Справа № 640/15138/21
Суддя: Пащенко К.С.
Дата ухвалення: 2022-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2022 року м. Київ № 640/15138/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Пащенка К.С., за участю секретаря судового засідання Колодяжного В.Є., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доМіністерства внутрішніх справ України, Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві
провизнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 ) (далі - позивач або ОСОБА_1 ) подано на розгляд Окружному адміністративному суду міста Києва позов до Міністерства внутрішніх справ України (адреса: 01601, м. Київ, вул. Богомольця, 10, ідентифікаційний код - 00032684) (надалі - відповідач 1 або МВС України) та Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві (адреса: 01601, м. Київ, вул. Володимирська, 15, ідентифікаційний код - 08592201) (надалі - відповідач 2 або Ліквідаційна комісія), у якому позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства внутрішніх справ України про повернення матеріалів щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності, захворювання пов`язано з проходженням служби в ОВС України, оформлено листом Міністерства внутрішніх справ України на доопрацювання;

- зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України повторно розглянути матеріали про призначення та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності, захворювання пов`язано із проходженням служби в ОВС України у відповідності до вимог Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі, інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850, з прийняттям рішення визначеного нормою пункту 9 зазначеного Порядку, у строк, визначений цим же пунктом;

- зобов`язати ліквідаційну комісію Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві повторно направити до Міністерства внутрішніх справ України матеріали щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності захворювання пов`язано з проходженням служби в ОВС України за наявності обставини набрання законної сили судовим рішенням по даній справі, щодо визнання дій МВС України протиправними та зобов`язання повторно розглянути заяву на при значення та виплату одноразової грошової допомоги.

В якості підстав позову позивач зазначає, що Міністерством внутрішніх справ України протиправно повернуто документи про призначення одноразової грошової допомоги без прийняття відповідного рішення.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.06.2021 (суддя Пащенко К.С.) відкрито провадження у адміністративній справі № 640/15138/21, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні без виклику учасників справи та проведення судового засідання.

У відзиві Головне управління МВС у м. Києві зазначило, що ним здійснено нарахування суми виплати у 439400 грн, складено висновок про призначення одноразової грошової допомоги та передано з усіма матеріалами для прийняття рішення про призначення одноразової грошової допомоги до МВС України. В свою чергу Міністерством внутрішніх справ України документи були розглянуті та 19.10.2020 повернуті у зв`язку із винесенням постанови від 19.08.2020 № 27/20 на підставі наказу МВС України від 06.02.2001 № 85, який втратив чинність за наказом МВС України від 03.04.2017 № 285 та виявленими недоліками в медичних документах, а саме: недотриманням пункту 10 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 № 1317 (далі - Постанова № 1317). 26.01.2021 листом за вих. № 1/62 - ПД ліквідаційною комісією ГУМВС України в місті Києві поінформовано позивача із обґрунтуванням мотивів.

За висновком відповідача, члени ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в місті Києві діяли на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Порядком та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850, а тому, вимога про покладення зобов`язань повторно направити до МВС України матеріали не підлягає задоволенню та не відповідає вимогам 245 КАС України.

Відповідач зазначає, що вчинення повторно дiй ліквідаційною комісією (направлення документів) не породжує правових підстав для позивача і не може бути у цьому випадку предметом оскарження тому, що Головним управлінням був виконаний обов`язок, покладений на керівника у якому проходив службу позивач. Висновок про призначення одноразової грошової допомоги та направлення документів до MBC України не е самостійною юридичною підставою для призначення позивачу одноразової грошової допомоги. Прийняття уповноваженим органом рiшення про відмову або призначення одноразової грошової допомоги є способом реалізації наданих відповідачу МВС України владних повноважень, компетенції у розумінні КАС України. За таких обставин, можна прийти до висновку, що вимога позивача про покладення на Головне управління МВС України в місті Києві обов`язку повторно направити до МВС матеріали про призначення та виплату позивачу одноразової грошової допомоги є нікчемною.

Міністерство внутрішніх справ України у відзиві вказало, що позовна вимога щодо зобов`язання МВС повторно розглянути матеріали про призначення та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги є з однієї сторони передчасною, а з іншої не відповідає нормам матеріального права.

По-перше, заява та інші передбачені Порядком документи щодо призначення ОСОБА_1 » одноразової грошової допомоги у МВС України відсутні, а саме не були надіслані л/к ГУМВС України в м. Києві до МВС України для розгляду та прийняття рішення.

По-друге, відповідно до Порядку МВС України розглядає заяву з доданими до неї документами щодо призначення одноразової грошової допомоги колишньому працівнику міліції та приймає одне із рішень: про відмову або про призначення одноразової грошової допомоги. При цьому відповідач вказує, що відповідно до Порядку, МВС України не приймає рішення про призначення та виплату.

Відповідач звертає увагу, що лист ДФОП МВС України від 14.01.2021 № 1300/15-2021 не є листом про відмову в призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , а є листом адресованим безпосередньо л/к ГУМВСУ в м. Києві щодо необхідності доопрацювання надісланих останнім матеріалів та повторного їх направлення для прийняття рішення щодо призначення одноразової грошової допомоги.

Отже, МВС України не мало змоги прийняти рішення передбачене Порядком, оскільки надіслані документи потребували доопрацювання.

Позивач у відповіді на відзив Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в місті Києві та МВС України зазначив, що розгляд поданих документів у відповідності до положень Порядку № 850 має закінчитись прийняттям рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги, направлення листа про повернення документів на доопрацювання вказаним порядком не передбачено. Окрім того, заявлений спосіб захисту відповідає ст. 5 КАС України та забезпечить повне та своєчасне відновлення порушених прав позивача.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач проходив службу в Головному управлінні МВС України в місті Києві з якої звільнився згідно з наказом № 399 від 24.04.2015.

Під час саме проходження служби в органах внутрішніх справ отримав ряд захворювань, котрі в подальшому призвели до інвалідності. Так, свідоцтвом про хворобу медичної військово-лікарської комісії № 48 від 03.03.2015 встановлено наявність захворювань, пов`язаних з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Втрата працездатності склала 65 відсотків, що визначено комісією МСЕК у акті огляду № 1226 від 06.10.2020 та у довідці серії 12 ААА № 038681 від 06.10.2020.

Згідно з довідкою серії 12 ААБ № 437938 від 30.09.2020 медико-соціальною експертною комісією встановлено ОСОБА_1 інвалідність ІІ групи, захворювання пов`язано з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Позивач звернувся до Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві із заявою від 08.10.2020 про призначення одноразової грошової допомоги, до якої додано такі документи:

довідку про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності від 06.10.2020 серії 12 ААА № 038661;

виписку з акта огляду МСЕК від 06.10.2020 серії 12 ААБ № 437938;

копію постанови медичної (військово-лікарської) комісії з ДУ «ТМО МВС України по місту Києву» від 19.08.2020 № 27/20;

копію паспорта;

копію ідентифікаційного номера;

копію свідоцтва про хворобу від 03.03.2015 № 48

Після розгляду заяви Головним управління МВС у м. Києві підготовлено висновок про призначення одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України від 20.12.1990 № 565-ХІІ «Про міліцію» у зв`язку з інвалідністю ОСОБА_1 на підставі п. 3.2 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850.

Разом з тим, листом Департаменту фінансово-облікової політики Міністерства внутрішніх справ України від 14.01.2021 № 1300/15-2021 за результатами розгляду матеріалів ОСОБА_1 повідомлено Ліквідаційну комісію Головного управління МВС у м. Києві, що Департаментом охорони здоров`я та реабілітації МВС України вказано на те, що постанова медичної (військово-лікарської) комісії від 19.08.2020 № 27/20 винесена з посиланням на наказ МВС України від 06.02.2001 № 85, який втратив чинність відповідно до наказу МВС України від 03.04.2017 № 285.

Крім того повідомлено, що при проведенні медико-соціальної експертизи ОСОБА_1 представники закладів охорони здоров`я МВС до складу комісії не залучалися, що є порушенням вимог пункту 10 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 № 1317 «Питання медико-соціальної експертизи», відповідно до якого медико-соціальну експертизу колишнім працівникам міліції проводять комісії спеціалізованого профілю, до складу яких входять представники закладів охорони здоров`я МВС.

Ураховуючи викладене, повідомлено, що наявність недоліків унеможливило прийняття рішення за матеріалами щодо призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 згідно з Порядком, тому вони повертаються на доопрацювання.

В свою чергу, Головне управління МВС України у м. Києві листом від 26.01.2021 № 1/62-Пд повідомило ОСОБА_1 про обставини, викладені у листі Департаменту фінансово-облікової політики Міністерства внутрішніх справ України від 14.01.2021 № 1300/15-2021, а також вказано, що після усунення недоліків та надання необхідних документів до ліквідаційної комісії ГУМВС України у м. Києві матеріали щодо призначення одноразової допомоги будуть повторно направлені до МВС України для прийняття рішення.

Не погоджуючись з діями відповідачів щодо розгляду матеріалів на призначення одноразової грошової допомоги, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 6 ст. 23 Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990 № 565-XII (далі - Закон № 565-XII) у разі інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності IIІ групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Разом з тим, 07 листопада 2015 року набрав чинності Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII).

Згідно з п. 5 Розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VIII (набрав чинності 07 листопада 2015 року) визнано таким, що втратив чинність Закон №565-XII.

Водночас, за змістом п. 15 Розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VIII право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом № 565-XII зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом № 580-VIII.

Згідно із ч. 2 ст. 97 Закону № 580-VIII порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Кабінет Міністрів України постановою від 21 жовтня 2015 року № 850 затвердив Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівників міліції (далі Порядок № 850).

Відповідно до пп. 2 п. 3 Порядку № 850 грошова допомога призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі: 250-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності I групи; 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи; 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи.

Пунктом 7 Порядку № 850 установлено, що працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цього Порядку; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках). До заяви додаються копії: довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема про те, що воно не пов`язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України).

Відповідно до п. 8 Порядку № 850 керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги, а також у разі загибелі (смерті) працівника міліції: витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) працівника міліції із списків особового складу; витяг з особової справи про склад сім`ї загиблого (померлого) працівника міліції.

Згідно з п. 9 Порядку № 850 МВС в місячний строк після надходження зазначених у п. 8 цього Порядку документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених п. 14 Порядку № 850, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

З аналізу наведених правових норм вбачається, що за позивачем зберігається право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію» відповідно до Порядку № 850, який діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію»; обов`язок з прийняття рішення про призначення чи відмову в призначенні грошової допомоги покладено на Міністерство внутрішніх справ України, а на орган внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, покладено обов`язок по проведенню відповідних процедур по оформленню відповідних документів для вирішення питання про виплату такої допомоги та реалізації рішення головного розпорядника коштів (МВС) розпорядниками нижчої ланки.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах: від 30 січня 2018 року у справі № 822/1579/17, від 13 лютого 2018 року у справі № 808/1866/16, від 13 лютого 2018 року у справі № 806/845/16, від 15 травня 2018 року у справі № 161/16343/17, від 19 вересня 2018 року у справі № 750/2250/17, що в силу приписів ч. 5 ст. 242 КАС України та ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» враховується судом при вирішенні спірних правовідносин.

Так, згідно з матеріалами справи, Ліквідаційною комісією Головного управління МВС України у м. Києві на виконання вимог п. 8 Порядку № 850 подані позивачем матеріали з відповідним висновком направлено до МВС для прийняття рішення про призначення грошової допомоги.

У свою чергу, в силу п. 9 Порядку № 850 МВС України за результатами розгляду поданих документів зобов`язаний був прийняти одне із двох рішень: про призначення грошової допомоги або про відмову у призначення цієї допомоги.

Однак, Департаментом фінансово-облікової політики Міністерства внутрішніх справ України жодного із цих рішень не прийнято, натомість документи на призначення одноразової грошової допомоги повернуто на доопрацювання.

При цьому, суд звертає увагу на те, що можливість повернення документів як таких, що не відповідають вимогам законодавства Порядком № 850 не передбачена, а тому повернення Міністерством внутрішніх справ України документів позивача без прийняття рішення про призначення чи відмову у призначенні одноразової грошової допомоги суперечить зазначеним вище нормам.

Вказані висновки щодо застосування норм права, узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах: від 13 лютого 2018 року у справі № 808/1866/16, від 19 вересня 2018 року у справі № 530/1280/17, від 03 жовтня 2018 року у справах № 361/7249/17, від 19 лютого 2019 року у справі № 802/498/18-а та повинні застосовуватись до спірних правовідносин в силу положень ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» і ч. 5 ст. 242 КАС України.

Таким чином, рішення Міністерства внутрішніх справ України щодо повернення листом від 14.01.2021 № 1300/15-2021 матеріалів про призначення та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності на доопрацювання є протиправним.

Відтак, встановивши протиправність дій Міністерства внутрішніх справ України щодо повернення без прийняття рішення заяви ОСОБА_1 про призначення йому одноразової грошової допомоги, суд відповідно до наданих йому повноважень ст. 245 КАС України вважає за необхідне зобов`язати відповідача Міністерство внутрішніх справ України повторно розглянути матеріали про призначення та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності (захворювання пов`язано із проходженням служби в органах внутрішніх справ України) у відповідності до вимог Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі, інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850, з прийняттям рішення, визначеного нормою пункту 9 зазначеного Порядку № 850, у строк, визначений цим же пунктом.

Поряд з цим, суд зазначає, що спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Зазначена позиція повністю кореспондується з висновками Європейського суду з прав людини, відповідно до яких, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати на його ефективність з точки зору ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за ст. 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, «ефективний засіб правого захисту» в розумінні ст. 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату.

Зважаючи на передбачений п. 8 Порядку № 850 обов`язок керівника органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подати МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги, суд вважає за доцільне зобов`язати Ліквідаційну комісію Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві повторно направити до Міністерства внутрішніх справ України матеріали щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 1 ст. 2 КАС України).

Частинами 1 та 2 ст. 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

При розгляді цієї справи суд бере до уваги наступні позиції Європейського суду з прав людини.

Так, рішенням ЄСПЛ від 19.04.1993 у справі «Краска проти Швейцарії» визначено, що ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважають важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути почуті, тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами.

Надаючи оцінку кожному окремому специфічному доводу всіх учасників справи, що мають значення для правильного вирішення адміністративної справи, суд застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Наведена позиція ЄСПЛ також застосовується у практиці Верховним Судом, що, як приклад, відображено у постанові від 28.08.2018 (справа № 802/2236/17-а).

З огляду на все викладене вище та виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, виходячи з наведених висновків в цілому, суд доходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, підстави для розподілу судових витрат у цій частині у відповідності до вимог статті 139 КАС України відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 2, 72-77, 139, 241-246, 251 Кодексу адміністративного судочинства України суд -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства внутрішніх справ України щодо повернення листом від 14.01.2021 № 1300/15-2021 матеріалів про призначення та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності на доопрацювання.

3. Зобов`язати Ліквідаційну комісію Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві (адреса: 01601, м. Київ, вул. Володимирська, 15, ідентифікаційний код - 08592201) повторно направити до Міністерства внутрішніх справ України матеріали щодо призначення та виплати ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 ) одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності.

4. Зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України (адреса: 01601, м. Київ, вул. Богомольця, 10, ідентифікаційний код - 00032684) повторно розглянути матеріали про призначення та виплату ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 ) одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності (захворювання пов`язано із проходженням служби в органах внутрішніх справ України) у відповідності до вимог Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі, інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850, з прийняттям рішення, визначеного нормою пункту 9 зазначеного Порядку № 850, у строк, визначений цим же пунктом.

Рішення, відповідно до ст. 255 КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Суддя К.С. Пащенко