Справа № 420/3475/22
Суддя: Самойлюк Г.П.
Дата ухвалення: 2022-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/3475/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Самойлюк Г.П., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Плахтіївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про визнання протиправними та скасування рішень №602-VIII від 12.10.2021р., № 673-VIII від 23.12.2021р., зобов`язання надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства,-

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Плахтіївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, в якій позивач просить:

визнати протиправним та скасувати рішення Плахтіївської сільської ради №602-VIII від 12.10.2021 року «Про надання відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність громадянці ОСОБА_1 земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства»;

визнати протиправним та скасувати рішення Плахтіївської сільської ради №673-VIII від 23.12.2021 року «Про надання відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність громадянці ОСОБА_1 земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства»;

зобов`язати Плахтіївську сільську раду надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,00 га. для ведення особистого селянського господарства.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач звернулась до відповідача із заявами про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 1,90 га. та 2 га. Однак, відповідачем прийнято рішення №602-VIII від 12.10.2021 року та №673-VIII від 23.12.2021 року «Про надання відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність громадянці ОСОБА_1 земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства», якими відмовлено позивачу у наданні такого дозволу. Рішення Плахтіївської сільської ради №673-VIII від 23.12.2021 року мотивоване тим, що земля зазначена в наданих графічних матеріалах передана у власність громадянам для ведення особистого підсобного господарства. При цьому, в рішенні Плахтіївської сільської ради №602-VIII від 12.10.2021 року відповідач в якості відмови посилається на те, що земельна ділянка, яку бажає отримати позивач передана та виділяється учасникам бойових дій на сході України. Позивач зазначає, що вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою визначений ч. 7 ст. 118 ЗК України та розширенню не підлягає.

Ухвалою від 20.06.2022 року відкрито провадження в адміністративній справі та визначено, що розгляд справи буде проводитись за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи на підставі ст. 262 КАС України у межах строків, визначених ст. 258 КАС України та з урахуванням встановлених сторонам строків для подання заяв по суті.

Від Плахтіївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області надійшов відзив на позовну заяву (вх. №ЕП/18886/22 від 06.07.2022 року), в якому в обґрунтування правової позиції зазначено, що приймаючи рішення Плахтіївської сільської ради №602-VIII від 12.10.2021 року відповідач керувався рішенням від 29.09.2016 року №132-VII «Про виділення земель для ведення особистих селянських господарств мешканцям села Плахтіївка учасникам бойових дій на сході України», у зв`язку з чим оскаржуване рішення є обґрунтованим та прийнятим у відповідності до норм діючого законодавства. За результатами розгляду другої заяви позивача від 30.11.2021 року відповідачем прийнято рішення №673-VIII від 23.12.2021 року, яким відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність, оскільки бажана земельна ділянка передана у власність іншим особам.

11.07.2022 року за вх.ЕП/19298/22 від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій останній просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

18.07.2022 року за вх.ЕП/20176/22 від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив.

За приписами ч.5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідно до п.10 ч.1 ст.4 КАС України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відтак, справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд,-

ВСТАНОВИВ:

06.09.2021 року ОСОБА_1 звернулась до Плахтіївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області з заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 1,9 га. у власність для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Плахтіївської сiльської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, за рахунок земель, які знаходяться у розпорядженнi Плахтіївської територіальної громади, не надані у власність і не знаходяться нi в чиєму користуваннi, згiдно з наявною публічною інформацією Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку.

12.10.2021 року Плахтіївською сiльською радою Білгород-Дністровського району Одеської області прийнято рішення №602-VIII «Про надання відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність громадянці ОСОБА_1 земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства», яким відмовлено громадянці ОСОБА_1 в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельноп дiлянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею - 1,90 га, iз земель комунальної власності на території Плахтіївської сільської ради Білгород Дністровського району Одеської області, у зв`язку з невiдповiднiстю місця розташування земельної ділянки, а саме: землi зазначені в наданих графічних матеріалах передбачені та виділяються учасникам бойових дій на сході України.

30.11.2021 року ОСОБА_1 звернулась до Плахтіївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області з заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,0 га. у власність для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Плахтіївської сiльської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, за рахунок земель, які знаходяться у розпорядженнi Плахтіївської територіальної громади, не надані у власність і не знаходяться нi в чиєму користуваннi, згiдно з наявною публічною інформацією Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку

23.12.2021 року Плахтіївською сiльською радою Білгород-Дністровського району Одеської області прийнято рішення №673-VIII «Про надання відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність громадянці ОСОБА_1 земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства», у зв`язку з тим, що землi зазначені в наданих графічних матеріалах, передані у власність громадянам для ведення особистого підсобного господарства вiдповiдно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року №15-92.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню частково, з огляду на наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 14 Конституції України гарантується право власності на землю. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Пунктами «а» та «б» частини першої статті 12 Земельного кодексу України (далі ЗК України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин належить: а) розпорядження землями комунальної власності територіальних громад; б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Частиною першою та другою статті 116 ЗК України передбачено, що громадяни набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Частинами третьою та четвертою статті 116 ЗК України визначено, що безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.

Частиною першою статті 121 ЗК України передбачено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах, зокрема, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара.

Частиною першою статті 122 ЗК України визначено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до частини шостої статті 118 ЗК України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, клопотання подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно із частиною сьомою статті 118 ЗК України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Системний аналіз наведених норм земельного законодавства дає підстави стверджувати, що ЗК України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, зокрема: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень статті 118 ЗК України.

Аналогічні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 27.02.2018 у справі № 545/808/17, від 05.03.2019 у справі № 360/2334/17, від 20.01.2021 у справі № 360/1590/16-а, від 08.09.2020 у справі № 812/1450/17, які в силу вимог частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України враховані судом у спірних правовідносинах.

Разом із тим, відповідно до статті 118 ЗК України порядок безоплатної передачі земельних ділянок у власність громадянами передбачає реалізацію таких послідовних етапів: звернення громадян з клопотанням про надання дозволу на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; надання дозволу відповідним органом виконавчої влади або місцевого самоврядування; розробка суб`єктами господарювання за замовленням громадян проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; погодження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в порядку, передбаченому статтею 186-1 ЗК України; затвердження відповідним органом виконавчої влади або місцевого самоврядування проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Отже, передача (надання) земельної ділянки у власність відповідно до статті 118 ЗК України є завершальним етапом визначеної процедури безоплатної приватизації земельних ділянок. При цьому, отримання дозволу на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність.

Аналогічні правові позиції викладені, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 13.12.2016 у справі № 815/5987/14, а також у постановах Верховного Суду від 27.02.2018 у справі № 545/808/17 та від 12.06.2020 у справі № 808/3187/17.

Крім того, у постанові від 30.05.2018 у справі № 826/5737/16 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що надання дозволу вповноваженим органом місцевого самоврядування на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель комунальної власності не означає позитивного рішення про передачу її в користування, а направлене на ідентифікацію земельної ділянки, яка в подальшому може стати предметом передачі.

З урахуванням викладеного, надання дозволу на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не покладає на раду обов`язку (не є підставою для виникнення зобов`язання перед особою, яка розробила проєкт землеустрою) щодо надання цієї земельної ділянки у власність. Рада може відмовити у затвердженні проєкту та наданні земельної ділянки у власність з підстав, визначених законом, зокрема у разі невідповідності місця розташування ділянки вимогам генеральних планів населених пунктів.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 03.04.2019 у справі № 509/4722/16-а.

Суд звертає увагу, що оскаржуваним рішенням Плахтіївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області №602-VIII від 12.10.2021 року позивачу відмовлено у наданні дозволу на розробку проєкту землеустрою з підстави того, що зазначені землі передбачені та виділяються учасникам бойових дій на сході України.

Між тим, ст. 118 Земельного кодексу України має вичерпний перелік підстав, за наявності яких може бути відмовлено у наданні дозволу на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та така підстава на яку посилається відповідач в оскаржуваному рішенні відсутня.

Більше того, відповідачем до суду не надано доказів на підтвердження передачі бажаної позивачем земельної ділянки учасникам бойових дій на сході України

За таких обставин суд вважає, що оскаржуване рішення Плахтіївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області №602-VIII від 12.10.2021 року прийнято з порушенням вимог ст. 118 Земельного кодексу України та підлягає скасуванню.

Щодо рішення Плахтіївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області №673-VIII від 23.12.2021 року, суд зазначає наступне.

Як зазначалось вище та вбачається зі змісту оскаржуваного рішення №673-VIII від 23.12.2021 року, підставою для відмови у наданні позивачеві дозволу на розробку проєкту землеустрою слугував висновок відповідача про те, що земля зазначена в наданих графічних матеріалах передана у власність громадянам для ведення особистого підсобного господарства.

Системний аналіз наведених вище правових норм дає підстави зробити висновок, що, єдиною підставою для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою відповідно до статті 118 Земельного кодексу України є невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Однак оскаржуване рішення містить лише посилання на те, що бажана до відведення земельна ділянка передана у власність громадянам для ведення особистого підсобного господарства.

Між тим, в рішенні Плахтіївської сільської ради №673-VIII від 23.12.2021 року відсутні посилання на підстави, передбачені ст. 118 Земельного кодексу України.

При цьому, в даному випадку позивач звертався із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, який є одним з етапів процесу безоплатної передачі земельних ділянок державної та комунальної власності у власність громадян. Отримання зазначеного дозволу не означає позитивного рішення про надання земельної ділянки у власність.

Суд не приймає до уваги посилання відповідача на те, що на земельну ділянку для особистого селянського господарства кадастровий номер :01:003:1466 оформлене право власності, оскільки земельна ділянка, зазначена у заяві позивача знаходиться біля земельної ділянки кадастровий номер :01:003:1466.

Сам лише факт передачі вказаної земельної ділянки у власність громадянам для ведення особистого підсобного господарства не є самостійною підставою для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки.

З огляду на наведені обставини та норми діючого законодавства, суд дійшов висновку, що відповідач, приймаючи рішення №673-VIII від 23.12.2021 року, не дотримався вимог Земельного кодексу України та безпідставно відмовив у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, у зв`язку з чим спірне рішення є необґрунтованим та підлягає скасуванню.

За таких обставин, суд вважає за необхідне визнати протиправними та скасувати рішення Плахтіївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області №602-VIII від 12.10.2021 року «Про надання відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність громадянці ОСОБА_1 земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства» та №673-VIII від 23.12.2021 року «Про надання відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність громадянці ОСОБА_1 земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства».

В той же час, надаючи оцінку вимогам позивача зобов`язального характеру, суд зазначає наступне.

Як вже було зазначено судом вище, підстави для відмови в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства є вичерпними і не потребують розширеного тлумачення, а саме: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Разом з цим, відповідачем в оскаржуваному рішенні №673-VIII від 23.12.2021 року не було зазначено передбачених Земельним кодексом України підстав для відмови в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, як і не вказано належного обґрунтування їх наявності.

Таким чином, оскільки оскаржуване рішення не містить належним чином обґрунтованих підстав для його прийняття, визначених статтею 118 Земельного кодексу України, а розгляд заяви передбачає з`ясування обставин, зокрема, щодо відповідності місця розташування бажаної земельної ділянки та чи виконано позивачем усі визначені законом умови, необхідні для надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,00 га, суд дійшов висновку, що належним способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 30.11.2021 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

При цьому, суд звертає увагу, що з 24 лютого 2022 року в країні діє воєнний стан. Так, 24 лютого 2022 року Президентом України прийнято Указ №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» (далі Указ). Відповідно до пункту 1 Указу воєнний стан діє з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Приписами пункту 1 Указу Президента України від 14 березня 2022 року №133/2022 продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб. Приписами пункту 1 Указу Президента України від 22 квітня 2022 року №259/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб. Приписами пункту 1 Указу Президента України від 17.05.2022 № 341/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

За приписами пункту другого Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/202 військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування наказано запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Відтак, враховуючи, що Плахтіївська сільська рада є органом місцевого самоврядування, що залучений до реалізації та здійснення передбачених Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходів і повноважень воєнного стану, пріоритетними при проведенні пленарних засідань Ради є заходи спрямовані на забезпечення оборони України, захист безпеки населення та інтересів держави. А тому, в період дії воєнного стану покладення на відповідача обов`язку по розгляду клопотання позивача у бажаний для нього спосіб (на черговій (позачерговій) сесії ради), суперечитиме принципу пропорційності.

Законом України від 24.03.2022 № 2145-XI "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану", який набрав чинності 07.04.2022, внесені зміни до ЗК України.

Так, вказаним законом розділ X "Перехідні положення" ЗК України доповнено пунктом 27, згідно з яким під час дії воєнного стану земельні відносини регулюються з урахуванням таких особливостей: безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється (пп. 5).

Отже, до припинення (скасування) воєнного стану в Україні діє встановлена законом заборона на надання уповноваженим органом виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою безоплатної передачі земельних ділянок у власність.

Тому положення Закону України від 24.03.2022 № 7178, який повинен застосовуватися органом місцевого самоврядування при розгляді ініційованого позивачем земельного питання, виключатиме позитивне вирішення клопотання позивача під час дії воєнного стану.

Відтак, суд вбачає підстави для задоволення похідної позовної вимоги у спосіб зобов`язання Плахтіївської сільської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 30.11.2021 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою та прийняти рішення відповідно до статті 118 Земельного кодексу України з урахуванням обмежень, запроваджених підпунктом 3 пункту 27 розділу Х "Перехідні положення" Земельного кодексу України.

В свою чергу, вимоги в частині надання дозволу на розробку проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2 га. у власність для ведення особистого селянського господарства є передчасними та такими, що не підлягають задоволенню з підстав, що відповідачем в рішенні не було зазначено конкретних та передбачених Земельним кодексом України підстав для відмови у наданні вказаного дозволу, як і не вказано належного обґрунтування їх наявності.

Що стосується вимоги позивача про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Положення статті 382 КАС України не є імперативними, тобто, передбачають право суду діяти на власний розсуд в залежності від обставин справи. Суд вважає, що за своїм змістом такі заходи контролю за виконанням судового рішення є додатковим засобом для спонукання суб`єкта владних повноважень до вчинення дій з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

З огляду на ненаведення позивачем аргументів на переконання необхідності вжиття таких процесуальних заходів і ненадання останньою доказів в підтвердження наміру відповідача на ухилення від виконання судового рішення, суд не вбачає підстав для задоволення вимоги позивача про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у цій справі.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно положень ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням висновку суду про задоволення позову, наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача судового збору у розмірі 1984,8 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 8, 9, 10, 77, 90, 139, 242-246, 250, 251, 255, 262, 295, 297 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Плахтіївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області (вул.Сонячна, 126, с.Плахтіївка, Саратський район, Одеська область, 68232, ) про визнання протиправними та скасування рішень №602-VIII від 12.10.2021р., № 673-VIII від 23.12.2021р., зобов`язання надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Плахтіївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області №602-VIII від 12.10.2021 року «Про надання відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність громадянці ОСОБА_1 земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства».

Визнати протиправним та скасувати рішення Плахтіївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області №673-VIII від 23.12.2021 року «Про надання відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність громадянці ОСОБА_1 земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства».

Зобов`язати Плахтіївську сільську раду Білгород-Дністровського району Одеської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 30.11.2021 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою та прийняти рішення відповідно до статті 118 Земельного кодексу України з урахуванням обмежень, запроваджених підпунктом 3 пункту 27 розділу Х "Перехідні положення" Земельного кодексу України.

В задоволенні решти позовних вимог, - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Плахтіївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області (вул.Сонячна, 126, с.Плахтіївка, Саратський район, Одеська область, 68232, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 1984 (одна тисяча дев`ятсот вісімдесят чотири) грн. 80 коп.

Порядок і строки оскарження рішення визначаються ст.ст.293, 295 КАС України.

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.255 КАС України.

Суддя Самойлюк Г.П.