Справа № 580/1235/22
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/1235/22 Суддя (судді) першої інстанції: Валентин ГАРАЩЕНКО
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ганечко О.М.,

суддів Кузьменка В.В.,

Василенка Я.М.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2022 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Департаменту патрульної поліції, в якій просив:

- стягнути з Департаменту патрульної поліції заборгованість по грошовому забезпеченню у вигляді доплати за службу в нічний час за період з 01.03.2016 по 30.04.2018 на користь ОСОБА_1 в сумі 7308 грн. 00 коп.;

- стягнути з Департаменту патрульної поліції заборгованість по індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2016 по 31.10.2017 на користь ОСОБА_1 в сумі 2718 грн. 85 коп.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що за вищевказаний період проходження служби в патрульній поліції міста Черкаси не виплачувалась доплата за службу в нічний час на вказану суму. Позивач вказав на те, що доплата за службу в нічний час є щомісячним додатковим обов`язковим видом грошового забезпечення поліцейського. Крім того, на його думку, відповідач всупереч закону у період з 01.03.2016 до 01.11.2017 не нараховував та не виплачував індексацію грошового забезпечення.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2022 р. Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнано протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошового забезпечення у вигляді доплати за службу в нічний час за період березень 2016 року грудень 2017 року в сумі 6048,00 грн. та індексації грошового забезпечення за період з 01.06.2016 до 31.10.2017 в сумі 2718,85 грн.

Зобов`язано Департамент патрульної поліції нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення у вигляді доплати за службу в нічний час за період березень 2016 року грудень 2017 року, в сумі 6048,00 грн. (шість тисяч сорок вісім гривень) та індексацію грошового забезпечення за період з 01.06.2016 до 31.10.2017 в сумі 2718,85грн. (дві тисячі сімсот вісімнадцять гривень 85 коп.).

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального (строк на звернення до суду) права, що призвело до неправильного вирішення спору.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 06.06.2022 відкрито апеляційне провадження та призначено апеляційну скаргу до розгляду у порядку письмового провадження на 20.07.2022.

Розгляд апеляційної скарги 20.07.2022 не відбувся з об`єктивних причин, у зв`язку з чим, призначено справу до розгляду на 17.08.2022.

Дану справу розглянуто в порядку письмового провадження, оскільки, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Виконуючи вимоги процесуального законодавства, колегія суддів ухвалила продовжити строк розгляду апеляційної скарги, згідно норм ст. 309 КАС України.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, наказом ГУ НП № 30 о/с від 08.12.2015, позивач призначений на посаду поліцейського батальйону патрульної поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області.

Наказом ДПП № 56 о/с від 24.03.2016, позивач призначений на посаду інспектора роти №4 батальйону Управління патрульної поліції в місті Черкасах Департаменту патрульної поліції.

Наказом ДПП № 511 о/с від 21.06.2016, позивач призначений на посаду інспектора роти №4 батальйону Управління патрульної поліції в місті Черкаси Департаменту патрульної поліції.

Наказом Національної поліції України № 1265 від 08.12.2017, позивач призначений на посаду інспектора роти №4 батальйону управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції.

Наказом ДПП №177 о/с від 14.03.2019, позивач призначений на посаду інспектора взводу №1 роти №4 батальйону управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції.

Позивач вважає, що за вищевказаний період проходження служби в патрульній поліції міста Черкаси, йому безпідставно не виплачувалась доплата за службу в нічний час та індексація грошового забезпечення, що і зумовило позивача на звернення до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що поліцейським, що залучалися до служби в нічний час, виплата доплати за службу в нічний час за минулий місяць здійснюється одночасно з виплатою грошового забезпечення за поточний місяць. Доплата за службу у нічний час поліцейському за умови несення такої служби обов`язкова до виплати. Доказів нарахування і виплати такої доплати позивачу суду не надано. Щодо позовної вимоги позивача нарахувати та стягнути на його користь з відповідача заборгованість з індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2016 до 31.10.2017 в сумі 2718,85 грн., суд першої інстанції виснував, що відповідач допустив бездіяльність, що не відповідає вимогам Закону №1283-ХІІ. Тобто, не нарахування та невиплата відповідачем позивачу індексації грошового забезпечення саме за період з червня 2016 року до жовтня 2017 року є протиправною.

Натомість, апелянт вважає вказані висновки суду першої інстанції помилковими та необґрунтованими, позаяк грошове забезпечення поліцейським виплачується за місцем проходження служби виключно в межах асигнувань, затверджених кошторисом органу поліції на грошове забезпечення. За період проходження служби позивачу виплачувалось грошове забезпечення в межах номенклатури посад та встановлення конкретного розміру окладів, надбавок, доплат. При цьому, з 01.01.2018 до 01.06.2018 позивачу виплачене грошове забезпечення за службу в нічний час. Також, наголошено на тому, що за період з 01.03.2016 до 31.12.2017 позивач відпрацював 135 нічних змін.

Щодо індексації грошового забезпечення відповідач вважає, що відсутні правові підстави для її стягнення, оскільки індексація грошового забезпечення поліцейських передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 18.10.2017 № 782, яка діє з 24.10.2017. Тому її виплата має здійснюватися з 01.11.2017.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України, встановлено, що орган державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України від 2 липня 2015 року № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі Закон № 580-VIII) та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно по норм ч. ч. 1, 2 ст. 94 Закону № 580-VIII, поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Станом на час початку служби позивача в поліції, виплата грошового забезпечення врегульована наказом МВС від 31.12.2007 №499 Про впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, додатком 22 до якого було передбачено доплату за службу в нічний час в розмірі 35% грошового забезпечення.

З 06 квітня 2016 року з метою впорядкування структури та умов грошового забезпечення поліцейських та курсантів вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, наказом Міністерства внутрішніх справ України № 260 затверджений Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання (далі Порядок № 260).

Згідно змісту п. 3 розділу І Порядку № 260, грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання. До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Так, пунктом 11 розділу І Порядку № 260, визначено, що грошове забезпечення, виплачене поліцейському несвоєчасно або в меншому розмірі, ніж належало, виплачується за весь період, протягом якого поліцейський мав на нього право, але не більше ніж за три роки, що передували зверненню за одержанням грошового забезпечення.

Відповідно до приписів п. 11 розділу ІІ Порядку № 260, поліцейським, які виконують службові обов`язки в нічний час, виплачується доплата за службу в нічний час у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час. Годинна ставка обчислюється шляхом ділення місячного посадового окладу на кількість годин фактичного часу служби з урахуванням норми тривалості службового часу за відповідний місяць при 40-годинному робочому тижні. Підставами для виконання службових обов`язків у нічний час є графіки нарядів та чергувань, затверджені наказами керівників підрозділів органів поліції. Облік фактичного часу служби в нічний час для нарахування доплати здійснюється шляхом оформлення довідки обліку несення поліцейськими служби в нічний час за формою, визначеною у додатку 1 до цих Порядку та умов. Поліцейським, що залучалися до служби в нічний час, виплата доплати за службу в нічний час за минулий місяць здійснюється одночасно з виплатою грошового забезпечення за поточний місяць.

Судом першої інстанції було досліджено, що посадовий оклад позивача у 2016-2018 роках становив 2400,00 грн. щомісячно без урахування додаткових видів грошового забезпечення. Із розрахункових листів позивача суд встановив, що у червні 2018 року позивачу виплачено доплату за службу в нічний час за травень 2018 року у сумі 202,41 грн., у липні 2018 року за червень 2018 року в сумі 221,89 грн., у серпні 2018 року за липень 2018 року в сумі 267,27 грн. та у вересні 2018 року за січень-квітень 2018 року в сумі 1091,71 грн.

Отже, за січень-липень 2018 року позивачу нараховано та виплачено доплату за службу в нічний час. Оскільки у період служби посадовий оклад позивача становив 2400,00 грн., доплата за 1 годину службу у нічний час мала становити 5,25 грн. Згідно з таблицею-розрахунком кількості нічних змін позивача за підписом командира роти з обслуговування водних об`єктів УПП в Черкаській області С. Шевчука кількість відпрацьованих позивачем нічних змін за період березня 2016 року грудень 2017 року становить 144.

Відповідно до п.11 Розділу ІІ Порядку № 260, службою в нічний час вважається виконання поліцейськими службових обов`язків у період з 22.00 до 06.00. Поліцейським, які несуть службу в нічний час, надається перерва для відпочинку та харчування тривалістю не більше двох годин. Перерва для відпочинку і харчування не включається в службовий час. Поліцейським добового наряду під час чергування почергово надаються перерви для вживання їжі та короткочасного відпочинку. Загальна тривалість такої перерви становить 4 години (2 години вдень і 2 години вночі) та не включається в службовий час.

Таким чином, фактичним службовим часом протягом якого поліцейський несе службу є час з 22.00 до 06.00, за виключенням не більше двох годин на відпочинок та харчування. Тобто, тривалість нічної зміни не може становити менше 6 годин. Отже, загальна тривалість відпрацьованого у нічних змінах позивачем часу становить 1152 години, а відповідна доплата 6048,00 грн. Доказів нарахування і виплати такої доплати позивачу суду не надано.

Колегія суддів знаходить слушним зазначення судом першої інстанції про те, що оскільки відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів жодним належним і допустимим доказом, що у спірних правовідносинах діяв у межах, спосіб та порядку, визначених законом, доводи позивача, що за вказаний період йому всупереч закону не нараховано та не виплачено доплату за службу у нічний час та наявність у нього права на їх стягнення є обґрунтованими.

Щодо нарахування та стягнення на користь позивача з відповідача заборгованості з індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2016 до 31.10.2017 в сумі 2718,85 грн., колегія суддів звертає увагу на те, що за приписами ч. 5 ст. 94 Закону № 580-VIII, грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до закону. Індексація грошових доходів населення відповідно до ч.1 ст.1 Закону України від 03.07.1991 №1283-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» (далі Закон № 1283-ХІІ) встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Так, за ч.1 ст.2 Закону № 1283-ХІІ, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Колегія суддів відхиляє посилання сторони відповідача на те, що індексація грошового забезпечення позивача повинна здійснюватись лише з набранням чинності постановою Кабінету Міністрів України від 18 жовтня 2017 року № 782, якою включено поліцейських до переліку категорій осіб, яким здійснюється індексація грошового забезпечення, оскільки виплата індексації прямо передбачена положеннями ч.5 ст.94 Закону №580-VIII та ч.1 ст.2 Закону №1283-ХІІ. Так, індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці. Проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язком для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи. Тому, невиконання обов`язку з нарахування індексації на грошове забезпечення в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка, свідчить про недотримання вимог Закону.

З наданих відповідачем копій розрахункових листів щодо грошового забезпечення позивача суд встановив, що індексація грошового забезпечення за період його служби до жовтня 2017 включно йому не нарахована та не виплачена. Оскільки позивача прийнято на службу з 01.03.2016, базовим місяцем для відповідного нарахування є січень 2016 року. З огляду на підвищення індексу споживчих цін загальна сума індексації грошового забезпечення позивача мала бути нарахована та виплачена за період з червня 2016 року до жовтня 2017 року на суму 2718,85грн., з яких: 50,75грн. - щомісячно у червні-листопаді 2016 року, 123,20грн. щомісячно у грудні 2016 року лютому 2017 року, 188,80 грн. щомісячно у березні, квітні 2017 року, 198,71 грн. за травень 2017 року, 296,44грн. щомісячно за червень-серпень 2017 року та 330,06грн. щомісячно за вересень-жовтень 2017 року.

Тому, суд першої інстанції обґрунтовано зауважив, що у спірних правовідносинах відповідач допустив бездіяльність, що не відповідає вимогам Закону №1283-ХІІ. Тобто, не нарахування та невиплата відповідачем позивачу індексації грошового забезпечення саме за період з червня 2016 року до жовтня 2017 року є протиправною.

Посилання Департаменту на те, що згідно п. 11 Порядку № 260, грошове забезпечення, виплачене Позивачу у меншому розмірі, ніж належало, може бути виплачено не більше ніж за три роки, що передували зверненню за одержанням грошового забезпечення, колегія суддів вважає необґрунтованими з огляду на таке.

У постанові Верховного Суду від 13.03.2019 у справі № 807/363/18, викладено висновок, що перебування особи на публічній службі є однією з форм реалізації закріпленого у статті 43 Конституції України права на працю. Конституційний Суд України в рішенні від 15.10.2013 № 8-рп/2013 дійшов висновку, що у випадку порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, що йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат. У разі пред`явлення вимог про стягнення будь-яких виплат, що входять до структури заробітної плати, і застосування цих положень, не пов`язане з фактом нарахування чи не нарахування роботодавцем спірних виплат.

Верховний Суд неодноразово вказував на те, що положення статті 233 Кодексу законів про працю України, слід тлумачити в більш широкому розумінні, а саме в сенсі відсутності строкових обмежень для звернення до суду з позовом з приводу належної працівникові заробітної плати.

З огляду на те, що у спірному випадку, позивачем пред`явлено до відповідача позовні вимоги про перерахунок та виплату грошового забезпечення, колегія суддів Верховного Суду у справі № 807/363/18 прийшла до висновку про необхідність застосування до аналогічних правовідносин положень статті 233 Кодексу законів про працю України, згідно яких у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Таким чином колегія суддів приходить до висновку, що позивач має право звернутися до суду з позовом про стягнення належного йому грошового забезпечення без обмеження будь-яким строком. Зазначений висновок узгоджується також із правовою позицією Верховного Суду, викладеній в постанові від 16.12.2021 у справі № 320/2583/21.

За наслідком апеляційного розгляду, колегія суддів дійшла висновку про те, що доводи апеляційної скарги не є підставою для скасування чи зміни оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції - залишити без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2022 р. - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена з підстав, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Ганечко

Судді В.В. Кузьменко

Я.М. Василенко