Справа № 640/839/22
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2022-05-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 травня 2022 року місто Київ №640/839/22

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Іщука І.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до третя особаПриватного виконавця виконавчого округу міста Києва Корольова Михайла Андрійовича Публічне акціонерне товариство "Укргазбанк"
проскасування постанов у межах виконавчих проваджень №67853337 та №65011228,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Київ з позовною заявою до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Корольова Михайла Андрійовича, третя особа Публічне акціонерне товариство "Укргазбанк", в якій просить суд (з урахуванням заяви від 31.01.2022 №03-14/15224/22) скасувати постанови:

- про визначення додаткових витрат виконавчого провадження від 06.12.2021 №65011228 за виконавчим листом №2-2221/10 від 10.08. 2010 у розмірі 11 200,00 грн.;

- про стягнення з боржника основної винагороди від 01.04.2021 №65011228 у розмірі 3 102,16 дол. США;

- про розмір мінімальних витрат від 01.04.2021 №65011228 у розмірі 419,00 грн.;

- про визначення додаткових витрат від 01.04.2021 №65011228 у розмірі 650,00 грн.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив про те, що оскаржувані постанови винесені з порушенням статті 27 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки за заявою стягувача від 06.12.2021 виконавчий лист 10.08.2010 №2-222/10 був йому повернутий, що призвело до неналежного виконання рішення та відсутності фактичного виконання припису суду відповідно до якого і вираховується сума винагороди приватному виконавцю. На думку позивача, пісдтавою для стягнення витрат виконавчого провадження у межах виконавчого провадження про стягнення з боржника коштів є здійснення державним (приватним) виконавцем дій з фактичного виконання рішення органами виконавчої служби, а розмір витрат виконавчого провадження обраховується як 10 відсотків від фактично стягнутої суми. Також позивач зауважив, що приватний виконавець не надав боржнику належних та допустимих доказів на підтвердження саме здійснених інших витрат виконавчого провадження, які зазначені в розрахунку та такі відсутні в матеріалах виконавчого провадження.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.01.2022 відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі №640/839/22 в частині позовних вимог ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Корольова Михайла Андрійовича щодо cкасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 10.12.2021 №67853337 (ідентифікатор доступу 65342ВЕД70БЕ) за виконавчим листом №2-2221/10 від 10.08.2010.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.01.2022 заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі №640/839/22 повернуто без розгляду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.01.2022 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху. Позивач у встановлені судом строки усунув недоліки позовної заяви.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.02.2022 прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі №640/839/22 та призначено судове засідання з урахуванням приписів статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України. Вказаною ухвалою також зобов`язано відповідача протягом трьох днів з дня отримання даної ухвали, надати суду належним чином завірені копії матеріалів виконавчих проваджень №67853337 та №65011228.

На виконання вимог ухвали суду від 18.02.2022 від відповідача надійшли належним чином завірені копії матеріалів виконавчих проваджень №67853337 та №65011228.

Також через канцелярію Окружного адміністративного суду міста Києва 18.02.2022 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого останній з позовними вимогами не погоджується та вважає, що викладені у позові доводи є безпідставними та необгрунтованими, оскільки сума основної винагороди, визначена приватним виконавцем у постанові про її стягнення, яка винесена одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження, не є винагородою, яка гарантовано має бути стягнута за наслідками фактичного виконання виконавчого провадження у випадках неповного виконання або ж невиконання відповідного виконавчого документа. Відповідач вважає, що постанова про стягнення з боржника основної винагороди у виконавчому провадженні від 01.04.2021 №65011228 винесена у відповідності до Закону України "Про виконавче провадження", Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів", повністю відповідає вимогам чинного законодавства, зокрема, в постанові неведений розрахунок основної винагороди та зазначений порядок стягнення, а твердження позивача про невідповідність вказаної постанови є абсурдними та не відповідають дійсності.

Щодо постанов про визначення додаткових витрат виконавчого провадження від 06.12.2021, від 01.04.2021 та про розмір мінімальних витрат від 01.04.2021 у виконавчому провадженні №65011228 відповідач зазначив про те, що у вказаних постановах приватним виконавцем наведені види витрат та суми по кожному виду витрат, які включені до мінімальних та додаткових витрат, а тому вони повністю відповідають Закону України "Про виконавче провадження" та Інструкції з організації примусового виконання рішень, а твердження позивача про невідповідність вказаних постанов вимогам законодавства є необгрунтованими.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.05.2022 подальший розгляд справи №640/839/22 здійснено в порядку письмового провадження.

Розгляд справи здійснено із урахуванням особливостей розгляду даної категорії спорів, визначених статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,-

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Голосіївського районного суду від 19.02.2010 у справі №2-2221/10 стягнуто в рівних частках з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Відкритого акціонерного товариства акціонерного бан ку "Укргазбанк" заборгованість за договором кредиту в розмірі 34941,00 грн. (тридцять чотири тисячі дев`ятсот сорок одна тисяча) доларів 20 центів США, 20801 (двадцять тисяч вісімсот одну) грн. 49 коп.

На виконання рішення суду від 19.02.2010 у справі №2-2221/10 видано виконавчий лист від10.08.2010 про стягнення в рівних частках з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Відкритого акціонерного товариства акціонерного бан ку "Укргазбанк" заборгованість за договором кредиту в розмірі 34941,00 грн. (тридцять чотири тисячі дев`ятсот сорок одну тисячу) доларів 20 центів США, 20801 (двадцять тисяч вісімсот одну) грн. 49 коп.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Корольова М.А. від 01.04.2021 відкрито виконавче провадження №65011228 про стягнення в рівних частках з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Відкритого акціонерного товариства акціонерного бан ку "Укргазбанк" заборгованість за договором кредиту в розмірі 34941,00 грн. (тридцять чотири тисячі дев`ятсот сорок одну тисячу) доларів 20 центів США, 20801 (двадцять тисяч вісімсот одну) грн. 49 коп.

Одночасно з постановою про відкриття провадження, приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Корольовим М.А. прийнято постанови від 01.04.2021 №65011228 про стягнення з боржника основної винагороди у розмірі 3 102,16 дол. США, про розмір мінімальних витрат у розмірі 419,00 грн. та про визначення додаткових витрат у розмірі 650,00 грн.

В подальшому, в рамках виконавчого провадження №65011228 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Корольовим М.А. прийнято постанову про визначення розміру додаткових витрат виконавого провадження від 06.12.2021 у розмірі 11200,00 грн.

Позивач, не погоджуючись з прийнятими постановами від 01.04.2021 №65011228 про стягнення з боржника основної винагороди у розмірі 3 102,16 дол. США, про розмір мінімальних витрат у розмірі 419,00 грн., про визначення додаткових витрат у розмірі 650,00 грн. та про визначення розміру додаткових витрат виконавого провадження від 06.12.2021 у розмірі 11200,00 грн., звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Правовідносини щодо примусового виконання рішення суду та інших органів у виконавчому провадженні державними та приватними виконавцями врегульовані Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII).

Відповідно до статті 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з статтею 2 Закону №1404-VIII виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад, зокрема: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності.

Відповідно до пункту13 частини першої статті 3 Закону №1404-VIII підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Отже, виконавчий лист від 10.08.2010 №2-2221/10, на підставі якого відкрито виконавче провадження №65011228, є виконавчим документом.

Пунктом 1 частини першої статті 26 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно із статтею 1 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України «Про виконавче провадження» випадках - на приватних виконавців.

Аналогічні засади (принципи) закріплені в статті 4 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження №65011228, за заявою стягувача ПАТ АТ "Укргазбанк" від 01.04.2021 №1215/01-17 постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Корольова М.А. від 01.04.2021 відкрито виконавче провадження №65011228 про стягнення в рівних частках з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Відкритого акціонерного товариства акціонерного бан ку "Укргазбанк" заборгованість за договором кредиту в розмірі 34941,00 грн. (тридцять чотири тисячі дев`ятсот сорок одну тисячу) доларів 20 центів США, 20801 (двадцять тисяч вісімсот одну) грн. 49 коп.

Частинами першою та другою статті 28 Закону №1404-VIII визначено, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Матеріали виконавчого провадження №65011228 свідчать про те, що відповідачем належним чином було проінформовано ОСОБА_2 про відриття виконавчого провадження відносно нього, що підтвержується фіскальним чеком від 05.04.2021 та реєстром поштових відправлень за 05.04.2021 (штрих кодових ідентифікатор №567).

Крім того, постанова від 01.04.2021 ВП №65011228 про відкриття виконавчого провадження, про стягнення з боржника основної винагороди у розмірі 3 102,16 дол. США, про розмір мінімальних витрат у розмірі 419,00 грн. та про визначення додаткових витрат у розмірі 650,00 грн. були направлені на адресу позивача, зазначену у виконавчому документі, що відповідає приписам статті 28 Закону України "Про виконавче провадження".

Щодо постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Корольова М.А. про стягнення з боржника основної винагороди у розмірі 3 102,16 дол. США від 01.04.2021 у виконавчому провадженні №65011228 суд зазначає наступне.

За змістом статті 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» від 02.06.2016 №1403-VIII (далі - Закон №1403-VIII) за вчинення виконавчих дій приватному виконавцю сплачується винагорода. Винагорода приватного виконавця складається з основної та додаткової.

Основна винагорода приватного виконавця залежно від виконавчих дій, що підлягають вчиненню у виконавчому провадженні, встановлюється у вигляді: 1) фіксованої суми - у разі виконання рішення немайнового характеру; 2) відсотка суми, що підлягає стягненню, або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом. Розмір основної винагороди приватного виконавця встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Приватний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення основної винагороди, в якій наводить розрахунок та зазначає порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Згідно з частиною третьою статті 45 Закону №1404-VIII основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору.

Частиною першою статті 27 №1404-VIII встановлено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України (частина перша); виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів (частина друга); за примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Згідно з частиною п`ятою статті 27 Закону України №1404-VIII виконавчий збір не стягується: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частини третьої статті 40 Закону №1404-VIII у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до частини третьої статті 45 Закону №1404-VIII основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору.

Частиною шостою статті 48 Закону №1404-VIII передбачено, що стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

У своїй постанові від 20.11.2019 у справі №480/1558/19 (провадження №К/9901/21929/19) Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду дійшов висновку, що стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання. Примусове виконання рішення розпочинається з моменту прийняття державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження, тому одночасно з відкриттям виконавчого провадження повинен вирішити питання про стягнення виконавчого збору. При цьому, стягнення виконавчого збору є безумовною дією, яку здійснює державний виконавець у межах виконавчого провадження незалежно від здійснених дій, і є встановленою державою складовою процедури виконавчого провадження, що гарантує ефективне здійснення виконання рішення суду боржником за допомогою стимулювання боржника до намагання виконати виконавчий документ самостійно до відкриття виконавчого провадження у зв`язку із ймовірністю стягнення відповідної суми у випадку примусового виконання.

Таким чином, фактичне виконання судового рішення, крім випадку такого виконання до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, та вжиття виконавцем заходів примусового виконання рішень не є обов`язковими умовами для стягнення виконавчого збору.

З матеріалів справи вбачається, що виносячи постанову про відкриття виконавчого провадження одночасно з постановою про стягнення з боржника основної винагороди від 01.04.2021 ВП №65011228, відповідач керувався приписами статті 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Позивачем наголошено на тому, що підставою для стягнення виконавчого збору (основної суми винагороди) у межах виконавчого провадження про стягнення з боржника коштів є здійснення виконавцем дій з фактичного виконання рішення органами виконавчої служби, її розмір обраховується як 10 відсотків від фактично стягнутої суми.

Відповідно до частини другої статті 27 Закону №1404-VIII виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Суд зазначає, що в даному випадку, мало місце виконання приватним виконавцем виконавчого листа від 10.08.2010 про стягнення в рівних частках з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Відкритого акціонерного товариства акціонерного бан ку "Укргазбанк" заборгованість за договором кредиту в розмірі 34941,00 грн. (тридцять чотири тисячі дев`ятсот сорок одну тисячу) доларів 20 центів США, 20801 (двадцять тисяч вісімсот одну) грн. 49 коп.

Таким чином, основна винагорода приватного виконавця у виконавчому провадженні №65011228 повинна встановлюватися у вигляді відсотка суми, що підлягає стягненню, як це відображено в частині другій статті 27 Закону №1404-VIII.

Разом з тим, частиною третьою статті 31 Закону №1403-VІІІ визначено, що розмір основної винагороди приватного виконавця встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За змістом положень частин четвертої, п`ятої статті 31 Закону №1403-VІІІ основна винагорода приватного виконавця, що встановлюється у відсотках, стягується з боржника разом із сумою, що підлягає стягненню за виконавчим документом.

Якщо суму, передбачену в частині четвертій цієї статті, стягнуто частково, сума основної винагороди приватного виконавця, визначена як відсоток суми стягнення, виплачується пропорційно до фактично стягнутої суми.

Відповідно до вимог частини сьомої статті 31 Закону №1403-VІІІ приватний виконавець протягом трьох днів з дня відкриття виконавчого провадження здійснює розрахунок основної винагороди, ознайомлює з ним сторони виконавчого провадження, роз`яснює їм порядок сплати та стягнення основної винагороди приватного виконавця.

Тобто, слід відмітити, що станом на час відкриття виконавчого провадження (01.04.2021) законодавством чітко розрізнялися поняття порядку сплати, в якій на переконання суду входить визначення розміру основної винагороди, та окремо порядку стягнення такої винагороди, а тому, приватний виконавець, отримавши заяву стягувача про примусове виконання виконавчого документа, мав діяти у відповідності до вимог Закону №1403-VІІ та відповідних чинних підзаконних нормативних актів.

Так, суд зазначає, що відповідно до оскаржуваної постанови про стягнення з боржника основної винагороди у розмірі 3 102,16 дол. США від 01.04.2021 у виконавчому провадженні №65011228 відповідачем здійснено лише розрахунок основної винагороди від суми стягнення за виконавчим листом від 10.08.2010 №2-2221/10, а у разі здійснення приватним виконавцем фактичного стягнення заборгованості, основна винагорода має бути стягнута з дотриманням пропорційності відповідно до стягнутого боргу.

Аналогічна правова позиція відображена у постанові Верховного Суду від 03.06.2021 у справі №640/17286/20.

У зв`язку з цим не заслуговують на увагу аргументи щодо неправильного розрахунку суми винагороди яка підлягає стягненню з боржника у виконавчому провадженні, оскільки в даному випадку така сума не є остаточною.

Відтак, враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог щодо скасування постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Корольова М.А. про стягнення з боржника основної винагороди у розмірі 3 102,16 дол. США від 01.04.2021 у виконавчому провадженні №65011228.

Стосовно позовних вимог в частині скасування постанови про розмір мінімальних витрат від 01.04.2021 №65011228 у розмірі 419,00 грн. суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 42 Закону №1404-VIII кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

У відповідності до частини другої цієї ж статті витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України.

Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5 затверджено Інструкцію з організації примусового виконання рішень (далі - Інструкція №512/5).

Пунктом 2 розділу VI Інструкції №512/5, передбачено, що витрати виконавчого провадження складаються з мінімальних та додаткових витрат виконавчого провадження.

Виконавець виносить постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини) та надсилає її сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення.

Мінімальні витрати виконавчого провадження складаються з плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження та витрат, пов`язаних з винесенням постанов про: відкриття виконавчого провадження; стягнення виконавчого збору (крім випадків, коли виконавчий збір не стягується); стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім випадків, коли основна винагорода не стягується); стягнення витрат виконавчого провадження; закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа стягувачу).

З постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Корольова М.А. від 01.04.2021 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження №65011228 вбачаються наступні складові мінімальних витрат:

- плата за користування автоматизованою системою виконавчого провадження - 69 грн.;

- винесення постанови про відкриття виконавчого провадження - 87,50 грн.;

- винесення постанови про стягнення витрат виконавчого провадження - 87,50 грн.;

- винесення постанови про закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа стягувачу) - 87,50 грн.;

- винесення постанови про стягнення виконавчого збору - 87,50 грн.

Загальна сума мінімальних витрат - 419,00 грн.

У вказаній постанові приватним виконавцем наведені види витрат та суми по кожному виду витрат, які включені до мінімальних.

Таким чином, постанова про розмір мінімальних витрат від 01.04.2021 №65011228 у розмірі 419,00 грн. повністю відповідає вимогам Закону України "Про виконавче провадження" та Інструкції з організації примусового виконання рішень.

З огляду на вказане, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправної та скасування постанови про розмір мінімальних витрат від 01.04.2021 №65011228 у розмірі 419,00 грн.

Щодо позовних вимог в частині скасування постанов про визначення додаткових витрат від 01.04.2021 та від 06.12.2021 №65011228 суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 2 Розділу VI Інструкції №512/5 до додаткових витрат виконавчого провадження належать витрати виконавчого провадження, які не визначені цим пунктом як мінімальні витрати виконавчого провадження.

Якщо під час примусового виконання рішення органом державної виконавчої служби (приватним виконавцем) було здійснено додаткові витрати виконавчого провадження, виконавець на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами Закону виносить постанову про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини), в якій зазначає розміри та види додаткових витрат виконавчого провадження, що здійснені у відповідному виконавчому провадженні.

Судом встановлено, що 01.04.2021 та 06.12.2021 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Корольовим М.А. прийнято постанови про розмір додаткових витрат виконавчого провадження №65011228.

Відповідно до постанови від 01.04.2021 ВП№65011228 розмір додаткових витрат виконавчого провадження включає:

- адміністративний збір за вчинення реєстраційних дій щодо обтяження нерухомого майна та отримання витягу - 150,00 грн.;

- конверти - 20,00 грн.;

- вартість поштових відправлень (рекомендована) - 320,00 грн.;

- вартість поштових відправлень (проста) - 60,00 грн.;

- вартість паперу - 50,00 грн.;

- витрати на друк листів - 50,00 грн.;

Загальна сума додаткових витрат: 650,00 грн.

Відповідно до постанови від 06.12.2021 ВП№65011228 розмір додаткових витрат виконавчого провадження включає витрати, пов`язані з проведенням оцінки нерухомого майна боржника - 11200,00 грн.

Суд зазначає, що на виконання вимог Закону, в мотивувальній частині оскаржуваних постанов відповідачем зазначено підстави їх винесення та вказано вид та суму понесених додаткових витрат, що складає 650,00 грн. та 11200,00 грн.

Наказом Міністертства юстиції України від 29.06.2016 №2830/5 встановлено наступні види витрат виконавчого провадження:

1) Виготовлення документів виконавчого провадження:

- папір;

- копіювання, друк документів;

- канцтовари;

2) Пересилання документів виконавчого провадження:

- конверти;

- знаки поштової оплати (марки);

- послуги маркувальної машини;

- послуги поштового зв`язку;

3) Послуги осіб, залучених до проведення виконавчих дій:

- експертів;

- зберігачів;

- перекладачів;

- суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання;

- суб`єктів господарювання та інших осіб, залучених у встановленому законом порядку до проведення виконавчих дій;

4) Послуги поштового переказу стягувачу стягнених аліментних сум;

5) Проведення розшуку боржника, його майна або розшуку дитини;

6) Послуги перевезення, зберігання арештованого майна, у тому числі транспортування і зберігання транспортного засобу на спеціальному майданчику чи стоянці;

7) Банківські послуги при операціях з іноземною валютою;

8) Сплата судового збору;

9) Оплата вчинюваних нотаріальних дій;

10) Плата за користування Єдиним державним реєстром виконавчих проваджень та після введення в дію статті 8 Закону України № 1404-VIII «Про виконавче провадження» плата за користування автоматизованою системою виконавчого провадження;

11) Інші витрати виконавчого провадження, здійснені під час проведення виконавчих дій.

Суд зазначає, що ні Закон України Про виконавче провадження, ні Інструкція №512/5, ні наказ Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2830/5 не містять обов`язку зазначення у постановах про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження детального розрахунку здійснених державним виконавцем витрат із зазначенням обсягу та розміру усіх складових загальної суми витрат виконавчого провадження.

При цьому матеріалами справи та матеріалами виконавчого провадження підтверджено понесення додаткових витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчий дій по ВП №65011228 .

А відтак суд зазначає, що оскаржувані постанови про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження було прийнято приватним виконавцем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством.

Відповідно до положень частин першої та другої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з вимогами статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З урахуванням наведеного, беручи до уваги встановлені у справі обставини та відповідні їм положення законодавства, суд дійшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Оскільки в задоволенні позову відмовлено, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 72-77, 139, 241-246, 255, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону № 2147-VIII).

Суддя Іщук І.О.