Справа № 120/3227/22
Суддя: Поліщук Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

18 липня 2022 р. Справа № 120/3227/22

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Поліщук І.М., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі позивач) з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - відповідач) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач зазначив, що починаючи з 2012 року він перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області та отримував пенсію по інвалідності (як особа з інвалідністю ІІІ групи). 16.04.2021 він звернувся до відповідача із заявою про проведення перерахунку його пенсії шляхом переведення з пенсі по інвалідності на пенсію за віком, у зв`язку з досягненням пенсійного віку. За результатами розгляду відповідної заяви, починаючи з 16.04.2021 його було переведено на пенсію за віком, обчислену відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Поряд із цим, позивач вважає, що відповідачем протиправно не враховано при переведені його на пенсію за віком показник середньої заробітної плати за 2018-2020 роки, а також безпідставно не зараховано до його страхового стажу період догляду за особою з інвалідністю І групи з 01.05.2013 по 31.05.2017.

Наведені вище обставини слугували підставою для звернення позивача до суду з даним адміністративним позовом.

Ухвалою від 25.05.2022 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Даною ухвалою також встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

У встановлений судом строк відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому останній заперечив щодо задоволення даного адміністративного позову. Зокрема зазначив, що у відповідності до ч. 3 ст. 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати і набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення пенсії (попереднього перерахунку пенсії без урахування перерахунку, передбаченого абзацом п`ятим частини четвертої статті 42 цього Закону) незалежно від перерв у роботі, під час переведення вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена (визначений) частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії. В даному ж випадку, у позивача відсутній страховий стаж після призначення пенсії по інвалідності, а тому відсутні підстави для врахування середньої заробітної плати, визначеної для призначення пенсії.

Крім того, відповідач також зазначив, що оскільки позивач в період з 01.05.2013 по 31.05.2017 уже був непрацездатною особою, тому відповідний період догляду за особою з інвалідністю І групи не зараховується до його страхового стажу.

Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив, що починаючи з 2012 року позивач перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області та отримував пенсію по інвалідності (як особа з інвалідністю ІІІ групи).

16.04.2021 позивач звернувся до відповідача із заявою про проведення перерахунку його пенсії шляхом переведення з пенсі по інвалідності на пенсію за віком, у зв`язку з досягненням пенсійного віку.

За результатами розгляду відповідної заяви, починаючи з 16.04.2021 позивача було переведено на пенсію за віком, обчислену відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

При цьому, у відповідь на письмове звернення позивача, листом від 25.10.2021 відповідач повідомив позивача про те, що в розрахунок пенсії врахована заробітна плата за період з 01.07.1995 по 30.06.2020 та з 01.07.2000 по 31.05.2012. В той же час, відповідач зазначив, що оскільки після призначення позивачу пенсії по інвалідності він не набув не менш як 24 місяці страхового стажу, тому для застосування при визначенні середньомісячного заробітку для обчислення пенсії показника середньої заробітної плати по Україні за три календарні роки, що передують рокові звернення, підстави відсутні. Окрім того, відповідач також повідомив, що з дати призначення пенсії по інвалідності (08.05.2012) позивач є непрацездатною особою, тому період догляду за особою з інвалідністю І групи (01.05.2013 по 31.05.2017) не зараховується до його страхового стажу.

Не погоджуючись із такими діями відповідача, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив із наступного.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, визначений Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону.

Пенсія по інвалідності призначається незалежно від того, коли настала інвалідність: у період роботи, до влаштування на роботу чи після припинення роботи ч. 2 ст. 30 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Як вбачається із матеріалів справи, 08.05.2012 позивачу призначена пенсія по інвалідності відповідно до ст. 30 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати і набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення пенсії (попереднього перерахунку пенсії без урахування перерахунку, передбаченого абзацом п`ятим частини четвертої статті 42 цього Закону) незалежно від перерв у роботі, під час переведення вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена (визначений) частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії. (абз. 3 ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).

Відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки.

Із наведених положень слідує, що умовою застосування показника середньої заробітної плати, визначеного для призначення пенсії, при переведенні особи з пенсії по інвалідності на пенсію за віком, є факт наявності у особи не менш як 24 місяці страхового стажу, здобутого після призначення пенсії по інвалідності.

В даному ж випадку, як уже було зазначено судом вище, вперше пенсія по інвалідності позивачу була призначена 08.05.2012.

При цьому, як видно трудової книжки позивача, останній запис у ній датований 14.05.2012 про звільнення за власним у зв`язку із виходом на пенсію.

Будь-яких інших записів про періоди роботи позивача після 08.05.2012 трудова книжка не містить.

Таким чином, у позивача відсутній стаж, здобутий ним після призначення пенсії по інвалідності.

З огляду на викладене, у позивача відсутній необхідний страховий стаж, здобутий після призначення йому пенсії по інвалідності (не менш як 24 місяці), наявність якого, є необхідною умовою для застосування показника середньої заробітної плати, визначеного ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» для призначення пенсії.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог даного позову у цій частині.

Що ж до вимог, які стосуються зарахування до страхового стажу позивача періоду догляду за особою з інвалідністю І групи (01.05.2013 по 31.05.2017), то суд зазначає наступне.

Так, відповідно до п. 9 ст. 11 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають один із непрацюючих працездатних батьків, усиновителів, опікун, піклувальник, один із прийомних батьків, батьків-вихователів, які фактично здійснюють догляд за дитиною з інвалідністю, тяжко хворою дитиною, якій не встановлено інвалідність, а також непрацюючі працездатні особи, які здійснюють догляд за особою з інвалідністю I групи або за особою, яка досягла пенсійного віку, встановленого статтею 26 цього Закону, та за висновком закладу охорони здоров`я потребує постійного стороннього догляду, якщо такі непрацюючі працездатні особи отримують допомогу, надбавку або компенсацію відповідно до законодавства.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого цим Законом віку, що дає право на призначення пенсії за віком, у тому числі на пільгових умовах, та дострокової пенсії, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону.

В даному ж випадку, в період догляду за особою з інвалідністю І групи (01.05.2013 по 31.05.2017) позивач і сам був особою з інвалідністю ІІІ групи та починаючи з 08.05.2012 отримував пенсію по інвалідності, тобто відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відносився до непрацездатних осіб.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування до позивача положень пункту 9 статті 11 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та, як наслідок, відсутність підстав для зарахування періоду догляду за особою з інвалідністю І групи (01.05.2013 по 31.05.2017) до страхового стажу позивача.

За приписами вимог пункту 4 частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, про відсутність підстав для задоволення даного адміністративного позову.

З урахуванням вимог ст. 139 КАС України сплачений при зверненні до суду судовий збір позивачу не присуджується.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 );

Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, ).

Повний текст рішення складено 18.07.2022.

Суддя Поліщук Ірина Миколаївна