Справа № 640/18035/20
Суддя: Балась Т.П.
Дата ухвалення: 2022-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2022 року м. Київ № 640/18035/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Балась Т.П. розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулась ОСОБА_1 (далі - позивачка або ОСОБА_1 ) з позовом до Державної архітектурно-будівельної інспекції України (далі - відповідач), в якому просить суд:

- визнати неправомірними дії відповідача в частині неналежної організації розгляду звернення ОСОБА_1 від 15.02.2020 щодо правомірності повернення Департаментом з питань ДАБК м. Києва КМДА декларації про готовність об`єкта до експлуатації;

- зобов`язати відповідача провести розгляд звернення від 15.02.2020 за участі ОСОБА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачем порушено право ОСОБА_1 бути присутньою при розгляді її скарги.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.10.2020 відкрито спрощене позовне провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому останній заперечує проти задоволення позовних вимог, зазначаючи, що виконання вимог статті 18 Закону України «Про звернення громадян» позивачку листом від 11.03.2020 № 40-702-(90-9)/1928-20 було запрошено на розгляд звернення, призначене на 16.03.2020 об 11:00 год. у приміщенні Держархбудінспекції за адресою: м. Київ, вул. Л.Українки, 26, даний лист було направлено на адресу позивачки простою кореспонденцією без повідомлення про вручення. При цьому, відповідач зауважує, що відповідно до відбитку штампу вузла поштового зв`язку, копію якого надано позивачкою до суду, остання отримала вищевказаний лист 14.03.2020, тоді як розгляд скарги було призначено на 16.03.2020.

Позивачкою надано відповідь на відзив, в якій останньою додатково наголошено на обґрунтованості заявлених позовних вимог.

Частиною 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

З клопотаннями про розгляд справи у судовому засіданні учасники справи не звертались.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

15.02.2020 ОСОБА_1 звернулась до Державної архітектурно-будівельної інспекції України із скаргою щодо правомірності повернення Департаментом з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) декларації про готовність обєкта до експлуатації, в якій просила:

- провести службове розслідування, винних притягнути до відповідальності;

- на розгляд скарги запросити скаржника особисто.

Листом від 17.03.2020 №40-702-90-9/2070-20 відповідач повідомив позивача про те, що на виконання вимог ст. 18 Закону України «Про звернення громадян», Держархбудінспекція листом від 11.03.2020 № 40-702-(90-9)/1928-20 ОСОБА_1 було запрошено на розгляд звернення призначено на 16.03.2020 об 11 год. 00 хв. у приміщенні Держархбудінспекції за адресою: бул. Лесі Українки, 26, м. Київ, 01133. У зв`язку із неприбуттям скаржника на призначений час розгляду звернення, розгляд останнього відбувся за його відсутності. Також у листі повідомлено, що станом на дату надання відповіді Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у м. Києві вживаються заходи державного архітектурно-будівельного нагляду щодо дотримання Департаментом з питань державного архітектурно- будівельного контролю м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час провадження ними містобудівної діяльності.

Вважаючи дії відповідача в частині неналежної організації розгляду звернення позивачки від 15.02.2020, а саме за відсутності останньої протиправними, позивачка звернулась із відповідним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів осіб і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, суд зобов`язаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення, дії та бездіяльність на їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Статтею 40 Конституції України встановлено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Відповідно до ч. 2 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в рішенні від 14.12.2011 N 19-рп/2011 у справі N 1-29/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Рішення, прийняті суб`єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин першої, другої статті 55 Конституції України та норм Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про звернення громадян" (в редакції, що діяла на час спірних правовідносин) громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Статтею 3 Закону України "Про звернення громадян" передбачено, що під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про звернення громадян" до рішень, дій (бездіяльності), які можуть бути оскаржені, належать такі у сфері управлінської діяльності, внаслідок яких: порушено права і законні інтереси чи свободи громадянина (групи громадян); створено перешкоди для здійснення громадянином його прав і законних інтересів чи свобод; незаконно покладено на громадянина які-небудь обов`язки або його незаконно притягнуто до відповідальності.

Згідно з ч. ч. 1, 4, 6, 7 ст. 5 Закону України "Про звернення громадян" звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

Звернення може бути усним чи письмовим.

Письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв`язку (електронне звернення).

У зверненні має бути зазначено прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати. В електронному зверненні також має бути зазначено електронну поштову адресу, на яку заявнику може бути надіслано відповідь, або відомості про інші засоби зв`язку з ним. Застосування електронного цифрового підпису при надсиланні електронного звернення не вимагається.

У відповідності до ч. 1 ст. 7 Закону України "Про звернення громадян" звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.

Частинами 1, 3, 4 ст. 15 Закону України "Про звернення громадян" передбачено, що органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про звернення громадян", органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані зокрема: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення.

За приписами ч. 1 ст. 20 Закону України "Про звернення громадян" звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання.

Зі змісту вказаних правових приписів вбачається, що звернення громадян, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду тим органом чи посадовою особою органу, до якого подано звернення та до повноважень якого входять питання, порушені у зверненні, зазвичай протягом одного місяця, з обов`язковим повідомленням громадянина про результати розгляду; при цьому орган або посадова особа зобов`язані об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти звернену до них заяву та надати обґрунтовану відповідь за результатами її розгляду.

Як свідчать встановлені обставини справи, 15.02.2020 позивачка звернулась до Державної архітектурно-будівельної інспекції України з приводу правомірності повернення Департаментом з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) декларації про готовність об`єкта до експлуатації.

Також, у наведеному зверненні, позивачка просила розглянути останнє у її присутності.

Відповідач вказав на те, що на виконання вимог статті 18 Закону України «Про звернення громадян» позивачку простим листом від 11.03.2020 № 40-702-(90-9)/1928-20 було запрошено на розгляд звернення, призначене на 16.03.2020 об 11:00 год. у приміщенні Держархбудінспекції за адресою: м. Київ, вул. Л.Українки, 26, однак остання не прибула у призначений для розгляду час.

Разом з тим, позивачка зазначила, що отримала лист-запрошення відповідача про розгляд звернення на 16.03.2020, лише 17.03.2020.

Доказів на спростування вказаних обставин відповідач суду не надав.

Покликання відповідача, у якості підтвердження обставин вручення листа від 11.03.2020 № 40-702-(90-9)/1928-20 позивачці 14.03.2020, на відмітку відділу поштового зв`язку на поштовому відправленні, суд вважає непереконливими, оскільки така відмітка вказує на дату отримання поштового відправлення відділом поштового зв`язку за місцем проживання позивачки, а не отримання такого листа позивачкою.

Також суд зазначає, що у скарзі від 15.02.2020 ОСОБА_1 , окрім поштової адреси вказувала дані й про інші засоби зв`язку з нею, а саме - номер телефону та електронну пошту.

Однак, відповідачем не надано суду доказів використання вказаних засобів повідомлення скаржника про дату розгляду її скарги.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що відповідачем при розгляді скарги позивачки від 15.02.2020 порушено право останньої особисто викласти аргументи особі, яка перевірила заяву чи скаргу, та брати участь у перевірці поданої скарги чи заяви, бути присутньою при розгляді заяви чи скарги, і це вказує на протиправність дій відповідача.

На думку суду відповідачем не доведено правомірність своїх дій при розгляді скарги позивачки від 15.02.2020 без присутності скаржника з урахуванням вимог, встановлених ч. 2 ст. 19 Конституції України та ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Таким чином, позовна вимога про визнання протиправними дій відповідача в частині неналежної організації розгляду звернення ОСОБА_1 від 15.02.2020 щодо правомірності повернення Департаментом з питань ДАБІ м. Києва КМДА декларації про готовність об`єкта до експлуатації щодо її права особисто викласти аргументи особі, яка перевіряла її скаргу, знайшла своє підтвердження під час розгляду даної справи, а тому підлягає задоволенню.

Що стосується позовної вимоги про зобов`язання відповідача розглянути скаргу від 15.02.2020 у присутності за участі ОСОБА_1 , суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 4 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

З системного аналізу вказаних норм ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України можна дійти висновку, що суд наділений повноваженнями щодо зобов`язання відповідача прийняти рішення на користь позивача.

Тобто такі повноваження суд реалізує у разі встановленого факту порушення прав свобод чи інтересів позивача і необхідності їх відновлення таким способом, який би гарантував повний захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечував би його виконання та унеможливлював необхідність наступних звернень до суду.

Верховний Суд України у своєму рішенні від 16.09.2015 у справі N 21-1465а15 вказав, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Враховуючи, що відповідачем як суб`єктом владних повноважень розглянуто скаргу позивача без дотримання вимог ст. ст. 18, 19 Закону України "Про звернення громадян", з метою належного захисту прав та інтересів позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача здійснити повторний розгляд скарги від 15.02.2020 у присутності позивачки.

З огляду на все викладене вище та виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, виходячи з наведених висновків в цілому, суд доходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позивачка звільнена судом від сплати судового збору, то питання про розподіл судових витрат по сплаті судового збору не вирішується.

Керуючись ст. ст. 1, 2, 9, 72-78, 241-246, 250 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

2. Визнати дії Державної щодо розгляду скарги ОСОБА_1 від 15.02.2020 щодо правомірності повернення Департаментом з питань ДАБК м. Києва КМДА декларації про готовність об`єкта до експлуатації без присутності скаржника - протиправними.

3. Зобов`язати Державну архітектурно-будівельну інспекцію України здійснити розгляд скарги від 15.02.2020 у присутності ОСОБА_1 .

Рішення, відповідно до ст. 255 КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма часниками справи, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного ухвали.

Суддя Т.П. Балась