Справа № 640/9132/20
Суддя: Шевченко Н.М.
Дата ухвалення: 2022-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2022 року м. Київ № 640/9132/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Шевченко Н. М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом Закритого акціонерного товариства «Українська будівельна компанія» до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування рішень,

У С Т А Н О В И В:

Закрите акціонерне товариство «Українська будівельна компанія» (позивач, ЗАТ «Українська будівельна компанія») звернулось до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у м. Києві (відповідач, ГУ ДПС у м. Києві), в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 0103 від 11.01.2020 в частині донарахованих податкових зобов`язань з податку на прибуток у розмірі 351 367,00 грн та штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 175 684,00 грн;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 19.12.2019;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 19.12.2019.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що формуючи висновок про нереальність господарських операцій з контрагентом позивача, фіскальний орган керувався доказами, які не можуть складати основу акту перевірки. У свою чергу, реальність згаданих операцій підтверджується належними первинними документами, з огляду на що, оскаржувані ППР є протиправними та підлягають скасуванню.

У відзиві ГУ ДПС у м. Києві, із посиланнями на акти перевірки зазначає про отримання податкової інформації, на підставі якої зроблено висновок про нереальність господарських операцій позивача з ТОВ «Агро Строй», з огляду на що, позивачем безпідставно занижено витрати на суму таких операцій та зареєстровано податковий кредит на суму ПДВ.

Вивчивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, суд зазначає наступне.

Службовими особами ГУ ДПС у м. Києві проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ЗАТ «Українська будівельна компанія», за результатами якої складено акт від 21.11.2019.

У висновках до акту, що стосується предмета спору, зазначено про порушення п. 44.1 ст. 44, п. 185.1 ст. 185, п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1 ст. 200. п. 201.1 ст. 201 ПК України, що призвело до заниження задекларованого податку на додану вартість за лютий 2018 року в сумі 225 933,00 грн та завищення від`ємного значення різниці між сумою податкових зобов`язань та податкового кредиту на загальну суму 164,475,00 грн (а. с. 98).

Даний висновок склав основу для податкових повідомлень-рішень:

№ від 19.12.2019, яким зменшено від`ємне значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) кредиту на 164 475,00 грн (а. с. 117).

№ від 19.12.2019, яким збільшено суму грошового зобов`язання з ПДВ на 225 933,00 грн та застосовано штрафну санкцію в розмірі 112 966,00 грн (а. с. 119).

У подальшому ГУ ДПС у м. Києві проведено іншу, документальну планову виїзну перевірку ЗАТ «Українська будівельна компанія», результати якої викладено в акті від 17.12.2019.

Перевіркою встановлено порушення п. 44.1 ст. 44, пп. 134.1.1. п. 134.1 ст. 134, п. 135.1 ст.135 ПК України, п. 6, п. 7 П(С)БО 16 «Витрати», що призвело до заниження податку на прибуток на суму 471 367,00 грн, в тому числі за 2018 на суму 351 367 гривень, за 3 квартали 2019 на суму 120 000 гривень (а. с. 51).

За результатами згаданих висновків, на адресу позивача направлено ППР № 0103 від 11.01.2020, яким збільшено податкове зобов`язання з ППП на 471 367,00 грн та застосована штрафна санкція в розмірі 235 684,00 грн (а. с. 63).

В межах предмета даного спору, позивачем оскаржується податкове зобов`язання, нараховане за 2018 рік у сумі 351 367,00 грн та відповідний розмір штрафу.

Не погоджуючись зі згаданими ППР ЗАТ «Українська будівельна компанія» звернулось з позовною заявою. Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частинами 1- 2 ст. 7 КАС України встановлено, що суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Висновки Актів перевірки, в частинах, що стосуються оскаржуваних ППР, гуртуються на висновку про нереальність господарських операцій з ТОВ «Агро Строй» у 2018 році.

Даний висновок аналогічний для обох актів перевірки та ґрунтується на наступному:

«СУФР ГУ ДПС у м. Києві листом від 22.04.2019 № 3276/26-15-21-30 направлено пояснення свідка гр. ОСОБА_1 , що був директором, головним бухгалтером та засновником (на момент здійснення операцій з ЗАТ «УКРАЇНСЬКА БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ») ТОВ «АГРО СТРОЙ».

Під час допиту ОСОБА_1 повідомив, що підприємства ТОВ «АГРО СТРОЙ» йому не знайоме, рахунки в банківських установах, установчі документи, податкову звітність, податкові накладні він особисто не підписував та не відправляв, чим займаються вищезазначені підприємства та де фактично веде свою господарську діяльність йому не відомо. Про те, що він був керівником ТОВ «АГРО СТРОЙ» у період з моменту відкриття по сьогоднішній день він дізнався від співробітників податкової міліції.

Вищенаведені операції ТОВ «АГРО СТРОЙ» неможливо підтвердити оскільки директором, головним бухгалтером та засновником підприємства надано пояснення про непричетність до ведення фінансово-господарської діяльності підприємств, що свідчить про нереальність господарських операцій.

Враховуючи вищенаведене, перевіркою взаємовідносин ЗАТ «УКРАЇНСЬКА БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ» з ТОВ «АГРО СТРОЙ» встановлено:

- дефектність наданих ЗАТ «УКРАЇНСЬКА БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ» до перевірки первинних документів щодо проведених господарських операцій із ТОВ «АГРО СТРОЙ», оскільки не можливо встановити кому належить підпис на документах, наявність пояснення гр. ОСОБА_1 , який повідомив, що підприємство зареєстровано без його відома та участі та без мети зайняття фінансово-господарською діяльністю;

- невідповідність змісту операцій, зафіксованих у документах, обставинам синовію неможливості виконання ТОВ «АГРО СТРОЙ» оформлених господарських операцій у зв`язку з відсутністю:

необхідних умов для здійснення господарських операцій (відсутність основних фондів, земельних ділянок, транспортних засобів, виробничих потужностей, виробничих запасів тощо;

трудових ресурсів, які б могли забезпечити виконання зазначеного в первинних документах обсягу операцій.

Таким, чином, у зв`язку з дефектністю зазначенних документів, складених з порушенням вимог чинного законодавства, щодо складання первинних документів, такі документи не мають юридичної сили первинних документів.» (а.с. 33- 34 та 92- 93).

За висновком контролюючого органу, оскільки згадані господарські операції слід визнати нереальними, позивач протиправно задекларував витрати у розмірі 1 925 038,39 грн, що призвело до заниження ППП на 351 367,00 грн, а також безпідставно сформував податковий кредит на суму 390 408,00 грн, що призвело до завищення від`ємного значення ПДВ на 164 475,00 грн та заниження ПДВ на 225 933,00 грн.

Відповідно до п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

У випадках, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України, платники податків мають право вносити відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу.

За змістом ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Наведеними нормами передбачений обов`язок платника податків належним чином відображати реальні господарські операції в первинних документах, при цьому, останні визнаються лише джерелом відомостей, які можуть не відображати реальних фактів.

Як справедливо зазначено в акті перевірки, первинні документи повинні бути достовірними, тобто відображати дійсний зміст господарських операцій, які впливають на визначення об`єкту оподаткування.

Більш того, за висновком суду, первинні документи мають містити детальну інформацію щодо здійснених господарських операцій,

Із наявних у матеріалах справи первинних документів, серед яких, виписки з рахунків у банках, товарно-транспортні накладні, податкові накладні, подорожні листи.

Як зазначено в актах перевірки та у відзивах, жодних зауважень до змісту первинних документів по взаємовідносинам ЗАТ «Українська будівельна компанія» із ТОВ «Агро Строй», окрім пов`язаних із особою, яка підписувала документи від імені останнього, контролюючий орган не має.

Таким чином, з урахуванням доданих до матеріалів справи документів та відсутності спору щодо їх змісту, суд не надає оцінку деталям господарських операцій, які презюмовані нереальними лише через фіктивність контрагента.

Стосовно неможливості виконання господарських операцій зі сторони ТОВ «Агро Строй» за відсутності основних засобів, трудових ресурсів, приміщень, варто зазначити, що норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкової звітності та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.

Наведений висновок неодноразово викладався Верховним Судом, зокрема, у постанові від 04.06.2020 у справі № 340/422/19.

Оскільки умисел діяльності позивача не досліджувався контролюючим органом під час перевірки, не встановлений жодним судовим рішенням, а матеріали справи не свідчать про наявність умислу в ухиленні від оподаткування, згадані доводи відповідача є лише відомостями про обставини, які без причинно-наслідкового зв`язку не мають значення для вирішення даного спору.

Серед заявлених на підтвердження позиції податкового органу обставин, протоколи допиту керівників контрагентів та матеріали досудового розслідування.

Для посадових осіб контролюючих органів під час проведення перевірок підставами для висновків є: документи, визначені цим Кодексом; податкова інформація; експертні висновки, надані відповідно до статті 84 цього Кодексу та інших законів України; судові рішення; податкові консультації, інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на контролюючі органи (ст. 83 ПК України).

Крім того, матеріали справи містять копію нотаріально засвідченої заяви ОСОБА_1 від 30.04.2019, в якій зазначено про те, що останній є керівником ТОВ «Агро Строй», власноручно підписує документи по всіх господарських операціях, зазначає про реальність діяльності товариства (а. с. 166).

Наведений доказ слід поставити у противагу доводам відповідача про наявність протоколу допиту ОСОБА_1 , в якому останній заперечує причетність до господарської діяльності.

Не зважаючи на це, ані нотаріально посвідчена заява, ані протокол допиту контролюючими органами не може однозначно свідчити про реальний стан речей, оскільки надаючи в такому порядку пояснення, ОСОБА_1 не забезпечував правдивість своїх слів присягою та можливою кримінальною відповідальністю, що притаманно, наприклад, допитам у кримінальному провадженні, при цьому, за відсутності встановленої суб`єктивної сторони діянь керівника ТОВ «Агро Строй» в судовому порядку, свідчення останнього не створюють наслідків у вигляді однозначної нереальності господарської діяльності.

З урахуванням викладеного, посилання ГУ ДПС у м. Києві на нереальність господарських операцій із ТОВ «Агро Строй» не підтверджується наявними у матеріалах справи документами, а доводи акту перевірки є лише припущеннями, які спростовуються викладеним вище.

Згідно з пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України об`єктом оподаткування є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які визначені відповідними положеннями цього Кодексу.

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:

збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);

зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Міністерством фінансів України наказом № 27/4248 від 19.01.2000 затверджене Національне положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 «Витрати» (ПСБО 16).

Згідно з п. п. 5, 6, 9 ПСБО 16 витрати відображаються в бухгалтерському обліку одночасно зі зменшенням активів або збільшенням зобов`язань.

Витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені.

Не визнаються витратами й не включаються до звіту про фінансові результати: інші зменшення активів або збільшення зобов`язань, що не відповідають ознакам, наведеним у пункті 6 цього Національного положення (стандарту).

Таким чином, витрати в розмірі 1 952 038,39 грн, задекларовані позивачем за наслідком здійснення нереальних операцій із ТОВ «Агро Строй» правомірно віднесені до складу витрат, натомість, вплинули на об`єкт оподаткування.

Згідно з п. 136.1 ст. 136 ПК України базова (основна) ставка податку (на прибуток підприємств) становить 18 відсотків.

З урахуванням викладеного, ППР № 0103 від 11.01.2020, яким збільшено податкове зобов`язання з ППП на 471 367,00 грн та застосована штрафна санкція в розмірі 235 684,00 грн, є протиправним в частині нарахування грошового зобов`язання у розмірі 351 367,00 грн (1 952 038,39 грн * 18%).

Інша частина нарахованого грошового зобов`язання з ППП на підставі наведеного ППР не заявлена позивачем як предмет позову, з огляду на що, суд не надає оцінку правомірності його нарахування.

Що стосується заниження податку на додану вартість, згідно з п. 198.1 ст. 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду (п. 198.3 ст. 198 ПК України).

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Зважаючи на не підтвердження висновків ГУ ДПС у м. Києві щодо нереальності господарський операцій з ТОВ «Агро Строй», зважаючи на наявність зареєстрованих податкових накладних, податковий кредит у розмірі 390 408,00 грн сформований правомірно, натомість, ППР № від 19.12.2019 та № від 19.12.2019 в частині зменшення від`ємного значення та нарахування грошового зобов`язання з ПДВ є протиправними також.

Згідно з п. 123.1 ст. 123 ПК України (в редакції, станом на дату винесення оскаржуваних ППР) у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов`язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

При повторному протягом 1095 днів визначенні контролюючим органом суми податкового зобов`язання з цього податку, зменшення суми бюджетного відшкодування - тягне за собою накладення на платника податків штрафу у розмірі 50 відсотків суми нарахованого податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Як зазначено у розрахунках до оскаржуваних ППР, що не заперечується позивачем, суми податкового зобов`язання з ППП нараховуються повторно за 1095-денний період, з огляду на що, до розрахунку штрафів застосовано 50 % суми донарахування.

Оскільки ППР № від 19.12.2019 визнається повністю протиправним в частині нарахування грошового зобов`язання з ПДВ, застосована ним штрафна санкція не має підстав, натомість, підлягає скасуванню також.

При цьому, застосований податковим повідомленням-рішенням № 0103 від 11.01.2020 штраф у розмірі 235 684,00 грн, який є 50 % донарахованого тим же ППР грошового зобов`язання з ППП у розмірі 471 367,00 грн, зважаючи на скасування такого донарахування в частині 351 367,00 грн, підлягає визнанню протиправним в частині 175 684,00 грн (50 % скасованого зобов`язання, з урахуванням округлення).

Згідно з частинами 1-3 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Приписами ч. 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене в сукупності, суд дійшов до висновку про недоведення відповідачем обставин нереальності господарських операцій із контрагентом позивача, з огляду на що, подальші висновки щодо заниження податкових зобов`язань та завищення від`ємного значення не мають правових передумов, натомість, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно з ч. ч ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа..

Керуючись статтями 77, 90, 139, 241- 247, 255, 293, 295- 297 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В :

1. Адміністративний позов Закритого акціонерного товариства «Українська будівельна компанія» до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування рішень задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 0103 від 11.01.2020 в частині нарахування податкового зобов`язання з податку на прибуток підприємств у розмірі 351 367,00 (триста п`ятдесят одна тисяча триста шістдесят сім) гривень та застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 175 684 (сто сімдесят п`ять тисяч шістсот вісімдесят чотири) гривні.

3. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 19.12.2019.

4. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 19.12.2019.

5. Стягнути витрати зі сплати судового збору на користь Закритого акціонерного товариства «Українська будівельна компанія» за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві у розмірі 15 456,37 (п`ятнадцять тисяч чотириста п`ятдесят шість) гривень 37 копійок.

Позивач: Закрите акціонерне товариство «Українська будівельна компанія» (вул. Ремонтна, 8, м. Київ, 02096, ).

Відповідач: Головне управління ДПС у м. Києві (вул. Шолуденка, 33/19, м. Київ, 04116, ).

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 255 КАС України та може бути оскаржене за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295- 297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно.

Суддя Н.М. Шевченко