Справа № 640/33708/20
Суддя: Маруліна Л.О.
Дата ухвалення: 2022-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позову без розгляду

11 травня 2022 року м. Київ№ 640/33708/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Маруліної Л.О., вирішивши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін питання залишення позову без розгляду в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради

про визнання протиправним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі також - позивач) звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі також - відповідач, Департамент), в якому просить визнати протиправними та скасувати зареєстроване Департаментом з питань державного архітектурно-будівельного контролю м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1) «Будівництво житлового будинку» за адресою: АДРЕСА_1 від 21.07.2020 року №КВ 47.

Адміністративний позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 є власником будинку по АДРЕСА_2 та земельної ділянки площею 0,0982 га. за цією адресою, кадастровий № :85:039:0027.

Водночас, поряд з домоволодінням ОСОБА_1 на сусідній земельній ділянці здійснюється, на переконання позивача, незаконне будівництво житлового багатоповерхового багатоквартирного будинку, на підставі Повідомлення про початок виконання будівельних робіт, що порушує її законні права та інтереси як власника сусідньої земельної ділянки і домоволодіння, а також загрожує життю та здоров`ю позивача.

Позивач зауважує, що зверталася до Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва із відповідною заявою від 07.09.2020 року про скасування Повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1) «Будівництво житлового будинку» за адресою: АДРЕСА_1 від 21.07.2020 року №КВ 47, проте заяву органом державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду задоволено не було у підстав відсутності повноважень у останнього.

Враховуючи викладене, з метою скасування Повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1) "Будівництво житлового будинку" за адресою: АДРЕСА_1 від 21.07.2020 року №КВ 47 позивач звертається до суду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.02.2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін; встановлено відповідачу - п`ятнадцять днів з дня вручення (отримання) цієї ухвали для подання відзиву на позовну заяву з доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача; повідомлено відповідача про можливість отримання примірника матеріалів позовної заяви з додатками лише безпосередньо у суді (відповідно до пункту дванадцятого частини дев`ятої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України).

Через канцелярію суду 04.11.2021 року позивачем подано клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, в якому останньою зазначено, що вказані докази підтверджують видачу оскаржуваного Повідомлення про початок виконання будівельних робіт на підставі підроблених Містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки по АДРЕСА_1 .

Належним чином повідомленим відповідачем про відкриття провадження у справі позовну заяву не отримано, відзив у встановлений судом строк, заяви у порядку статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України не подано.

Згідно з частиною шостою статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Департаментом з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради видано Замовнику фізичній особі Повідомлення від 21.07.2020 року №КВ 47 про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1) «Будівництво житлового будинку» за адресою: АДРЕСА_1 .

Власник будинку по АДРЕСА_2 , яким є позивач, вважає, що відповідачем порушеного його права та охоронювані законом інтереси виданням оскаржуваного Повідомлення, що і зумовило його звернення до Департаменту із заявою від 07.09.2020 року №197 про його скасування.

Листом Департаменту від 23.09.2020 року №073-8002 у відповідь зазначено про відсутність правових підстав у Департаменту для здійснення заходів державного архітектурно-будівельного контролю та повноваження щодо скасування права на початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належить до об`єктів з незначними наслідками (СС1) «Будівництво житлового будинку» за адресою: АДРЕСА_1 від 21.07.2020 року №КВ 47 на підставі пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 13.03.2020 року «Про оптимізацію органів державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду», яким зупинено дію постанови Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 року №553 «Про затвердження державного архітектурно-будівельного контролю» до початку виконання функцій та повноважень Державної інспекції містобудування.

З огляду на викладене, позивач дійшла висновку про самостійне звернення до суду із вимогою скасувати Повідомлення від 21.07.2020 року №КВ 47 про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1) «Будівництво житлового будинку» за адресою: АДРЕСА_1 , з метою захисту своїх прав.

Разом з тим, суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення позову без розгляду, з огляду на наступне.

Згідно з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 13.04.2022 року у справі №815/1484/18, правомірність оскаржуваного рішення має перевірятися за позовом належного позивача.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частинами першою та третьою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси. До суду можуть звертатися в інтересах інших осіб органи та особи, яким законом надано таке право.

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України позивач - це особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду.

Згідно із статтею 43 Кодексу адміністративного судочинства України здатність мати процесуальні права та обов`язки в адміністративному судочинстві (адміністративна процесуальна правоздатність) визнається за громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, органами державної влади, іншими державними органами, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами, підприємствами, установами, організаціями (юридичними особами), адміністратором за випуском облігацій.

Здатність особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки, у тому числі доручати ведення справи представникові (адміністративна процесуальна дієздатність), належить фізичним особам, які досягли повноліття і не визнані судом недієздатними, а також фізичним особам до досягнення цього віку у спорах з приводу публічно-правових відносин, у яких вони відповідно до законодавства можуть самостійно брати участь.

Здатність особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки, у тому числі доручати ведення справи представникові (адміністративна процесуальна дієздатність), належить органам державної влади, іншим державним органам, органам влади Автономної Республіки Крим, органам місцевого самоврядування, їх посадовим і службовим особам, підприємствам, установам, організаціям (юридичним особам).

Частиною першою, другою статті 46 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що позивачем в адміністративній справі можуть бути громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, підприємства, установи, організації (юридичні особи), суб`єкти владних повноважень.

Так, предметом спору у справі є оскарження фізичною особою Повідомлення про початок будівництва, виданого Замовнику - іншій фізичній особі, Департаментом з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради.

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів визначає Закон України від 17.02.2011 року № 3038-VI «Про регулювання містобудівної діяльності» (із змінами і доповненнями) (далі також - Закон № 3038-VI).

Згідно із частиною першою статті 3 Закону № 3038-VI відносини у сфері містобудівної діяльності регулюються Конституцією України, Цивільним, Господарським і Земельним кодексами України, цим Законом, законами України «Про Генеральну схему планування території України», «Про основи містобудування», «Про архітектурну діяльність», «Про комплексну реконструкцію кварталів (мікрорайонів) застарілого житлового фонду», «Про землеустрій», іншими нормативно-правовими актами.

Частиною першою статті 6 Закону № 3038-VI регламентовано, що управління у сфері містобудівної діяльності здійснюється Верховною Радою України, Кабінетом Міністрів України, Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, органами державного архітектурно-будівельного контролю, іншими уповноваженими органами містобудування та архітектури, місцевими державними адміністраціями, органами місцевого самоврядування.

Відповідно до частини другої статті 6 Законом №3038-VI до уповноважених органів містобудування та архітектури належать органи, визначені у статті 13 Закону України «Про архітектурну діяльність».

В розрізі положень частини третьої статті 6 Закону № 3038-VI до органів державного архітектурно-будівельного контролю належать: 1) структурні підрозділи з питань державного архітектурно-будівельного контролю Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій; 2) виконавчі органи з питань державного архітектурно-будівельного контролю сільських, селищних, міських рад.

Органом державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду.

Примірне положення про органи державного архітектурно-будівельного контролю затверджується Кабінетом Міністрів України.

Управління у сфері містобудівної діяльності та архітектурно-будівельного контролю здійснюється шляхом контролю за дотриманням законодавства у сфері містобудівної діяльності, вимог будівельних норм і правил, положень містобудівної документації всіх рівнів, вихідних даних для проектування об`єктів містобудування (далі - вихідні дані), проектної документації (пункт 6 частини першої статті 7 Закону №3038-VI).

Згідно із частиною першою статті 41 Закону №3038-VI державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю відповідно до Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності». Державний архітектурно-будівельний контроль замовників будівництва, які є фізичними особами, здійснюється відповідно до Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» з урахуванням особливостей правового статусу таких осіб. Порядок здійснення архітектурно-будівельного контролю визначається Кабінетом Міністрів України.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється на об`єктах будівництва у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом.

Плановою перевіркою вважається перевірка, що передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю, який затверджується керівником такого органу.

Позаплановою перевіркою вважається перевірка, що не передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю.

Підставами для проведення позапланової перевірки є:

1) подання суб`єктом містобудування письмової заяви про проведення перевірки об`єкта будівництва або будівельної продукції за його бажанням;

2) необхідність проведення перевірки достовірності даних, наведених у повідомленні про початок виконання підготовчих робіт, повідомленні про початок виконання будівельних робіт, декларації про готовність об`єкта до експлуатації, протягом трьох місяців з дня подання зазначених документів;

3) виявлення факту самочинного будівництва об`єкта;

4) перевірка виконання суб`єктом містобудування вимог приписів органів державного архітектурно-будівельного контролю;

5) вимога головного інспектора будівельного нагляду центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, про проведення перевірки за наявності підстав, передбачених законом;

6) звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб`єктом містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності;

7) вимога правоохоронних органів про проведення перевірки.

Повторне проведення позапланової перевірки за тим самим фактом (фактами), що був (були) підставою для раніше проведеної позапланової перевірки об`єкта будівництва чи суб`єктів містобудування, забороняється.

Проведення позапланових перевірок з інших підстав, крім передбачених цією статтею, забороняється, крім позапланових перевірок, передбачених абзацом десятим цієї частини.

Між тим, Постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 року №553 затверджено Порядок здійснення державного архітектурно-будівельного контролю (далі - Порядок №553), який визначає процедуру здійснення заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками, сертифікованими відповідальними виконавцями робіт, підприємствами, що надають технічні умови щодо інженерного забезпечення об`єкта будівництва, та експертними організаціями (далі - суб`єкти містобудування) вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

У відповідності до пункту 7 Порядку №553 позаплановою перевіркою вважається перевірка, що не передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю.

Підставами для проведення позапланової перевірки є: подання суб`єктом містобудування письмової заяви про проведення перевірки об`єкта будівництва або будівельної продукції за його бажанням; необхідність проведення перевірки достовірності даних, наведених у повідомленні про початок виконання підготовчих робіт, повідомленні про початок виконання будівельних робіт, декларації про готовність об`єкта до експлуатації, протягом трьох місяців з дня подання зазначених документів; виявлення факту самочинного будівництва об`єкта; перевірка виконання суб`єктом містобудування вимог приписів органів державного архітектурно-будівельного контролю; вимога головного інспектора будівельного нагляду ДІАМ про проведення перевірки за наявності підстав, передбачених законом; звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб`єктом містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності; вимога правоохоронних органів щодо проведення перевірки, складена на підставі ухвали слідчого судді.

Під час проведення позапланової перевірки підлягають контролю виключно питання, які стали підставою для проведення такої перевірки.

Строк проведення позапланової перевірки не може перевищувати десяти робочих днів.

Повторне проведення позапланової перевірки за тим самим фактом (фактами), що був (були) підставою для раніше проведеної позапланової перевірки об`єкта будівництва чи суб`єкта містобудування, забороняється, крім випадків невиконання вимоги органу державного архітектурно-будівельного контролю щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності.

Аналіз вказаних положень дають суду підстави дійти до висновку, що управління у сфері містобудівної діяльності та архітектурно-будівельного контролю здійснюється у формі державного архітектурно-будівельного контролю шляхом проведення, зокрема позапланової перевірки за наявності підстав передбачених частиною першою статті 41 №3038-VI та пунктом 7 Порядку №553, у тому числі на підставі звернень фізичних чи юридичних осіб про порушення суб`єктом містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності. Тобто, чинним законодавством встановлена певна процедура та підстави щодо здійснення державного архітектурно-будівельного контролю суб`єкта містобудування. Проведення позапланових перевірок за відсутності вказаних підстав не допускається.

Варто відмітити, що правова процедура (fair procedure - справедлива процедура) є складовою принципу законності та принципу верховенства права і передбачає правові вимоги до належного прийняття актів органами публічної влади. Правова процедура встановлює чітку послідовність дій із зазначенням способів та методів її здійснення, підстав, порядку, форми та строків такої діяльності.

Отже, встановлена правова процедура як складова принципу законності та принципу верховенства права, є важливою гарантією недопущення зловживання з боку органів публічної влади під час прийняття рішень та вчинення дій, які повинні забезпечувати справедливе ставлення до особи.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 03.06.2020 року у справі №464/5990/16-а.

В свою чергу, згідно з абзацом 1 частини другої статті 39-1 Закону №3038-VI у разі виявлення відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю факту подання недостовірних даних, наведених у надісланому повідомленні чи зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об`єкт самочинним будівництвом, зокрема, якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи без належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, а також у разі набрання законної сили судовим рішенням про скасування містобудівних умов та обмежень відповідний орган державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду звертається до суду із позовом про скасування реєстрації такої декларації або про припинення права на виконання підготовчих або будівельних робіт, набутого на підставі поданого повідомлення.

Отже, суб`єктом звернення до адміністративного суду із позовом про скасування, зокрема, повідомлення про початок виконання будівельних робіт, є саме орган державного архітектурно-будівельного контролю внаслідок проведення правової процедури встановлення факту порушення містобудівного законодавства, в той час, як позивачем у справі, що розглядається, є фізична особа, яка вважає свої права порушеними внаслідок початку будівельних робіт на сусідній земельній ділянці.

Крім того, зверненню до суду із позовом про скасування повідомлення про початок будівельних робіт має передувати відповідне рішення про таке звернення органу державного архітектурно-будівельного контролю, докази прийняття якого останнім відсутні у матеріалах справи.

Суд зауважує, що процесуальна правосуб`єктність не завжди збігається з правосуб`єктністю в матеріальних правовідносинах, а тому не можна їх вважати тотожними поняттями.

Враховуючи викладене, хоч у позивача формально й наявна адміністративна процесуальна дієздатність, суд зауважує, що в силу положень статті 39-1 Закону №3038-VI у ОСОБА_1 відсутнє право звернення до адміністративного суду із позовом щодо оскарження Повідомлення про початок будівництва, тобто, в даних правовідносинах, що склалися, ОСОБА_1 в силу закону не може набути реально існуючих прав та обов`язків, які визначають адміністративно-процесуальний статус останньої як позивача у справі.

Суд звертає увагу позивача, що завдання судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а у гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Отже, ОСОБА_1 , як фізична особа, не володіє адміністративною процесуальною дієздатністю у межах оскарження Повідомлення про початок будівництва саме в якості позивача у справі.

Таким чином, у суду відсутні підстави надання оцінки вказаним позивачем обставинам, наданим доказам щодо не відповідності Повідомлення про початок будівельних робіт вимогам законодавства України та вирішення справи по суті.

Відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається, якщо її подала особа, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, вона не підписана, її підписала особа, яка не має права її підписувати, або особа, посадове становище якої не вказано. Такий процесуальний наслідок суд застосовує до відкриття провадження у справі.

В свою чергу, згідно з пунктом 1 частини першої статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо його подала особа, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності. Такий процесуальний наслідок суд застосовує, якщо про вказані обставини стало відомо після відкриття провадження у справі.

Отже, на переконання суду, позов ОСОБА_1 підлягає залишенню без розгляду з підстав, встановлених пунктом 1 частини першої статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України.

В той же час, судом взято до уваги те, що позивач зверталася із відповідною заявою від 07.09.2020 року №197 до Департаменту, проте листом від 23.09.2020 року №073-8002 відповідачем повідомлено про відсутність повноважень у Департаменту з підстав прийняття постанови Кабінету Міністрів України від 13.03.2020 року «Про оптимізацію органів державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду», станом на день подання заяви позивачем.

Суд зауважує, що дійсно, постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2020 року №219 «Про оптимізацію органів державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду» утворено, зокрема Державну інспекцію містобудування України як центральний орган виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра розвитку громад та територій і який реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду (абзац 1 пункту 1). У зв`язку з чим, пунктом 3 цієї постанови зупинено дію постанови Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 р. № 553 «Про затвердження Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю» (Офіційний вісник України, 2011 р., № 40, ст. 1647) до початку виконання функцій і повноважень Державної інспекції містобудування.

В подальшому, постановою Кабінету Міністрів України від 15.09.2021 року №960 «Питання Державної інспекції архітектури та містобудування», Кабінетом Міністрів України постановлено про можливість здійснення Державною інспекцією архітектури та містобудування повноважень і виконання функцій з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду.

Таким чином, позивача не позбавлено можливості захисту свого порушеного, на думку останньої, права в порядку, встановленому Законом №3038-VI.

В свою чергу, позивач скористався правом на судовий захист та такий захист позивачу надано відповідно до способу захисту, обраного останньою.

Керуючись статтями 2, 5, 6, 9, 73-80, 240, 245, 256, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 залишити без розгляду.

Ухвала суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України. Ухвалу суду може бути оскаржено за правилами, встановленими статті 293, 295 - 297 Кодексу адміністративного судочиснтва України.

Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 246 Кодексу адміністративного судочинства України:

Позивач: ОСОБА_1 (іпн. НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 );

Відповідач: Департамент з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (, адреса: 01044, м. Київ, вул. Хрещатик, 32).

Повну ухвалу складено 11.05.2022 року.

Суддя Л.О. Маруліна