Справа № 640/27846/20
Суддя: Клочкова Н.В.
Дата ухвалення: 2022-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2022 року м. Київ № 640/27846/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючої судді Клочкової Н.В., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом

фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у місті Києві

про визнання протиправною та скасування податкової вимоги, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (надалі - позивач), адреса: АДРЕСА_1 до Головного управління ДПС у місті Києві (надалі - відповідач), адреса: 04116, місто Київ, вулиця Шолуденка, будинок 33/19, в якій просить суд:

- визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Головного управління Державної податкової служби у місті Києві від 16 липня 2020 року №66190-10.

- зобов`язати Головне управління Державної податкової служби у місті Києві внести до інтегрованої картки платника податку та електронного кабінету ФОП ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) відомості про відсутність податкового боргу зі сплати єдиного податку з фізичних осіб за період з 01.04.2019 року по 01.10.2020 року, що становить 16012,80 грн.

Підставою позову вказано порушення прав та інтересів позивача, внаслідок прийняття суб`єктом владних повноважень оскаржуваної податкової вимоги.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва відкрито провадження в адміністративній справі за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у місті Києві про визнання протиправною та скасування податкової вимоги, зобов`язання вчинити дії та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) без повідомлення учасників справи.

В обґрунтуванням позовних вимог позивач зазначає, що він є фізичною особою-підприємцем та з 01.06.2016 по 31.03.2019 перебував на обліку в ДПІ у Шевченківського районі ГУ ДФС у м. Києві, на спрощеній системі оподаткування 2-ї групи.

З 01.04.2020 і по 01.10.2020 (поновлення позивача у реєстрі платників єдиного податку), він був протиправно виключений з реєстру платників єдиного податку та підприємницьку діяльність не здійснював.

Позивач наголошує, що до виключення його з єдиного реєстру платників єдиного податку, ним вчасно сплачувався єдиний податок, що підтверджується відповідними квитанціями, а також встановлено судовим рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 травня 2020 року по справі №640/9779/19.

Разом з тим, позивач вважає незаконним нарахування йому до сплати сум єдиного внеску за період, коли він був виключений з реєстру платників єдиного податку, оскільки вважає, що анулювання контролюючим органом реєстрації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця передбачає собою перехід такого платника на загальну систему оподаткування, а тому на час адміністративного і судового оскарження рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку підстави для застосування до такого платника спрощеної системи оподаткування - відсутні.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що рішенням № 998/26-15-13-14-26/ НОМЕР_1 від 29.03.2019 позивача було виключено з реєстру платників єдиного податку з 31.03.2019, проте Окружний адміністративний суд м. Києва рішенням від 25.05.2020 у справі №640/9779/19 вирішив визнати протиправним та скасувати рішення за номером №988/26-15-13-14-26/ НОМЕР_1 про виключення з реєстру платників єдиного податку ФОП ОСОБА_1 .

Так, відповідач зазначає, що у разі прийняття судом рішення на користь фізичної особи - підприємця за яким скасовано анулювання реєстрації платника єдиного податку, контролюючим органом самостійно вносяться зміни до реєстру платників єдиного податку, зокрема, анулюється дата виключення фізичної особи - підприємця з реєстру платників єдиного податку, тобто ФОП ОСОБА_2 продовжує перебувати на спрощеній системі оподаткування, у тому числі за період судового оскарження.

Таким чином, Головним управлінням ДПС у м. Києві було поновлено ФОП ОСОБА_1 в реєстрі платників єдиного податку з 01.06.2016 як платника 2 групи по теперішній час, у зв`язку з чим ІКП по єдиному податку з фізичних осіб ФОП ОСОБА_1 приведено у відповідність, а саме донараховано ставку авансових внесків за період квітень - грудень 2019 року.

Отже, на переконання відповідача, останній діяв у спосіб визначений законом та у межах наданих законом повноважень, а тому підстави для задоволення позовних вимог позивача - відсутні.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, встановив наступне.

ОСОБА_2 є фізичною особою-підприємцем та з 01.06.2016 по 31.03.2019 перебував на обліку в ДПІ у Шевченківського районі Головного управління ДФС у м. Києві, на спрощеній системі оподаткування, 2 група.

Рішенням Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві №998/26-15-13-14-26/НОМЕР_1 від 29.03.2019 позивача було виключено з реєстру платників єдиного податку з 31.03.2019.

Разом з тим, рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 25.05.2020 у справі №640/9779/19 було визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві №998/26-15-13-14-26/НОМЕР_1 від 29.03.2019 про виключення з реєстру платників єдиного податку фізичну особу- підприємця ОСОБА_2 .

В результаті прийняття вказаного судового рішення, Головним управлінням ДПС у м. Києві було поновлено ФОП ОСОБА_1 в реєстрі платників єдиного податку, як платника 2 групи з 01.06.2016 (безперервно, у тому числі, за період судового оскарження) та донараховано ФОП ОСОБА_1 ставку авансових внесків.

16.07.2020 Головним управлінням ДПС у місті Києві було прийнято податкову вимогу №66190-10, якою позивачеві станом на 15.07.2020 визначено суму податкового боргу зі сплати єдиного внеску в розмірі 5 667, 60 грн.

За результатами адміністративного оскарження податкової вимоги від 16.07.2020 №66190-10, рішенням Державної податкової служби України про результати розгляду скарги від 08.10.2020 №29756/6/99-00-13-05-06 спірну податкову вимогу Головного управління ДПС у м. Києві залишено без змін, а скаргу позивача - без задоволення.

Фізична особа - підприємець ОСОБА_2 вважаючи податкову вимогу від 16.07.2020 №66190-10 протиправною та такою, що підлягає скасуванню, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Нормативно-правовим актом, який визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, є Закон України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 08.07.2010 №2464-VI (надалі - Закон №2464-VI).

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 1 Закону №2464-VI, єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

У силу пункту 4 частини 1 статті 4 Закону №2464-VI, платниками єдиного внеску, зокрема, є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Платник єдиного внеску зобов`язаний, у тому числі, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок (пункт 1 частини 2 статті 6 Закону №2464-VI).

Приписами пункту 2 частини 1 статті 7 Закону №2464-VI передбачено, що єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Натомість, єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску (пункт 3 частини 1 статті 7 Закону №2464-VI).

Згідно з частиною 4 статті 25 Закону №2464-VI, податковий орган у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, надсилає в паперовій та/або електронній формі платникам єдиного внеску вимогу про сплату недоїмки з єдиного внеску.

Вимога про сплату недоїмки з єдиного внеску, винесена з метою стягнення недоїмки з єдиного внеску у разі його несплати платником у визначені цим Законом строки, надсилається податковим органом платнику в паперовій та/або електронній формі у порядку, визначеному статтею 42 Податкового кодексу України.

У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з податковим органом шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

Так, за твердженням відповідача, у зв`язку зі скасуванням Окружним адміністративним судом м. Києва рішення від 29.03.2019 №988/26-15-13-14-26/ НОМЕР_1 про виключення ФОП ОСОБА_1 з реєстру платників єдиного податку, в ІКП позивача відбулось автоматичне нарахування авансованих внесків зі сплати єдиного внеску, як фізичній особі-підприємцю, яка перебуває на спрощеній системі оподаткування.

Суд зазначає, що відповідно до пункту 56.1 статті 56 Податкового кодексу України якщо платник податків вважає, що контролюючим органом було не правомірно анульована реєстрація його платником єдиного податку, він може оскаржити рішення про анулювання реєстрації платником єдиного податку як в адміністративному, так і в судовому порядку.

Судом встановлено, що за результатами судового оскарження рішення про виключення ФОП ОСОБА_1 з реєстру платників єдиного податку, рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 25.05.2020 у справі №640/9779/19 було визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві №998/26-15-13-14-26/НОМЕР_1 від 29.03.2019 про виключення з реєстру платників єдиного податку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .

У свою чергу, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України (частина друга статті 14 КАС України).

Відтак, у разі прийняття рішення контролюючого органу або суду на користь фізичної особи-підприємця, за яким скасовано анулювання реєстрації платника єдиного податку, контролюючим органом самостійно вносяться зміни до реєстру платників єдиного податку, зокрема анулюється дата виключення ФОП з реєстру платників єдиного податку. Тобто така особа продовжує перебувати на спрощеній системі оподаткування, у тому числі за період адміністративного або судового оскарження.

Враховуючи вищевикладене, суд погоджується з доводами відповідача, що донараховуючи позивачу за спірний період (період оскарження рішення №998/26-15-13-14-26/НОМЕР_1 від 29.03.2019) зобов`язання зі сплати єдиного внеску, як фізичній особі-підприємцю, який перебував на спрощеній системі оподаткування, відповідач діяв у спосіб, визначений законом та у межах, наданих законом повноважень, а тому підстави для задоволення позовних вимог - відсутні.

Згідно з частиною 1 статті 9, статті 72, частин 1, 2, 5 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Інші доводи сторін не спростовують викладеного та не доводять протилежного.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати в цьому випадку стягненню не підлягають.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 6, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у місті Києві про визнання протиправною та скасування податкової вимоги, зобов`язання вчинити дії - відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів, з дня складання повного тексту рішення.

Суддя Н.В. Клочкова