Справа № 640/22728/21
Суддя: Балась Т.П.
Дата ухвалення: 2022-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 год. 50 хв.

16 лютого 2022 року м. Київ № 640/22728/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Балась Т.П. при секретарі судового засідання Кузьмич М.Б.,

за участі представників сторін:

від позивача - Бурдакова О.А.,

від відповідача - Осадчий О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу

за позовомПублічного акціонерного товариства АТП 13058
доГоловного управління ДПС у м. Києві
провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Публічне акціонерне товариство АТП 13058 (далі - позивач або ПАТ АТП 13058) з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві (далі - відповідач), у якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 17.05.2021 № 37024/0703 форми «Р», яким визначено публічному акціонерному товариству АТП 13058 () грошове зобов`язання у розмірі 9 195 382,21 грн. (податкове зобов`язання - 6 130 254,81 грн. та штрафні санкції - 3 065 127,4 грн.).

На обґрунтування позовних вимог позивач покликається на Податковий кодекс України, Закон України «Про оцінку земель», рішення Київської міської ради від 03.07.2014 № 23/23 «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Києва», Порядок нормативної грошової оцінки земель населених пунктів, затверджений наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України № 489 від 25.11.2016, Порядок ведення державного земельного кадастру №1051 від 17.10.2012, та зазначає про протиправність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, оскільки Публічним акціонерним товариством АТП 13058 правомірно визначено розмір податкового зобов`язання по земельному податку з юридичних осіб на підставі довідки про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки від 03.11.2016 №470, оскільки змін до технічної документації з нормативної грошової оцінки земель м. Києва, а також до рішень про її затвердження внесено не було.

Відповідач позов не визнав, у відзиві на позовну заяву заперечував проти задоволення позовних вимог та зазначив, що за даними перевірки позивача встановлено заниження задекларованих показників плати за землю на 6 405 461,35 грн, а отже прийняте на підставі таких висновків податкове повідомлення-рішення є правомірним та не підлягає скасуванню.

Від позивача надійшла відповідь на відзив, у якому позивач наполягав на обґрунтованості позовних вимог з підстав викладених у позові.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.09.2021 відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання у справі.

Протокольною ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.12.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача позов не визнав, у задоволенні позовних вимог просив відмовити.

У судовому засіданні 15.02.2022 судом проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Заслухавши пояснення учасників справи, свідка, розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Публічне акціонерне товариство АТП 13058 (ідентифікаційний код: 05475147, місцезнаходження: 03022, місто Київ, вул. Кайсарова, будинок 7/9) з 12.02.1997 зареєстровано як юридична особа, що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

01.09.2003 між Публічним акціонерним товариством АТП 13058 (орендар) та Київською міською радою (орендодавець) укладено договір оренди земельної ділянки, за умовами якого орендодавець, на підставі рішення Київради від 19.12.2002 № 172/332 передає, а орендар приймає у довгострокову оренду на 25 (двадцять п`ять) років земельну ділянку, місце розташування якої вул. Кайсарова, 7/9 у Голосіївському районі м. Києва, розміром 7,7001 (сім цілих і сім тисяч одна десятитисячна) га для експлуатації та обслуговування адміністративних будівель і виробничих споруд майнового комплексу у межах, які перенесені в натуру (на місцевість) і зазначені на плані, що є невід`ємною частиною цього договору (а.с.11-14).

Відповідно до пункту 2.1 даного договору за оренду земельної ділянки орендар сплачує орендодавцеві орендну плату у грошовій формі, незалежно від результатів своєї діяльності.

Згідно з пунктом 2.2 зазначеного договору річна орендна плата за земельну ділянку встановлюється у розмірі 1,5 (одна ціла і п`ять десятих) відсотка від її нормативної грошової оцінки. У випадку, коли будівлі, споруди або їх частина здаються в оренду іншим суб`єктам, орендна плата встановлюється у розмірі 4 (чотирьох) відсотків нормативної грошової оцінки земельної ділянки або її частини, що припадає на орендовані площі будівель, споруд або їх частин.

За змістом пункту 2.3 даного договору розмір орендної плати може змінюватися за згодою сторін (шляхом внесення змін до цього договору), за винятком випадку, передбаченого пунктом п`ять цього договору. Пунктом 5 Договору встановлено, що орендодавець має право у односторонньому порядку (шляхом надсилання Орендареві повідомлення через податкові органи або через інший уповноважений на це орган) збільшити розмір орендної плати у випадку, коли внаслідок зміни у законодавстві орендна плата стане меншою від розміру земельного податку.

07.02.2017 Публічним акціонерним товариством АТП 13058 подано контролюючому органу податкову декларацію з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2017 рік, де визначено річну суму орендної плати за земельну ділянку кадастровий номер :79:286:000 у розмірі 1 405 057,52 грн. та 36 966,55 грн. (а.с. 48-50).

З наведеного слідує, що позивачем визначено річну суму плати за землю за земельну ділянку кадастровий номер :79:286:000 за 2017 рік у розмірі 1 442 024,07 грн.

15.02.2018 Публічним акціонерним товариством АТП 13058 подано контролюючому органу податкову декларацію з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2018 рік, де визначено річну суму орендної плати за земельну ділянку кадастровий номер :79:286:000 у розмірі 1 422 539,05 грн. та 13 645,28 грн. (а.с. 43-45).

З вказаного слідує, що позивачем визначено річну суму плати за землю за земельну ділянку кадастровий номер :79:286:000 за 2018 рік у розмірі 1 436 184,33 грн.

При здійснені таких розрахунків ПАТ АТП 13058 керувалось Довідкою Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) № Ю-23549/2016 про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки від 03.11.2016 № 470.

Відповідно до довідки № Ю-23549/2016, нормативна грошова оцінка земельної ділянки по вул. Кайсарова, 7/9 у Голосіївському районі м. Києві (кадастровий номер :79:286:0004) становить 45 056 051,19 грн. (а.с. 42).

В подальшому, Головним управлінням ДПС у м. Києві у період з 02.04.2021 по 15.04.2021 було проведено документальну позапланову виїзну перевірку Публічного акціонерного товариства АТП 13058 з питань повноти обчислення та своєчасності внесення до бюджету орендної плати за землю за період з 01.01.2017 по 31.12.2018, за наслідком якої складено від 22.04.2021 № 33019/Ж5/26-15-07-03-05 (а.с.28-34).

В акті перевірки стверджується про заниження орендної плати за період з 01.01.2017 по 31.12.2018 на загальну суму 6 356 172,10 грн., в т.ч. за 2017 рік на суму 2 711 007,46 грн., за 2018 рік на суму 3 645 164,64 грн.

Таких висновків контролюючий орган дійшов встановивши, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 7,7001 га, кадастровий номер :079:286:0004, згідно інформації наданої Головним управлінням Держгеокадастру у м. Києві від 24.06.2019 №8-26-0.10-3306/2-19, від 02.07.2020 №8-26-0.10-2602/2-20, витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 05.12.2018 №6456/86-18 та інформації наданої Департаментом земельних ресурсів Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської Державної адміністрації) від 24.06.2019 №05716-11883 за період з 01.01.2017 по 16.07.2018 становила 137 547 113,06 грн, з 17.07.2018 по 31.12.2018 - 206 320 669,59 грн.

У висновках акту перевірки вказано, що в ході її проведення встановлено порушення ПАТ АТП 13058» п.п. 271.1.1. п. 271.1 ст. 271 та п. 286.4 ст. 286 Податкового кодексу України від 02.12.2020 № 2755-VI, зі змінами, що призвело до заниження орендної плати, що підлягає сплаті до бюджету, на загальну суму 6 356 172,10 грн., в т.ч. за 2017 рік на суму 2 711 007,46 грн. за 2008 рік на суму 3 645 164,64 грн.

На підставі висновків акта перевірки Головним управлінням ДПС у м. Києві прийнято податкове повідомлення-рішення від 17.05.2021 № 37024/0703, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем орендна плата з юридичних осіб за податковими зобов`язаннями у розмірі 6 130 254,81 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у розмірі 3 065 127,40 грн. (том 1 а.с.18).

Не погоджуючись з правомірністю прийняття вказаного податкового повідомлення-рішення, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Спірні правовідносини регулюються Податковим кодексом України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі - Податковий кодекс України).

За змістом підпункту 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, плата за землю - є обов`язковим платежем у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Згідно з пунктом 288.2 статті 288 Податкового кодексу України, платником орендної плати є орендар земельної ділянки.

Відповідно до підпункту 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (далі у розділі- орендна плата).

Пунктом 288.1 статті 288 Податкового кодексу України визначено, що підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Згідно з пунктом 288.4 статті 288 Податкового кодексу України, розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.

За змістом підпункту 288.5.1 пункту 288.1 статті 288 Податкового кодексу України (в редакції, чинній з 01.01.2017), розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою розміру земельного податку, встановленого для відповідної категорії земельних ділянок на відповідній території.

Згідно з підпунктом 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 Податкового кодексу України (в редакції, чинній з 01.01.2018) розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою за розмір земельного податку: для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких проведено, - у розмірі не більше 3 % їх нормативної грошової оцінки.

Пунктом 286.1 статті 286 Податкового кодексу України визначено, що підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру. Відповідні центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно у сфері будівництва, щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Дані державного земельного кадастру це сукупність відомостей і документів про місце розташування та правовий режим земельних ділянок, їх оцінку, класифікацію земель, кількісну та якісну характеристики, розподіл серед власників землі та землекористувачів, підготовлених відповідно до закону (підпункт 14.142 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).

Відповідно до підпункту 271.1.1 пункту 271.1 статті 271 Податкового кодексу України, базою оподаткування є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом.

Згідно пункту 289.1 статті 289 Податкового кодексу України, для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.

Положеннями частини першої статті 38 Закону України «Про Державний земельний кадастр» встановлено, що відомості Державного земельного кадастру надаються державними кадастровими реєстраторами у формі: витягів з Державного земельного кадастру про об`єкт Державного земельного кадастру; довідок, що містять узагальнену інформацію про землі (території) за формою, встановленою Порядком ведення Державного земельного кадастру; викопіювань з кадастрової карти (плану) та іншої картографічної документації Державного земельного кадастру.

Пунктом 286.2 статті 286 Податкового кодексу України визначено, що платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов`язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Правові засади проведення оцінки земель, професійної оціночної діяльності у сфері оцінки земель в Україні та спрямований на регулювання відносин, пов`язаних з процесом оцінки земель, забезпечення проведення оцінки земель, з метою захисту законних інтересів держави та інших суб`єктів правовідносин у питаннях оцінки земель, інформаційного забезпечення оподаткування та ринку земель визначає Закон України «Про оцінку земель».

Приписами статті 1 вищевказаного Закону визначено, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок - капіталізований рентний дохід із земельної ділянки, визначений за встановленими і затвердженими нормативами.

Відповідно до частини 5 статті 5 Закону України «Про оцінку земель», нормативна грошова оцінка земельних ділянок використовується для визначення розміру земельного податку, державного мита при міні, спадкуванні (крім випадків спадкування спадкоємцями першої та другої черги за законом (як випадків спадкування ними за законом, так і випадків спадкування ними за заповітом) і за правом представлення, а також випадків спадкування власності, вартість якої оподатковується за нульовою ставкою) та даруванні земельних ділянок згідно із законом, орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, вартості земельних ділянок площею понад 50 гектарів для розміщення відкритих спортивних і фізкультурно-оздоровчих споруд, а також при розробці показників та механізмів економічного стимулювання раціонального використання та охорони земель.

Порядок проведення нормативної грошової оцінки земельних ділянок встановлено статтею 18 Закону України «Про оцінку земель», яка визначає, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться відповідно до державних стандартів, норм, правил, а також інших нормативно-правових актів на землях усіх категорій та форм власності.

Нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться:

- розташованих у межах населених пунктів незалежно від їх цільового призначення - не рідше ніж один раз на 5 - 7 років;

- розташованих за межами населених пунктів земельних ділянок сільськогосподарського призначення - не рідше ніж один раз на 5 - 7 років, а несільськогосподарського призначення - не рідше ніж один раз на 7 - 10 років.

Нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться юридичними особами, які є розробниками документації із землеустрою відповідно до Закону України «Про землеустрій».

Згідно частини 2 статті 20 Закону України «Про оцінку земель», дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.

Технічна документація з бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок затверджується відповідною сільською, селищною, міською радою. Протягом місяця з дня надходження технічної документації з бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель, нормативної грошової оцінки відповідна сільська, селищна, міська рада розглядає та приймає рішення про затвердження або відмову в затвердженні такої технічної документації. Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин (частини 1, 3 статті 23 Закону №1378-IV).

Відповідно до частини сьомої статті 21 Закону України «Про Державний земельний кадастр» від 07.07.2011 № 3613-VI (із змінами та доповненнями) відомості про нормативну грошову оцінку земель вносяться до Державного земельного кадастру на підставі технічної документації з такої оцінки.

При цьому, наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 25.11.2016 року №489, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.12.2016 за №1647/29777 було затверджено Порядок нормативної грошової оцінки земель населених пунктів (далі - Порядок №489), який визначає процедуру проведення нормативної грошової оцінки земель населених пунктів.

Згідно примітки до Додатку № 1 до Порядку нормативної грошової оцінки земель населених пунктів, для земельних ділянок, інформація про які не внесена до відомостей Державного земельного кадастру, коефіцієнт, який характеризує функціональне використання земельної ділянки (Кф), застосовується із значенням 2,0.

У разі якщо у відомостях Державного земельного кадастру відсутній код Класифікації видів цільового призначення земель для земельної ділянки, коефіцієнт, який характеризує функціональне використання земельної ділянки (Кф), застосовується із значенням 2,0.

У подальшому, Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства №162 від 27.03.2018 «Про внесення змін до Порядку нормативної грошової оцінки земель населених пунктів», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 10.04.2018 за № 432/31884, який набрав чинності з 17.07.2018, внесено зміни до Додатку № 1 до Порядку нормативної грошової оцінки земель населених пунктів, та встановлено, що для земельних ділянок, інформація про які не внесена до відомостей Державного земельного кадастру, коефіцієнт, який характеризує функціональне використання земельної ділянки (Кф), застосовується із значенням 3,0.

У разі якщо у відомостях Державного земельного кадастру відсутній код Класифікації видів цільового призначення земель для земельної ділянки, коефіцієнт, який характеризує функціональне використання земельної ділянки (Кф), застосовується із значенням 3,0.

В акті перевірки контролюючого органу, висновки якого стали наслідком для винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, податковий орган дійшов висновку, що в податкових деклараціях по платі за землю на 2017 рік та за період з 01.01.2018 по 16.07.2018 не враховані вимоги наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 25.11.2016 №489, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.12.2016 року за №1647/29777, яким було затверджено Порядок нормативної грошової оцінки земель населених пунктів., а в податковій декларації по платі за землю за період з 17.07.2018 по 31.12.2018 не враховані вимоги наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 27.03.2018 № 162 «Про внесення змін до Порядку нормативної грошової оцінки земель населених пунктів», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 10.04.2018 за № 432/31884, який набрав чинності з 17.07.2018.

Водночас, суд наголошує, що наказ Міністерства аграрної політики та продовольства України від 25.11.2016 №489, на який посилався відповідач в акті перевірки, не передбачає коригувань раніше проведених нормативних грошових оцінок земель, оскільки згідно пункту 1 розділу І «Загальні положення» даного Порядку він застосовується саме до процедур нормативної грошової оцінки земель населених пунктів.

Тобто, зазначений наказ регулює процедуру проведення нормативної грошової оцінки земель населених пунктів, у разі проведення такої оцінки після набуття ним чинності, тобто з 01.01.2017, однак він не змінює та не скасовує проведені до його прийняття нормативні грошові оцінки населених пунктів, та не може слугувати правовою підставою для отримання платником податків довідок (витягів) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Разом з тим, відповідно до частини п`ятої статті 5 Закону України «Про Державний земельний кадастр» внесення відомостей до Державного земельного кадастру та користування такими відомостями здійснюється виключно на підставі та відповідно до цього Закону. Забороняється вимагати для внесення відомостей до Державного земельного кадастру та користування такими відомостями надання документів та здійснення дій, прямо не передбачених цим Законом.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру» від 17.10.2012 № 1051 (пункти 68-69) відомості про об`єкти Державного земельного кадастру, що змінюються, вносяться до Державного земельного кадастру безперервно.

Відомості (зміни до них) вносяться одночасно до документів Державного земельного кадастру в текстовій та графічній формі.

Внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру здійснюється за заявою (у паперовій або електронній формі) згідно з додатком 12 розробника документації із землеустрою та оцінки земель від імені замовника, якщо інше не передбачено договором на виконання відповідних робіт.

Внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру здійснюється без подання заяви у випадках отримання від органів державної влади та органів місцевого самоврядування рішень про затвердження документації із землеустрою та оцінки земель тощо.

Як встановлено судом, Публічне акціонерне товариство АТП 13058, керуючись пунктом 286.2 статті 286 Податкового кодексу України, визначено розмір орендної плати за земельні ділянки на підставі нормативної грошової оцінки земель міста Києва, що затверджений рішенням Київської міської ради «Про затвердження технічної документації з нормативно грошової оцінки земель міста Києва» від 03.07.2014 №23/23, яке було діючим, та довідки про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки від 03.11.2016.

При цьому, суд бере до уваги той факт, що затвердження нової нормативно грошової оцінки та відповідної технічної документації, витяг з якої позивач мав би замовити - в період після прийняття рішення Київської міської ради від 03.07.2014 №23/23 не відбулось.

Суд зазначає, що Київською міською радою прийнято рішення «Про затвердження технічної документації з нормативно грошової оцінки земель міста Києва» № 1543/1584 від 24.06.2021, тобто після виникнення спірних правовідносин.

При цьому, застосування податковим органом за результатом проведення перевірки та з метою визначення розміру податку, інформації з витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 05.12.2018 №6456/86-1 є безпідставним, оскільки дані державного земельного кадастру, відображенням яких є витяг, є лише підставою для нарахування земельного податку, в той час, як розмір податку та орендної плати визначається саме на підставі затвердженої органом місцевого самоврядування нормативної грошової оцінки, яка в даних спірних правовідносинах визначена рішенням Київської міської ради «Про затвердження технічної документації з нормативно грошової оцінки земель міста Києва» від 03.07.2014 №23/23.

Крім того, суд не приймає посилання відповідача на те, що довідка про розмір нормативної грошової оцінки Департаменту земельних ресурсів КМДА від 03.11.2016 в розумінні Закону України «Про оцінку земель» не є належним доказом розміру нормативної грошової оцінки земельної ділянки орендованої позивачем, оскільки наведене відноситься до повноважень Держгеокадастру, з огляду на наступне.

У Положенні про Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) у редакції рішення Київської міської ради від 10.03.2016 №144/144 серед завдань Департаменту, зокрема, визначено ведення міського земельного кадастру відповідно до законодавства.

У п. 3.12 вказаного Положення визначено, що Департамент земельних ресурсів здійснює підготовку та видає розрахунки розміру орендної плати під час укладання або зміни умов до договорів оренди земельних ділянок чи продовження їх дії, надає інформацію в письмовому вигляді щодо використання громадянами права безкоштовної приватизації землі в межах м. Києва станом до 31 грудня 2012 року щодо земельних ділянок в межах міста Києва, зареєстрованих Департаментом до 31 грудня 2012 року, а також інформацію про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки за результатами розрахунку відповідно до рішення Київської міської ради про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Києва.

Згідно з п. 3.34 Положення Департамент земельних ресурсів надає відомості з Державного земельного кадастру у випадках, передбачених законодавством.

З аналізу наведених норм вбачається, що Департамент земельних ресурсів наділений повноваженнями видавати інформацію з Державного земельного кадастру щодо нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Таким чином, враховуючи встановлені під час розгляду справи обставини щодо не затвердження Київською міською радою нової технічної документації з нормативно грошової оцінки земель міста Києва та зважаючи на те, що орендна плата у періоді, що перевірявся, нараховувалась позивачем на підставі нормативної грошової оцінки земельних ділянок, що проведена 2016 році, то з урахуванням положень статті 18 Закону України «Про оцінку земель» у позивача, як станом на 01.01.2017, так і станом на 01.01.2018 не виникло обов`язку проводити нову нормативну грошову оцінку, внаслідок чого твердження відповідача про заниження позивачем орендної плати з юридичних осіб є неправомірними і необґрунтованими, а посилання контролюючого органу на Порядок нормативної грошової оцінки земель від 25.11.2017 №489 є недоречними, оскільки прийняття органом виконавчої влади нормативного акту, що врегульовує порядок проведення нормативної грошової оцінки автоматично не призводить до виникнення у позивача обов`язку здійснювати нову нормативну грошову оцінку з 01.01.2017, адже такий обов`язок у платника податків виникає не рідше ніж 1 раз на 7 років.

Щодо застосування штрафної санкції за встановлені порушення, судом встановлено, що на підставі акту перевірки, 17.05.2021 відповідачем було сформоване податкове повідомлення-рішення, якими збільшено суму грошового зобов`язання з орендної плати з юридичних осіб №37024/0703 та визначена штрафна (фінансова) санкція в розмірі 50 відсотків від суми грошового зобов`язання, що передбачає наявність діянь, передбачених пунктом 123.2 ст.123 ПК України, вчинені повторно протягом 1095 календарних днів.

Водночас, правовою підставою для застосування штрафних фінансових санкцій зазначено пункт 123.2 статті 123 Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 123.1 статті 123 ПК України вчинення платником податків діянь, що зумовили визначення контролюючим органом суми податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2 (крім випадків зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларованої до повернення з бюджету у зв`язку із використанням права на податкову знижку), 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 10 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Згідно з пунктом 123.2 статті 123 ПК України діяння, передбачені пунктом 123.1 цієї статті, вчинені умисно, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків від суми визначеного податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Пунктом 123.3 відповідно статті передбачає, що діяння, передбачені пунктом 123.2 цієї статті, вчинені повторно протягом 1095 календарних днів, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 50 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Обґрунтовуючи застосування штрафної санкції в розмірі 50 відсотків від суми грошового зобов`язання відповідач у письмових поясненнях покликаючись на податкове повідомлення-рішення від 05.04.2019 № зазначив, що контролюючим органом встановлено вчинення позивачем повторно протягом 1095 днів діянь, що зумовили визначення контролюючим органом суми податкового зобов`язання, та які тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 50 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання.

Так, згідно з матеріалами справи, 05.04.2019 з урахуванням висновку акту перевірки 13.03.2019 №71/26-15-12-09/05475147, яким встановлено заниження податкового зобов`язання по орендній платі за січень 2019 року, Головним управлінням ДФС у м. Києві прийнято податкове повідомлення-рішення від 05.04.2019 № , згідно з яким, на підставі підпункту 54.3.2 пункту 54.3 статті 54, пункту 58.1 статті 58 та пункту 123.1 статті 123 Податкового кодексу України, збільшено ПАТ АТП 13058 суму грошового зобов`язання за платежем орендна плата з юридичних осіб у розмірі 396 832,07 грн., та застосована штрафна (фінансова) санкція (штраф) у розмірі 99 208,02 грн.

Водночас суд вважає безпідставними такі покликання відповідача, оскільки при застосуванні приписів статті 123 Податкового кодексу України повторність обраховується при вчинені правопорушень протягом 1095 днів. Тобто, у такому разі вчиненим повторно вважається діяння, розпочате пізніше, а тому встановлення контролюючим органом заниження ПАТ АТП 13058 податкового зобов`язання по орендній платі за січень 2019 року не може слугувати підставою для застосування до позивача за заниження орендної плати за 2017-2018 роки штрафних санкцій у розмірі 50%. Наведене свідчить, що відповідачем не обґрунтовано застосовано до позивача штраф у підвищеному розмірі.

Аналізуючи вищевикладене та надані докази у їх сукупності суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог та наявність правових підстав для їх задоволення.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до пункту 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На переконання суду, відповідачем не доведено правомірності прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, прийнятого від 17.05.2021 № 37024/0703, з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог та системного аналізу положень законодавства України, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем під час звернення до суду було сплачено судовий збір у розмірі 22 700,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями від 25.08.2021 № 11261 на суму 20430,00 грн., від 06.08.2021 № 11238 на суму 2270,00 грн.

Ураховуючи висновок суду про задоволення позовних вимог, судовий збір підлягає присудженню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача в розмірі 22 700,00 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 5-11, 19, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства АТП 13058 задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 17.05.2021 р. № 37024/0703 форми «Р», яким визначено публічному акціонерному товариству АТП 13058 () грошове зобов`язання у розмірі 9 195 382,21 грн. (податкове зобов`язання - 6 130 254,81 грн. та штрафні санкції - 3 065 127,4 грн.).

3. Стягнути на користь Публічного акціонерного товариства АТП 13058 (03022, м. Київ, вул. Кайсарова, 7/9; ідентифікаційний код 05475147) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 33/19; ідентифікаційний код 40116011) судовий збір у розмірі 22 700 (двадцять дві тисячі сімсот) грн. 00 коп.

Позивач: Публічного акціонерного товариства АТП 13058 (03022, м. Київ, вул. Кайсарова, 7/9; ідентифікаційний код 05475147).

Відповідач: Головне управління ДПС у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 33/19; ідентифікаційний код 40116011).

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Повний текст рішення виготовлено та підписано - 12.05.2022.

Суддя Т.П. Балась