, оскільки в ході розгляду справи встановлено, що автомобіль позивача не є об`єктом оподаткування транспортним податком у 2016 році взагалі, а тому приходить до висновку про протиправність податкового повідомлення-рішення від 18.03.2019 №3791-13/Р/2656 та наявність підстав для його скасування.

Позовна заява також обґрунтована протиправністю винесення відповідачем податкової вимоги про сплату боргу з транспортного податку за 2016 рік у розмірі 25 000,00 грн. та рішення про опис майна у податкову заставу.

Суд зазначає, що сума, визначена у податковому повідомленні-рішенні від 18.03.2019 №3791-13/Р/2656, яка зазначена в оскаржуваній податковій вимозі від 19.02.2020 №10631-10, не є податковим боргом, оскільки судом задоволені позовні вимоги про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 18.03.2019 №3791-13/Р/2656.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що зміст позовної заяви не містить вимог про визнання протиправними та скасування податкової вимоги від 19.02.2020 №10631-10 та рішення про опис майна у податкову заставу від 19.02.2020 №10631-10, а тому в силу ч.2 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративну справу лише в межах позовних вимог.

Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з частинами 1-3 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи викладене, системно проаналізувавши норми законодавства з урахуванням встановлених обставин, оцінивши наявні докази у справі, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Відповідно, беручи до уваги положення статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, на користь позивача підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача здійсненні ним судові витрати.

Керуючись ст.ст. 72-77, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 18.03.2019 №3791-13/Р/2656.

Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 840,80 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві як відокремленого підрозділу ДПС.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст.293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.П. Шулежко