Справа № 280/8505/21
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2022-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

16 серпня 2022 року м. Дніпросправа № 280/8505/21
Суддя І інстанції Бойченко Ю.П.

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чепурнова Д.В. (доповідач),

суддів: Сафронової С.В., Іванова С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16 травня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просила:

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 20.01.2005 року по 06.11.2018 року на Державному підприємстві «Державний проектний інститут «Запоріжцивільпроект», відповідно до рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя по справі №331/368/19, а саме:

з червня 2010 року по грудень 2010 року включно; грудень 2012 року; з січня 2013 року по грудень 2013 року включно; з січня 2014 року по грудень 2014 року включно; з січня 2015 року по грудень 2015 року включно; з січня 2016 року по грудень 2016 року включно; з січня 2017 року по 06.11.2018 рік;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області внести до Реєстру застрахованих осіб Державної реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування інформацію щодо страхового стажу ОСОБА_1 про періоди з 20.01.2005 року по 06.11.2018 рік на Державному підприємстві «Державний проектний інститут «Запоріжцивільпроект», відповідно до рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя по справі №331/368/19, а саме:

з червня 2010 року по грудень 2010 року включно; грудень 2012 року; з січня 2013 року по грудень 2013 року включно; з січня 2014 року по грудень 2014 року включно; з січня 2015 року по грудень 2015 року включно; з січня 2016 року по грудень 2016 року включно; з січня 2017 року по 06.11.2018 рік.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 16 травня 2022 року позовну заяву задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи на Державному підприємстві «Державний проектний інститут «Запоріжцивільпроект» з червня по грудень 2010 року включно; грудень 2012 року; з січня по грудень 2013 року включно; з січня по грудень 2014 року включно; з січня по серпень 2015 року включно; грудень 2015 року; з лютого по грудень 2016 року включно; з січня по листопад 2017 року включно.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи на Державному підприємстві «Державний проектний інститут «Запоріжцивільпроект» з червня по грудень 2010 року включно; грудень 2012 року; з січня по грудень 2013 року включно; з січня по грудень 2014 року включно; з січня по серпень 2015 року включно; грудень 2015 року; з лютого по грудень 2016 року включно; з січня по листопад 2017 року включно.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо не внесення до Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування інформації щодо страхового стажу ОСОБА_1 про періоди роботи на Державному підприємстві «Державний проектний інститут «Запоріжцивільпроект», а саме: з червня по грудень 2010 року включно; грудень 2012 року; з січня по грудень 2013 року включно; з січня по грудень 2014 року включно; з січня по серпень 2015 року включно; грудень 2015 року; з лютого по грудень 2016 року включно; з січня по листопад 2017 року включно.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області внести до Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування інформацію щодо страхового стажу про періоди роботи на Державному підприємстві «Державний проектний інститут «Запоріжцивільпроект», а саме: з червня по грудень 2010 року включно; грудень 2012 року; з січня по грудень 2013 року включно; з січня по грудень 2014 року включно; з січня по серпень 2015 року включно; грудень 2015 року; з лютого по грудень 2016 року включно; з січня по листопад 2017 року включно.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовної заяви відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована неможливістю зарахування до страхового стажу позивача спірних періодів роботи позивача у Державному підприємстві «Державний проектний інститут «Запоріжцивільпроект» через відсутність факту сплати страхових внесків.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою від 26.07.2021 року про зарахування до її страхового стажу періодів роботи на Державному підприємстві «Державний проектний інститут «Запоріжцивільпроект», а саме: грудень 2012 року; вересень 2013 року; з січня 2014 року по вересень 2015 року; з листопада 2015 року по грудень 2015; з січня 2016 року по травень 2019 року.

Відповідач відмовив у зарахуванні вказаних періодів та зазначив, що у Реєстрі застрахованих осіб наявні відомості щодо сум нарахованої заробітної плати за періоди з 20.01.2005 по 31.08.2015, з 01.03.2016 по 31.01.2017, при цьому, інформація про сплату страхових внесків за періоди з червня 2010 року по грудень 2010 року, з грудня 2012 року по серпень 2015 року та з березня 2016 року по січень 2017 року у Реєстрі застрахованих осіб відсутня. Відомості стосовно сум заробітної плати по страхувальнику Державне підприємство «Державний проектний інститут «Запоріжцивільпроект» за періоди з 01.09.2015 по 29.02.2016 та з 01.02.2017 по 31.05.2019 у Реєстрі застрахованих осіб відсутні. Оскільки зміни та уточнення до Реєстру застрахованих осіб вносяться на підставі звітності, що подається страхувальниками, то з питання відсутності відомостей за періоди з 01.09.2015 по 29.02.2016, з 01.02.2017 по 31.05.2019 позивачу запропоновано звернутися до страхувальника, із яким вона перебувала у страхових відносинах.

Позивач, вважаючи протиправним незарахування відповідачем до його страхового стажу періодів роботи в Державному підприємстві «Державний проектний інститут «Запоріжцивільпроект» з червня 2010 року по грудень 2010 року включно; грудень 2012 року; з січня 2013 року по грудень 2013 року включно; з січня 2014 року по грудень 2014 року включно; з січня 2015 року по грудень 2015 року включно; з січня 2016 року по грудень 2016 року включно; з січня 2017 року по 06.11.2018 рік, звернулась з адміністративним позовом до суду.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Статтею 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачене право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Так, відповідно до статті 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страхові внески - це кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

За змістом статті 20 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Відповідно до статті 106 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

Отже, обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника, який здійснив нарахування цього внеску та утримання його із заробітної плати позивача.

Таким чином, внаслідок невиконання Державним підприємством «Державний проектний інститут «Запоріжцивільпроект» обов`язку по сплаті страхових внесків до Пенсійного фонду України позивач позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи на вказаному підприємстві, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.

Колегія суддів вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції стосовно того, що позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу при перерахунку пенсії позивача періодів його роботи на такому підприємстві.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку даних про сплату страхових внесків для нарахування пенсії за період роботи з червня по грудень 2010 року включно; грудень 2012 року; з січня по грудень 2013 року включно; з січня по грудень 2014 року включно; з січня по серпень 2015 року включно; грудень 2015 року; з лютого по грудень 2016 року включно; з січня по листопад 2017 року включно, та відповідно відсутності підстав для зарахування такого періоду до страхового стажу, колегія суддів вважає безпідставними, з огляду на таке.

Європейська соціальна хартія (переглянута) від 3 травня 1996 року, ратифікована Законом України від 14 вересня 2006 року № 137-V, яка набрала чинності з 1 лютого 2007 року, визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (п. 23 ч. I). Ратифікувавши вказану Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині I Хартії.

Таким чином, право особи на отримання пенсії, як складова частина права на соціальний захист, є конституційним правом особи, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.

Отже, відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку даних про сплату страхових внесків для нарахування пенсії за спірний період не є підставою для позбавлення позивача права на зарахування цього стажу та перерахунок пенсії.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм права висловлена Верховним Судом у постановах від 27 березня 2018 року по справі №208/6680/16-а, від 24 травня 2018 року по справі №490/12392/16-а, від 27 лютого 2019 року по справі № 638/5795/17.

Так, колегія суддів визначаючи право позивача на зарахування до її страхового стажу періоду роботи в Державному підприємстві «Державний проектний інститут «Запоріжцивільпроект», виходить з наступного.

Відповідно до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Індивідуальних відомостей про застраховану особу (форма ОК-5) щодо ОСОБА_1 по страхувальнику Державне підприємство «Державний проектний інститут «Запоріжцивільпроект» містяться відомості щодо сум нарахованої заробітної плати за періоди з 20.01.2005 року по 31.08.2015 року, з 01.03.2016 року по 31.01.2017 року.

Також, в матеріалах справи містяться довідки ДП «ДПІ «Запоріжцивільпроект» та судові накази, з яких вбачається нарахування позивачу заробітної плати за періоди її роботи, які не відображені у вищезазначеному реєстрі застрахованих осіб, а саме за грудень 2015 року; лютий 2016 року; з лютого по листопад 2017 року включно.

Разом з цим, колегія суддів враховує, що заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 04.06.2019 у справі №331/368/19, яке набрало законної сили 04.07.2019, встановлено, що з 19.02.2014 на підставі наказу від 18.02.2014 №8 всі співробітники інституту були відправлені в безстрокову відпустку, а у міру виробничої необхідності позивача відкликали із безстрокової відпустки.

При цьому, в матеріалах справи відсутні документи, які підтверджують, що позивач у періоди вересень листопад 2015 року, січень 2016 року, грудень 2017 року 06.11.2018 фактично працювала, а не перебувала у безстроковій відпустці, та, відповідно, отримувала заробітну плату.

У зв`язку з чим, немає підстав стверджувати, що відсутність у Реєстрі застрахованих осіб відомостей про позивача за вказаний період зумовлене неналежним виконанням підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків.

Таким чином, з огляду на встановлені обставини у справі, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до страхового стажу період роботи позивача в Державному підприємстві «Державний проектний інститут «Запоріжцивільпроект» з червня по грудень 2010 року включно; грудень 2012 року; з січня по грудень 2013 року включно; з січня по грудень 2014 року включно; з січня по серпень 2015 року включно; грудень 2015 року; з лютого по грудень 2016 року включно; з січня по листопад 2017 року включно та внесення до Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування інформації щодо страхового стажу ОСОБА_1 за ці періоди.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд враховує й те, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд. За даних обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права які регулюють саме ці правовідносини, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються належними письмовими доказами, які зібрані та досліджені судом у судовому засіданні під час розгляду даної адміністративної справи, рішення суду першої інстанції у даній справі про задоволення адміністративного позову прийнято без порушення норм процесуального та матеріального права, і тому рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування рішення суду, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 315, статтями 316, 321,322 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16 травня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з складення в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

В повному обсязі постанова складена 16.08.2022 року.

Головуючий - суддя Д.В. Чепурнов

суддя С.В. Сафронова

суддя С.М. Іванов