Справа № 640/27284/20
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2022-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2022 року місто Київ №640/27284/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Іщука І.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом до про Головного управління Державної податкової служби у Київській області ОСОБА_1 стягнення податкового боргу у розмірі 340 147,20 грн.,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Головне управління Державної податкової служби у Київській області звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до ОСОБА_1 , в якій просить суд стягнути з фізичної особи ОСОБА_1 340 147,20 грн. в рахунок погашення податкового боргу.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив про те, що відповідно до інформаційних баз даних ДПС за ОСОБА_1 обліковується податковий борг по земельному податку з фізичних осіб у розмірі 340 147,20 грн., який на момент звернення до суду з позовом відповідачем не погашений.

Керуючись положеннями статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, судом на адресу Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у місті Києві та Київській області скеровано запит від 05.11.2020 про зареєстроване місце проживання відповідача та 11.11.2020 отримано запитувану інформацію.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.11.2020 прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі № 640/27284/20 та визначено, що справа буде розглядатись без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі. Запропоновано відповідачу протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі надати відзив на позовну заяву, копію відзиву одночасно надіслати позивачу.

Будь-яких клопотань та відзиву на позов у встановлений судом строк до суду від відповідача не надходило, причин поважності його неподання також не повідомлено.

Відповідно до частини шостої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з частинами п`ятою, восьмою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) віддповідно до інформації, наданої Відділом обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у місті Києві та Київській області зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до чинного законодавства відповідач є платником податків, зборів (обов`язкових платежів) та знаходиться за основним місцем обліку у Головному управлінні Державної податкової служби у Київській області.

На момент розгляду справи судом за позивачем в інтегрованих картках платника податків обліковувався борг по земельному податку з фізичних осіб в сумі 340 147,20 грн.

Зазначена податкова заборгованість виникла на підставі несплати грошових зобов`язань відповідно до податкової вимоги від 30.08.2018 №120785-51, податкових повідомлень-рішень від 30.06.2018 №5-1006, №5-1006, №5-1006, від 18.05.2018 №24-10365102, №23-10365102, №22-10365102, №21-10365102, №20-10365102, №2, №18-10365102, №17-10365102, №16-10365102.

Несплата відповідачем у встановлений законом строк вказаного податкового боргу зумовила позивача на звернення до суду з даним адміністративним позовом, при вирішенні якого, суд виходить з наступного.

На момент вирішення спору в суді, доказів сплати суми заборгованості відповідачем не надано.

Досліджуючи наявні у матеріалах справи докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх у сукупності, суд бере до уваги наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п.15.1 ст.15 Податкового кодексу України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Відповідно до п.16.1.4 ст.16 Податкового кодексу України сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з п.36.1. ст.36 Податкового кодексу України, податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Відповідно до п.36.5. ст.36 Податкового кодексу України відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Відповідно до п.54.1. ст.54 Податкового кодексу України встановлено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до п.57.3 ст.57 Податкового кодексу України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Відповідно до п.п.58.2, 58.3 ст.58 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) за кожним окремим податком, збором та/або разом із штрафними санкціями, передбаченими цим Кодексом, а також за кожною штрафною (фінансовою) санкцією за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на такий контролюючий орган, та/або пенею за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

З матеріалів справи вбачається, що ГУ ДПС у Київській області було направлено податкову вимогу від 30.08.2018 №120785-51, податкові повідомлення-рішення від 30.06.2018 №5-1006, №5-1006, №5-1006, від 18.05.2018 №24-10365102, №23-10365102, №22-10365102, №21-10365102, №20-10365102, №2, №18-10365102, №17-10365102, №16-10365102 за адресою відповідача: АДРЕСА_2 .

Вся поштова кореспонедція не була вручена під час доставки та була повернута на адресу контролюючого органу.

Як вже було зазначено, керуючись положеннями статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, судом на адресу Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у місті Києві та Київській області скеровано запит від 05.11.2020 про зареєстроване місце проживання відповідача та 11.11.2020 отримано запитувану інформацію.

З наданої відповіді від 11.10.2020№13009, вбачається, що відповідач був знятий з реєстрації місця проживання: АДРЕСА_3 . Станом на 24.12.2015 відповідач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Отже, як встановлено судом, надсилаючи податкову вимогу від 30.08.2018 №120785-51 та податкові повідомлення-рішення від 30.06.2018 №5-1006, №5-1006, №5-1006, від 18.05.2018 №24-10365102, №23-10365102, №22-10365102, №21-10365102, №20-10365102, №2, №18-10365102, №17-10365102, №16-10365102 податковим органом на поштовому конверті зазначено адресу, яка не відповідає зареєстрованій адресі відповідача, при цьому також відсутні будь-які відомості, що відповідач на момент прийняття оскаржуваних відносно нього рішень проживав або перебував за вказаною адресою, зазначеною позивачпем, що, як наслідок, унеможливило їх отримання відповідачем, у зв`язку з чим зазначені податкова вимога та податкові повідомлення-рішення згідно з абзацу 4 частини 58.3 статті 58 ПК України вважаються такими, що не вручені платнику податків.

При цьому, суд зазначає, що відповідач не має статусу фізичної особи-підприємця, а тому дані про нього не відображаються в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців, підприємств, установ організацій.

З огляду на те, що в матеріалах справи відсутні належні докази отримання відповідачем податкової вимоги від 30.08.2018 №120785-51 та податкових повідомлень-рішень від 30.06.2018 №5-1006, №5-1006, №5-1006, від 18.05.2018 №24-10365102, №23-10365102, №22-10365102, №21-10365102, №20-10365102, №2, №18-10365102, №17-10365102, №16-10365102, грошові зобов`язання визначені вказаними податковими повідомленнями-рішеннями на момент розгляду даної справи є неузгодженими.

Згідно з п.14.1.175 ст.14 Податкового кодексу України податковий борг сума грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Пунктом 59.1 ст.59 Податкового кодексу України встановлено, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

За правилами, визначеними п.59.5 ст.59 Податкового кодексу України, у разі, якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Згідно з пп.20.1.34 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право, зокрема, звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

За встановлених у даній справі обставин та в розумінні наведених положень ПК України вказані вище рішення контролюючого органу не вважаються належним чином надісланими (врученими), що призвело до неможливості встановлення строку, передбаченого пунктом 95.2 статті 95 ПК України, із закінченням якого законодавець пов`язує виникнення у контролюючого органу права на стягнення податкового боргу.

При цьому суд зауважує, що контролюючий орган за умов належного вручення відповідачеві податкової вимоги та податкових-повідомлень рішень, не позбавлений права повторно звернутися до суду з позовом про стягнення податкового боргу.

Частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про недоведеність контролюючим органом наявності узгодженого податкового боргу у визначеному ним розмірі, а також дотримання встановленої законодавством процедури, що передує стягненню податкового боргу в судовому порядку, що дає суду підстави для відмови у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до вимог статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України судовий збір не підлягає стягненню.

Керуючись статтями 241 - 246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову Головного управління Державної податкової служби у Київській області відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статями 292-297 Кодексу адміністративного судочинства України, із урахуванням положень пункту 15.5 Перехідних положень (Розділу VII) Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Іщук І.О.