Справа № 420/5492/19
Суддя: Аракелян М.М.
Дата ухвалення: 2022-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/5492/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Аракелян М.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (, адреса: вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012) до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області (, адреса: вул. Розумовська, 37, м. Одеса, 65091) про визнання протиправною та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

18 вересня 2019 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Головного управління ПФУ в Одеській області до Управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Одеській області, у якому позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Заліпаєва Юрія Валерійовича від 03.09.2019 ВП №58535369 про накладення штрафу у розмірі 10200 грн.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа №420/5492/19 розподілена на суддю Аракелян М.М.

Ухвалами Одеського окружного адміністративного суду:

- від 23.09.2019 року позовну заяву залишено без руху;

- від 07.10.2019 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду окремих категорій термінових справ , призначено судове засідання у справі (ст.287 КАС України);

- від 24.10.2019 року зупинено провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням по справі №420/3902/19;

- від 08.08.2022 року поновлено провадження у справі та призначено судове засідання на 16.08.2022 р.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що Головним управлінням на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05.12.2018 у справі №1540/4759/18 ОСОБА_1 20.02.2019 року проведено перерахунок пенсії з 01.01.2018 року на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 за нормами, чинними станом на 01.03.2018 року. Внаслідок проведеного перерахунку розмір пенсії з 01.03.2019 року становить 12683,16грн. Доплата за період з 01.01.2018р. по 11.02.2019р. в сумі5112,36грн. буде виплачена згідно з Порядком погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженим постановою КМУ від 22.08.2018 № 649, та Порядком ведення обліку рішення суду у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, затвердженим Правлінням Пенсійного фонду України від 26.09.2018 № 20-1. Пенсійним фонду України начальникам головних управлінь Пенсійного фонду України в областях та місті Києві направлено листа від 21-06.2019 року, яким повідомлено про необхідність доповнити Реєстр рішеннями суду, заборгованість по яких підлягає виплаті згідно Порядку № 649, які надійшли до боржників у період з 01.01.2019р. по 30.06.2019р. Формування Реєстру наразі ще триває та у відповідних працівників, які працюють з внесенням відомостей до нього, немає можливості робити витяги відносно окремих стягувачів. Відтак, до завершення процедури формуванння зазначеного вище Реєстру головне управління позбавлене можливості надавати витяги з нього. Державний виконавець відкрив виконавче провадження, позивач 22.03.2019р. надіслав йому лист про виконання рішення суду. Проте державний виконавець 11.06.2019р. прийняв постанову ВП №58535369 про накладення на позивача штрафу за невиконання рішення суду у розмірі 5100грн. (яка наразі оскаржується в суді, справа №420/3902/19), а 03.09.2019 року - оскаржувану постанову, якою на позивача накладений штраф вже у розмірі 10200грн. Позивач переконаний, що не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин те, що доплата у сумі 5112,36грн. буде виплачена за окремою бюджетною програмою. Державним виконавцем під час винесення оскаржуваної постанови не враховано факт повного виконання рішення ГУПФ України в Одеській області.

16.10.2019 року відповідач подав суду відзив на позов, в якому просив відмовити у задоволенні позову та, зокрема, зазначив, що рішення суду у справі №1540/4759/18 боржником (позивачем) не виконано у повному обсязі та посилання на Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду, затвердженим постановою КМУ від 22.08.2018р. №649 є безпідставним, адже боржником не вчинено жодних дій на виконання вказаного порядку.

У судове засідання, призначене на 16.08.2022 року сторони не з`явились, були повідомлені про час та місце проведення засідання належним чином.

Керуючись п.9 ст. 205 КАС України судом було прийнято рішення продовжити розгляд справи в письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 КАС України, суд дійшов висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 05.12.2018 року у справі №1540/4759/18 адміністративний позов ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними, зобов`язання провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 з 01.01.2018 року задоволено частково; визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, щодо зменшення з 01.01.2018 року раніше призначеного ОСОБА_2 відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" основного розміру пенсії з 90% до 70% відповідних сум грошового забезпечення; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити з 01.01.2018 року здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_2 відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", з урахуванням основного розміру пенсії у розмірі 90% відповідних сум грошового забезпечення, згідно з довідкою ІНФОРМАЦІЯ_1 за нормами чинними на 01.03.2018 року, а саме з врахуванням: посадового окладу у розмірі 8180,00 грн., окладу за військовим званням у розмірі 1480,00 грн., надбавки за вислугу років у розмірі - 4830,00 грн., а також з урахуванням: збільшення основного розміру пенсії (25%) в розмірі 3260,25 грн., підвищення або надбавок до пенсії: інвалід війни 3 групи виконання обов`язків в/с 3 групи (ст..7) - 435,60 грн., інвалід війни 3 групи виконання обов`язків в/с 3 групи - 50,00 грн., особливі заслуги (20%) - 290,40 грн.; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області з 01.01.2018 року та до часу припинення відповідного права або зміни законодавства виплачувати ОСОБА_2 пенсію, призначену йому відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" з урахуванням основного розміру пенсії у розмірі 90% відповідних сум грошового забезпечення, згідно з довідкою ІНФОРМАЦІЯ_1 за нормами чинними на 01.03.2018 року, а саме з врахуванням: посадового окладу у розмірі 8180,00 грн., окладу за військовим званням у розмірі 1480,00 грн., надбавки за вислугу років у розмірі - 4830,00 грн., а також з урахуванням: збільшення основного розміру пенсії (25%) в розмірі 3260,25 грн., підвищення або надбавок до пенсії: інвалід війни 3 групи виконання обов`язків в/с 3 групи (ст..7) - 435,60 грн., інвалід війни 3 групи виконання обов`язків в/с 3 групи - 50,00 грн., особливі заслуги (20%) - 290,40 грн.; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області виплатити на користь ОСОБА_2 заборгованість по пенсії, яка виникла у зв`язку із зменшенням з 01.01.2018 року раніше призначеного розміру пенсії з 90% до 70% відповідних сум грошового забезпечення з 01.01.2018 року до дати початку виплати пенсі ОСОБА_2 з урахуванням основного розміру пенсії 90% відповідних сум грошового забезпечення; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено. 21.02.2019 року Одеським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист № 1540/4759/18.

05.03.2019 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Заліпаєвим Ю.В., за заявою про примусове виконання виконавчого листа №1540/4759/18 відкрито виконавче провадження №58535369 (а.с.22-23) та направлено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №58535369 від 05.03.2019 року на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області. У зазначеній постанові було вказано про необхідність боржнику добровільно виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

Листом від 22.03.2022 року Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повідомило Відділ виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, що Головним управлінням на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05.12.2018 по справі №1540/4759/18, яке набрало законної сили відповідно до ухвали П`ятого апеляційного адміністративного суду від 12.02.2019, ОСОБА_1 20.02.2019 проведено перерахунок пенсії з 01.01.2018 відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", з урахуванням основного розміру пенсії у розмірі '90% відповідних сум грошового забезпечення, згідно з довідкою ІНФОРМАЦІЯ_1 за нормами чинними на 01.03.2018 року, а саме з врахуванням: посадового окладу у розмірі 8180,00 грн., окладу за військовим званням у розмірі 1480,00 грн., надбавки за вислугу років у розмірі -4830,00 грн., збільшення основного розміру пенсії 25% - 3260,25 грн., підвищення пенсії особі з інвалідністю внаслідок війни ІІІ групи - 435,60грн., щомісячної цільової грошової допомоги на прожиття - 50,00грн. та пенсії за особливі заслуги перед Україною - 290,40грн. Розмір пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2019 року становить 12683,16грн. Доплата пенсії з дня набрання рішенням суду законної сили, тобто з 12.02.2019 по 28.02.2019 в сумі 649,05 грн. зарахована на його поточний рахунок 05.03.2019. Доплата за період з 01.01.2018 по 11.02.2019 в сумі 5112,36 грн буде виплачена згідно,з Порядком погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 № 649, та Порядком ведення обліку рішення суду у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, затвердженим Правлінням Пенсійного фонду України від 26.09.2018 № 20-1. З наведених підстав, посилаючись на п.9 частини першої статті 39 Закону України від 02.06.2016 №1404 "Про виконавче провадження" ГУ ПФУ просило закінчити виконавче провадження по виконавчому листу №1540/4759/18, виданому 21.02.2019 року Одеським окружним адміністративним судом (а.с.24).

11.06.2019 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Заліпаєвим Ю.В., в межах виконавчого провадження №58535369 прийнято постанову про накладення штрафу, якою на Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області за невиконання рішення суду накладено штраф у розмірі 5100,00 грн та зобов`язано боржника виконати рішення протягом 10 робочих днів (а.с.25).

01.07.2019 року позивач направив відповідачу лист, який є аналогічним за змістом листу від 22.03.20219 року (а.с.26)

03.09.2019 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Заліпаєвим Ю.В., в межах виконавчого провадження № 58535369 прийнято постанову про накладення штрафу, якою на Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області за повторне невиконання рішення суду без поважних причин накладено штраф у розмірі 10200,00 грн на підставі ст.ст.63,75 ЗУ «Про виконавче провадження» (а.с.9).

Не погоджуючись із вищезазначеною постановою, позивач оскаржив її до суду.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ст.1 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із п.1 ч.1 ст.3 ЗУ «Про виконавче провадження», відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до ч.1 ст.5 ЗУ «"Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно із ч.1 ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії..

У відповідності до приписів п.1 ч.1 ст.26 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Таким чином, примусове виконання рішення суду за приписами вказаного Закону розпочинається прийняттям державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ч.5 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Згідно із ч.6 ст.26 ЗУ «Про виконавче провадження» за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Згідно з ч. ч. 1-3 ст. 63 ЗУ "Про виконавче провадження", за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Статтею 75 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачена відповідальність за невиконання рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 75 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Пункт 5 підрозділу 1 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України визначає, що в разі якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу цього Кодексу для відповідного року.

Таким чином, невиконання боржником рішення суду, за яким він зобов`язаний вчинити певні дії у строки, визначені законодавством, без наявності для цього поважних причин, тягне за собою відповідальність у вигляді накладення штрафу в розмірі 5100,00 грн. (для юридичних осіб), а у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин у вигляді штрафу у подвійному розмірі - 10200,00 грн.

При цьому, застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження, як завершальної стадії судового провадження.

Згідно з ч.2 та ч.3 ст.14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

З огляду на матеріали справи, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05.12.2018 року у справі № 1540/4759/18 не було виконано позивачем станом на 03.09.2019 року, оскільки згідно з вказаним рішенням позивача зобов`язано, у тому числі, виплатити на користь ОСОБА_2 кошти, тоді як, фактично, управлінням було вчинено лише перерахунок та нарахування пенсійної заборгованості, та часткову виплату у сумі 649,05грн., а кошти у сумі 5112,36грн. не були виплачені позивачем.

В частині посилань позивача на те, що кошти будуть виплачені за окремими Порядком та Бюджетною програмою, суд зазначає наступне.

Європейський суд з прав людини у рішенні по справі "Горнсбі проти Греції" від 19.03.1997 вказав, що для цілей ст. 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду". Право на судовий захист було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок.

Крім того, слід зазначити, що невиконання рішення є втручанням у право на мирне володіння майном, гарантоване ст.1 Першого протоколу до Конвенції. Так, у справі "Півень проти України" Європейський суд констатував порушення ст.6 Конвенції та зазначив, що невиконання судового рішення не може бути виправдане недоліками законодавства, які унеможливлюють його виконання, та відсутністю у законодавстві України нормативної бази щодо завдань, покладених на органи виконавчої влади.

Невиконання рішення державного суду не може бути виправдане і відсутністю бюджетних видатків. Так, у справі "Шмалько проти України" Європейський суд констатував, що орган державної влади не має права посилатися на брак коштів, щоб виправдати невиконання судового рішення про виплату боргу.

Рішенням Конституційного Суду України у справі № 3-рп/2003р від 30.01.2003 року визначено, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

В даному випадку застосування відповідачем до позивача штрафу суд вважає обґрунтованим та правомірним, оскільки ГУПФУ в Одеській області не надано суду жодного доказу на підтвердження вчинення дій спрямованих на виплату заборгованості по пенсії, зокрема направлення відповідного пакету документів до Пенсійного фонду України на розгляд до уповноваженої комісії, як це передбачено п.5 Порядком №649. Враховуючи, що позивачем не виконано рішення Одеського окружного адміністративного суду у справі № 1540/4759/18 без поважних причин, а застосування такого заходу реагування, як накладення штрафу, є обов`язком державного виконавця, суд вважає, що позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню, оскільки відповідач діяв на підставах, встановлених законом, та у межах своїх повноважень.

Окремо суд звертає увагу на те, що правомірність винесення 11.06.2019 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Заліпаєвим Ю.В. постанови про накладення штрафу, якою на Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області за невиконання рішення суду накладено штраф у розмірі 5100,00грн. підтверджена рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 18.07.2019 року у справі №420/3902/19, а повторне невиконання рішення суд без поважних причин не спростовано позивачем у розглядуваній справі.

Суд вважає безпідставними посилання ГУ ПФУ в Одеській області у позовній заяві на висновки Верховного Суду у постановах від 13.06.2018р. у справі за №757/29541/14-а та від 24.01.2018р. у справі за №405/3663/13-а, а саме, що невиконання судового рішення пенсійним органом в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин та відповідно накладення штрафу у такому випадку не захищає право особи на отримання бюджетних коштів, оскільки у даному випадку ГУПФУ в Одеській області, не виконуючи рішення суду, не посилалось на відсутність коштів для здійснення відповідних виплат.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Оцінивши докази у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Згідно ч.1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, а тому підстави для відшкодування позивачу судових витрат за рахунок відповідача відсутні.

Керуючись ст. ст. 241-246, 250, 255, 287, 295, 297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (, адреса: вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012) до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області (, адреса: вул. Розумовська, 37, м. Одеса, 65091) про визнання протиправною та скасування постанови - відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст.ст.293,295 КАС України, до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя М.М. Аракелян

.