Справа № 560/806/22
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2022-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/806/22

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Михайлов О.О.

Суддя-доповідач - Гонтарук В. М.

17 серпня 2022 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гонтарука В. М.

суддів: Матохнюка Д.Б. Білої Л.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 21 березня 2022 року (ухвалене в м. Хмельницький) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області про визнання протиправними, скасування наказів та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в січні 2022 року позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області, в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника ГУНП в Хмельницькій області від 07 грудня 2021 року №1980 «Про застосування дисциплінарного стягнення до працівника поліції відділення поліції №2 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області старшого сержанта поліції ОСОБА_1 у вигляді звільнення зі служби в поліції;

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника ГУНП в Хмельницькій області від 09 грудня 2021 року №385 о/с про звільнення позивача відповідно до Закону України «Про національну поліцію» зі служби в поліції за п.6 ч. 1 ст. 77 ( у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України);

- поновити позивача на службі в поліції на посаді поліцейського сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №2 Хмельницького РУН ГУНП в Хмельницькій області з 10.12.2021 року.

- стягнути з Головного управління національної поліції в Хмельницькій області на користь позивача оплату за вимушений прогул з 10 грудня 2021 року по день ухвалення рішення про поновлення на роботі, з розрахунку 500, 40 грн. за кожен день вимушеного прогулу.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 21 березня 2022 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

06 червня 2022 року до суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено про безпідставність її доводів.

Сьомий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 24 травня 2022 року, з урахуванням ст. 311 КАС України, вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

За таких умов згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України при розгляді справи в порядку письмового провадження фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та відзиву, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду неоспорені факти про те, що наказом Головного управління Національної поліції України в Хмельницькій області від 05.11.2021 №1822, за фактом можливого порушення службової дисципліни окремими працівниками відділення поліції №2 РУП ГУНП в Хмельницькій області, призначено службове розслідування.

Висновком службового розслідування від 29.11.2021 №14779 за фактом можливого порушення службової дисципліни окремими працівниками окремими працівниками відділення поліції №2 РУП ГУНП в Хмельницькій області встановлено, що 22.10.2021 до Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області із відділення поліції № 2 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області надійшли матеріали про неприбуття на робоче місце в період часу з 12.10.2021 по 20.10.2021 поліцейського сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №2 Хмельницького РУП ГУНГІ в Хмельницькій області старшого сержанта поліції ОСОБА_1 ..

В ході проведення службового розслідування, 05.11.2021 за вих. № 13549/121/119-2021 було направлено запит на ім`я начальника Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Хмельницькій області», з метою отримання інформації з приводу звернення за медичною допомогою, перебування на амбулаторному чи стаціонарному лікуванні в період з 01.10.2021 по 05.11.2021 поліцейського сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 2 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області старшого сержанта поліції ОСОБА_1 .

На вказаний запит, 10.11.2021 було отримано відповідь про те, що поліцейський сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 2 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області старший, сержант поліції ОСОБА_1 , 01.10.2021 звернувся в Державну установу «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Хмельницькій області» до дільничного лікаря-терапевта наданням медичної допомоги, в ході чого ОСОБА_1 був оглянутий лікарем- терапевтом та останньому призначено лікування. Відповідно до інформації ДУ «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Хмельницькій області», ОСОБА_1 перебував на амбулаторному лікуванні з 01.10.2021 по 11.10.2021 включно та останньому видано довідку про тимчасову непрацездатність поліцейського, військовослужбовця Національної гвардії України за № 011153.

В ході проведення службового розслідування дисциплінарною комісією встановлено, що поліцейський сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 2 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області старший сержант поліції ОСОБА_1 , згідно наказу по ГУНП в Хмельницькій області від № 285о/с, в період з 20.09.2021 по 06.10.2021 перебував у черговій відпустці. За фактом неприбуття на робоче місце 07.10.2021, 08.10.2021, 11.10.2021, та 13.10.2021 поліцейського сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 2 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області старшого сержанта поліції Лачова В.О. у відділення поліції № 2 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області, старшим інспектором сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 2 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області капітаном поліції Харчуком М.В. було складено відповідні рапорти.

За фактом неприбуття на робоче місце 19.10.2021 та 20.10.2021 поліцейського сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 2 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області старшого сержанта поліції ОСОБА_1 у відділення поліції № 2 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області, комісією було складно акти про неприбуття на робоче місце, які зареєстровані у відділенні поліції № 2 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області від 19.10.2021 за № 4839/121/119/118/01-2021, від 19.10.2021 за № 4840/121/119/118/01-2021, від 20.10.2021 за №4858/121/119/118/01-2021, від 20.10.2021 за №4859/121/119/118/01-2021.

Дисциплінарною комісією враховано, що незважаючи на те, що поліцейський сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 2 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області старший сержант поліції ОСОБА_1 повинен був приступити до служби після закриття лікарняного 12.10.2021, а з`явився на робочому місці у відділенні поліції № 2 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області 21.10.2021, однак, з урахуванням перенесення його відпустки на відповідну кількість днів його перебування на лікарняному та із врахуванням святкового дня - 14.10.2021, повинен був приступити до виконання службових обов`язків 19.10.2021.

В ході проведення службового розслідування дисциплінарною комісією встановлено, що поліцейським сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 2 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області старшим сержантом поліції ОСОБА_1 , після одужання, тобто 12.10.2021, не було подано письмового рапорту з довідкою про тимчасову непрацездатність поліцейського, військовослужбовця Національної гвардії України.

З огляду на матеріали службового розслідування, старший сержант поліції ОСОБА_1 , в порушення п. 1, 2 ч. З ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України віл 15.03.2018 № 2337-УІІІ, п. 1, 2 ч. 1 Розділу II «Основні вимоги до поведінки поліцейського» Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, Присяги поліцейського, ч. З ст. 91 Закону України від 02.07.2015 № 580-VІІІ «Про Національну поліцію», внутрішнього розпорядку дня поліцейських, державних службовців та працівників ГУНП в Хмельницькій області, в період з 19.10.2021 по 20.10.2021 був відсутній на службі без поважних причин.

За результатами службового розслідування, дисциплінарна комісія рекомендувала за порушення службової дисципліни, що виразилось в порушенні п. 1, 2 ч. З ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII, п І, 2 ч. 1 Розділу II «Основні вимоги до поведінки поліцейського» Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, Присяги поліцейського, ч. 3 ст. 91 Закону України від 02.07.2015 № 580-VIII «Про Національну поліцію», внутрішнього розпорядку дня поліцейських, державних службовців та працівників ГУНП в Хмельницькій області, яке полягає у відсутності на службі у відділенні поліції № 2 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області в період з 19.10.2021 по 20.10.2021 без поважних причин, до поліцейського сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 2 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області старшого сержанта поліції ОСОБА_1 застосувати дисциплінарне стягнення у виді звільнення із служби в поліції.

На підставі висновків службового розслідування 07.12.2021 начальником Головного Управління патрульної поліції в Хмельницькій області полковником поліції Русланом Герасимчуком було винесено наказ №1980 "Про застосування дисциплінарного стягнення до працівників поліції відділення поліції №2 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області" у п. 1 якого зазначено: за порушення службової дисципліни, що виразилось в порушенні п. 1, 2 ч. З ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII, п І, 2 ч. 1 Розділу II «Основні вимоги до поведінки поліцейського» Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, Присяги поліцейського, ч. 3 ст. 91 Закону України від 02.07.2015 № 580-VIII «Про Національну поліцію», внутрішнього розпорядку дня поліцейських, державних службовців та працівників ГУНП в Хмельницькій області, яке полягає у відсутності на службі у відділенні поліції № 2 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області в період з 19.10.2021 по 20.10.2021 без поважних причин, до поліцейського сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 2 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області старшого сержанта поліції ОСОБА_1 застосувати дисциплінарне стягнення у виді звільнення із служби в поліції.

Вважаючи вказаний наказ протиправним, позивач звернувся до суду для його скасування.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліцейський зобов`язаний, зокрема, неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського.

Статтею 19 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Отже, дисциплінарна та, зокрема, адміністративна відповідальність поліцейського є окремими видами юридичної відповідальності, порядок та підстави притягнення поліцейських до конкретного виду юридичної відповідальності здійснюється за окремими процедурами, урегульованими різними нормативно-правовими актами.

Статтею 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 №2337-VIII (далі - Статут) визначено, що службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського, зокрема:

- бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України;

- знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки;

- поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень;

- безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону;

- утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України;

- поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень.

Статтею 11 Статуту визначено, що за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Статтею 12 Статуту встановлено, що дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Відповідно до ч.1-2 ст.13 Статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

Згідно з ч.3 ст.13 Статуту до поліцейських може застосовуватися такий вид дисциплінарного стягнення, як звільнення із служби в поліції.

Відповідно до ст.15 Статуту проведення службових розслідувань за фактом порушення поліцейським службової дисципліни здійснюють дисциплінарні комісії.

Застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням певних обставин та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.

Згідно з п. 7 розділу IV Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом МВС від 07.11.2018 № 893, кожна посадова особа поліції, відповідно до своїх повноважень зобов`язана сприяти проведенню службового розслідування.

Згідно з п.6 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Відповідно до ч.8 ст.19 Статуту під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Отже, визначення виду дисциплінарного стягнення є виключною компетенцією особи, якій законом надано право притягувати до дисциплінарної відповідальності. Закон не встановлює необхідність послідовного призначення стягнень від менш суворого до більш суворого.

Верховний Суд у постанові від 21.09.2018 року, справа №824/227/17-а (адміністративне провадження №К/9901/27834/18) зазначив "п. 60. Застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням обставин у справі та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.

Отже, обрання виду стягнення є дискреційним повноваженням роботодавця, однак така дискреція має бути обґрунтованою.

Колегія суддів зазначає, що наявність чи відсутність в діях поліцейського складу дисциплінарного проступку встановлюється за результатами проведеного службового розслідування.

Досліджуючи матеріали справи судом апеляційної інстанції втснаовлено, що згідно висновку службового розслідування поліцейський сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 2 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області старший сержант поліції ОСОБА_1 не приступив до служби після закриття лікарняного 12.10.2021, а з`явився на робочому місці у відділенні поліції № 2 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області 21.10.2021. При цьому, позивачем після одужання, тобто 12.10.2021, не було подано письмового рапорту з довідкою про тимчасову непрацездатність поліцейського, військовослужбовця Національної гвардії України. Дисциплінарна комісія дійшла висновку, що в порушення п. 1, 2 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України віл 15.03.2018 № 2337-VІІІ, п. 1, 2 ч. 1 Розділу II «Основні вимоги до поведінки поліцейського» Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, Присяги поліцейського, ч. З ст. 91 Закону України від 02.07.2015 № 580-VІІІ «Про Національну поліцію», внутрішнього розпорядку дня поліцейських, державних службовців та працівників ГУНП в Хмельницькій області, старший сержант поліції ОСОБА_1 в період з 19.10.2021 по 20.10.2021 був відсутній на службі без поважних причин.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що Верховний Суд у постанові від 10.04.2019 у справі №802/1150/17-а вказав на те, що під час правової оцінки правильності та обґрунтованості рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності, то така повинна фокусуватися насамперед на такому:

- чи прийнято рішення у межах повноважень, у порядку та спосіб, встановлені Конституцією та законами України;

- чи дійсно у діянні особи є склад дисциплінарного порушення;

- чи є встановлені законом підстави для застосування дисциплінарного стягнення;

- чи є застосований вид стягнення пропорційним (співмірним) із учиненим діянням.

Як зазначено вище, підставою застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення на підставі спірного наказу від 07 грудня 2021 року №385ос є, зокрема, висновки службового розслідування, в ході яких було встановлено, що в порушення п. 1, 2 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України віл 15.03.2018 № 2337-VІІІ, п. 1, 2 ч. 1 Розділу II «Основні вимоги до поведінки поліцейського» Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, Присяги поліцейського, ч. З ст. 91 Закону України від 02.07.2015 № 580-VІІІ «Про Національну поліцію», внутрішнього розпорядку дня поліцейських, державних службовців та працівників ГУНП в Хмельницькій області, старший сержант поліції ОСОБА_1 в період з 19.10.2021 по 20.10.2021 був відсутній на службі без поважних причин.

Апелянт в обґрунтування своїх доводів зазначає, що він не з`являвся на службі 19-20 жовтня 2021 року з поважних причин, у зв`язку із хворобою, про що неодноразово повідомляв своє керівництво.

В апеляційній скарзі позивач наголошує на тому, що при розгляді справи в суді першої інстанції долучив до матеріалів справи довідку №272 (без дати) про те, що він проходив амбулаторне лікування у ТОВ "Науково-медичний центр профпатології" з 19.10.2021 по 20.10.2021.

З даного приводу суд зазначає, що наказом Міністерства охорони здоров`я України від 13.11.2001 №455 затверджено Інструкцію про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян (далі - Інструкція №455).

Відповідно до п. 1.1 Інструкції №455, тимчасова непрацездатність працівників засвідчується листком непрацездатності.

Також, відповідно до п. п. 2.5-2.7 розділу II Інструкції №455 листок непрацездатності у разі захворювання, травми, в тому числі й побутової, видається в день установлення непрацездатності, крім випадків лікування в стаціонарі. Особам, які звернулися за медичною допомогою та визнані непрацездатними по завершенні робочого дня, листок непрацездатності може видаватись, за їх згодою, з наступного календарного дня. Особам, направленим фельдшером здоровпункту під час робочої зміни до лікувально профілактичного закладу, листок непрацездатності видається з моменту звернення у здоровпункт у разі визнання їх тимчасово непрацездатними. Особам, не визнаним тимчасово непрацездатними, лікарем лікувально-профілактичного закладу видається довідка довільної форми з позначкою про час звернення до лікувально профілактичного закладу, а у випадку, коли працівник звертався в здоровпункт в нічну зміну, видається листок непрацездатності з часу звернення у здоровпункт до закінчення робочої зміни.

Однак, позивач маючи на його думку докази поважності відсутності його на роботі не надав його ні в рамках службового розслідування, ні безпосередньому начальнику на роботі до моменту звільнення.

В ході проведення службового розслідування дисциплінарною комісією також встановлено, зокрема, що поліцейським сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №2 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області старшим сержантом поліції Лачовим В.О., після одужання, тобто 12.10.2021, не було подано письмового рапорту з довідкою про тимчасову непрацездатність поліцейського, військовослужбовця Національної гвардії України.

Вказані обставини на переконання колегії суддів свідчать, що позивач проігнорував обов`язок повідомити своє керівництво про факт перебування на відповідному лікуванні з наданням відповідних доказів, а останнє було б зобов`язане надати відповідним доказам свою оцінку у межах проведеного службового розслідування.

Аналізуючи доводи апелянта про те, що позивачу не було надано можливість подавати клопотання про залучення до матеріалів розслідування нових документів, не надано можливості користуватися правничою допомогою під час проведення службового розслідування, колегія суддів зазначає наступне.

Як визначено пунктами 1 та 2 частини 2 ст.18 Статуту поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право:

1)надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються;

2)подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають відношення до справи.

Досліджуючи матеріали справи, судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач 16.11.2021 надав членові дисциплінарної комісії Ігорю Щасливому власноручне пояснення, в якому вказав: «Це все що можу пояснити по даному факту», проте не повідомив про те, що він звертався до ТОВ «Науково-медичний центр профпатології» та проходив там амбулаторне лікування з «19.10.21 по 20.10.21», що у нього наявна довідка №272 без дати та клопоче долучити її до матеріалів службового розслідування.

Більше того, колегія суддів звертає увагу, що позивач не надав ні оригіналу, ні копії вищевказаної довідки до ГУНП в Хмельницькій області і після завершення службового розслідування.

Тобто, позивач в період службового розслідування, яке проводилося з 05.11.2021 по 29.11.2021, жодним чином не скористався своїми правами, хоча мав таку реальну можливість (про що свідчить власноручне пояснення від 16.11.2021) та не пояснив причин відсутності на службі 19 та 20 жовтня 2021 року і не надав дисциплінарній комісії вищевказану довідку, не подав жодного клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають відношення до справи.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивач, маючи, на його думку, докази поважності відсутності його на роботі не надав його ні в рамках службового розслідування, ні безпосередньому начальнику на роботі до моменту звільнення. Копію довідки №272 позивач подав під час розгляду судової справи в суді першої інстанції. При цьому оригінал довідки знаходиться у позивача.

Зважаючи на вищенаведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що з огляду на ту обставину, що позивачу було відомо про призначення відносно нього службового розслідування, позивача не було позбавлено права брати безпосередню участь у проведенні службового розслідування, надавати пояснення, подавати відповідні документи, що стосуються обставин справи, подавати клопотання, скарги, знайомитись з матеріалами справи, що спростовує вищенаведені твердження апелянта.

Більше того, слід зауважити, що такі дії позивача суперечать вимогам ч.5 ст.15 Статуту, адже свідчать про не сприяння проведенню службового розслідування.

Також, колегія суддів вважає безпідставними доводи апелянта щодо не надання йому можливості користуватись правничою допомогою під час службового розслідування, оскільки позивач на власний розсуд розпоряджався таким правом, і не зрозуміло яким чином дисциплінарна комісія перешкоджала йому у реалізації такого права, адже й сам він не наводить жодних доводів та доказів цього.

З огляду на ту обставину, що позивачу було відомо про призначення відносно нього службового розслідування, позивача не було позбавлено права брати безпосередню участь у проведенні службового розслідування, надавати пояснення, подавати відповідні документи, що стосуються обставин справи, подавати клопотання, скарги, знайомитись з матеріалами справи проте ОСОБА_1 своїм правом не скористався.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що в ході судового розгляду справи було доведено, що позивач без поважних причин був відсутній на службі, що є порушенням службової дисципліни та, в свою чергу, підтверджує правомірність та обґрунтованість спірних наказів, у зв`язку з чим відсутні підстави для їх скасування.

Відповідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Отже, ст.2 КАС України та ч.4 ст.242 КАС України вказують, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Оскільки, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції надав належну оцінку наявним у справі доказам та зробив вірний висновок щодо відмови в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 21 березня 2022 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Гонтарук В. М.

Судді Матохнюк Д.Б. Біла Л.М.