Справа № 440/5898/22
Суддя: С.С. Сич
Дата ухвалення: 2022-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2022 року м. ПолтаваСправа № 440/5898/22

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сич С.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

11 липня 2022 року до Полтавського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (надалі - ГУ ПФУ в Полтавській області), Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (надалі - ГУ ПФУ в Хмельницькій області), у якій позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області №43 від 20.04.2022 про відмову ОСОБА_1 у призначені пенсії за віком;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати ОСОБА_1 в загальний трудовий стаж період роботи: з 01.04.1986 по 01.12.1998 водієм в Красноармійському ремонтно-транспорному підприємстві - 12 років 08 місяців 00 днів; з 03.12.1979 по 19.02.1980 навчання на курсах водіїв по направленню Красноармійського міськвоєнкомату - 02 місяці 16 днів, всього трудового стажу 12 років 10 місяців 16 днів, додавши його до зарахованого Пенсійним фондом трудового стажу 24 роки 02 місяці 21 день, разом 37 років 01 місяць 06 днів, що дає право на призначення пенсії за віком та призначити пенсію за віком з наступного дня після виповнення 60 років, а саме з 09 квітня 2022 року.

Позовна заява подана позивачем на пошту 07 липня 2022 року /а.с. 18/.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком. Однак, оскаржуваним рішенням ГУ ПФУ в Хмельницькій області №43 від 20.04.2022 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком. Позивач вважає, що відповідачем протиправно не зараховано до його страхового стажу період роботи з 01.04.1986 по 01.12.1998 водієм в Красноармійському ремонтно-транспорному підприємстві та період навчання з 03.12.1979 по 19.02.1980 на курсах водіїв по направленню Красноармійського міськвоєнкомату, внаслідок чого протиправно відмовлено у призначенні пенсії за віком через відсутність необхідного страхового стажу.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 18 липня 2022 року задоволено клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору, звільнено ОСОБА_1 від сплати судового збору у справі №440/5898/22, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №440/5898/22, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), запропоновано відповідачам у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі надати до суду відзив на позов разом з усіма доказами, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем, та документами, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього документів іншим учасникам справи одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду.

08 серпня 2022 року до суду надійшов відзив ГУ ПФУ в Полтавській області /а.с. 30-32/, у якому представник відповідача ГУ ПФУ в Полтавській області просить відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що позивач 13.04.2022 звернувся із заявою про призначення пенсії та пакетом документів до ГУ ПФУ в Полтавській області. За правилом екстериторіальності заяву позивача від 13.04.2022 було розглянуто ГУ ПФУ в Хмельницькій області, яким прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії №43 від 20.04.2022. У ході розгляду заяви позивача ГУ ПФУ в Хмельницькій області до страхового стажу не зараховано: період роботи згідно з трудовою книжкою з 01.04.1986 по 01.12.1998 в Красноармійському ремонтно-транспортному підприємстві, оскільки в записі про звільнення наявні розбіжності між датою звільнення та датою наказу про звільнення; період навчання з 03.12.1979 по 19.02.1980 на курсах водіїв по направленню Красноармійського міськвійськомату, оскільки відсутня інформація про присвоєння кваліфікації. Для зарахування зазначених періодів роботи необхідно надати уточнюючу довідку, видану підприємством, на якому особа працювала, згідно первинних документів за час виконання роботи та уточнюючу довідку з навчального закладу про тривалість навчання за денною формою, із зазначенням інформації про присвоєння відповідної кваліфікації. Вважає, що Головним управлінням ПФУ в Хмельницькій області прийнято законне та вмотивоване рішення № 43 від 20.04.2022 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, підтвердженого в установленому законодавством порядку.

Копія ухвали Полтавського окружного адміністративного суду від 18 липня 2022 року про відкриття провадження у справі надіслана судом на офіційну електронну адресу відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та 24 липня 2022 року судом отримано повідомлення про доставлення копії ухвали Полтавського окружного адміністративного суду від 18 липня 2022 року на офіційну електронну адресу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області /а.с. 28/.

Відповідно до пункту 2 частини 6 статті 251 Кодексу адміністративного судочинства України днем вручення судового рішення є, зокрема, день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи.

Отже, днем вручення відповідачу Головному управлінню Пенсійного фонду України в Хмельницькій області копії ухвали Полтавського окружного адміністративного суду від 18 липня 2022 року про відкриття провадження у справі в силу приписів статті 251 Кодексу адміністративного судочинства України є 24 липня 2022 року.

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області не подав до суду відзив на позовну заяву.

Справу розглянуто судом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі частини 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідивши письмові докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини та спірні правовідносини.

13.04.2022 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до ГУ ПФУ в Полтавській області із заявою про призначення пенсії за віком, що зареєстрована за №1327 /а.с. 36, 37/, та з пакетом документів, перелік яких наведено у розписці-повідомленні та копії яких містяться у матеріалах справи.

Відповідно до положень пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 в редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 №13-1 (далі - Порядок №22-1, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

З урахуванням принципу екстериторіальності заяву ОСОБА_1 від 13.04.2022 та поданий пакет документів в електронному вигляді передано на розгляд до ГУ ПФУ в Хмельницькій області.

20.04.2022 за результатами розгляду вказаної заяви ОСОБА_1 ГУ ПФУ в Хмельницькій області прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії №43 /а.с. 12, 52/, яким вирішено відмовити в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .

В обґрунтування вказаного рішення зазначено, що пенсійний вік, визначений статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", становить 60 років. Вік заявника 60 років. Необхідний страховий стаж визначений статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" становить 29 років. Страховий стаж позивача становить 24 роки 2 місяці 21 день. За доданими документами до страхового стажу не зараховано: період роботи згідно з трудовою книжкою з 01.04.1986 по 01.12.1998 в Красноармійському ремонтно-транспортному підприємстві, оскільки в записі про звільнення наявні розбіжності між датою звільнення та датою наказу про звільнення; період навчання з 03.12.1979 по 19.02.1980 на курсах водіїв по направленню Красноармійського міськвійськомату, оскільки відсутня інформація про присвоєння кваліфікації. Для зарахування: періоду роботи згідно з трудовою книжкою від 10.08.1979 НОМЕР_1 необхідно надати уточнюючу довідку, видану підприємством, на якому особа працювала, згідно первинних документів за час виконання роботи; періоду навчання з трудовою книжкою від 10.08.1979 НОМЕР_1 необхідно надати уточнюючу довідку з навчального закладу про тривалість навчання за денною формою, із зазначенням інформації про присвоєння відповідної кваліфікації.

Позивач не погодився з рішенням ГУ ПФУ в Хмельницькій області від 20.04.2022 №43 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком та звернувся до суду даним позовом.

Надаючи правову оцінку оскаржуваному рішенню ГУ ПФУ в Хмельницькій області від 20.04.2022 №43, суд дійшов таких висновків.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 6 частини 1 статті 92 Конституції України визначено, що основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Призначення і виплата пенсії в Україні здійснюється згідно із Законом України від 09.07.2003 р. №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (надалі - Закон № 1058-IV), іншими законами і нормативно-правовими актами та міжнародними договорами (угодами), що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення.

Закон №1058-IV визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

За приписами частини 1 статті 9 Закону № 1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

За змістом частини 1 статті 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Таким чином, для призначення пенсії за віком позивач на час звернення із заявою про призначення пенсії за віком мав досягти 60 років та мати страховий стаж не менше 29 років.

На час звернення із заявою про призначення пенсії за віком від 13.04.2022 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с. 5/, досяг 60 років. Про це спору між сторонами немає.

За розрахунком пенсійного органу на час звернення позивача із заявою про призначення пенсії підтверджений страховий стаж ОСОБА_1 становить 24 роки 2 місяці 21 день /а.с. 51/, про що також зазначено в оскаржуваному рішенні.

Підставою для відмови у призначенні пенсії за віком, оформленої рішенням ГУ ПФУ в Хмельницькій області від 20.04.2022 №43 /а.с. 52/, стало не зарахування до страхового стажу позивача:

- періоду роботи згідно з трудовою книжкою з 01.04.1986 по 01.12.1998 в Красноармійському ремонтно-транспортному підприємстві, оскільки в записі про звільнення наявні розбіжності між датою звільнення та датою наказу про звільнення;

- періоду навчання з 03.12.1979 по 19.02.1980 на курсах водіїв по направленню Красноармійського міськвійськомату, оскільки відсутня інформація про присвоєння кваліфікації.

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону № 1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

За змістом частини 1 статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з частиною 2 статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до частини 4 статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

До 01.01.2004 порядок підтвердження стажу роботи був визначений статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII (надалі - Закон № 1788-XII).

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-ХІІ встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі Порядок № 637).

Пунктом 1 Порядку № 637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Таким чином, страховий стаж підтверджується записами у трудовій книжці, і лише у випадку їх відсутності встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи та архівними установами, зокрема довідками, які містять відомості про періоди роботи.

Записами у трудовій книжці серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 /а.с. 7-10, 38-41/ підтверджено, що у період з 01.04.1986 по 01.12.1998 він працював на різних посадах у Красноармійському ремонтно-транспортному підприємстві, що 01.02.1994 реорганізоване у Красноармійське орендне ремонтно-транспортне підприємство, яке 31.01.1997 перетворене у Відкрите акціонерне товариство "Красноармійський ремтехсервіс".

Так, у трудовій книжці позивача зазначено, що ОСОБА_1 01.04.1986 прийнятий підмінним водієм 3 класу в АТП Красноармійського ремонтно-транспортного підприємства в порядку переводу на підставі наказу №2-ОК від 01.04.1986 (запис №9), 10.10.1986 позивач переведений слюсарем-ремонтником 2 розряду - водієм 3 класу в ЛМРУ на підставі наказу №187-ОК від 11.10.1986 (запис №10), 23.09.1987 - переведений підмінним водієм 3 класу в АТП на підставі наказу №229-ОК від 23.09.1987 (запис № 11), 02.11.1987 ОСОБА_1 переведений водієм легкового автомобіля на підставі наказу №255-ОК від 02.11.1987 (запис №12), 01.03.1989 позивач переведений водієм легкового автомобіля на підставі наказу №25 від 01.03.1989 (запис №13), 21.06.1989 позивачу присвоєно 2 клас водія на підставі наказу №122 від 22.06.1989 (запис №14), 01.02.1994 Красноармійське РТП реорганізовано в Красноармійське орендне РТП на підставі наказу №3 від 01.02.1994 (запис №15), 31.01.1997 Красноармійське орендне ремонтно-транспортне підприємство перетворено у відкрите акціонерне товариство "Красноармійський ремтехсервіс" на підставі наказу №4 від 31.01.1997 (запис №16), 01.12.1998 ОСОБА_1 звільнений з роботи за власним бажанням відповідно ст. 38 КЗпП України на підставі наказу №35-ОК від 12.05.1999 (запис №17).

Позивач у позовній заяві пояснив, що його звільнили "заднім числом", щоб зекономити фонд заробітної плати та податки, це звільнення він не оскаржував, а надати уточнюючу довідку позивач не має можливості через проведення бойових дій на території Донецької області.

Згідно з пунктом 2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.93 N 58 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 р. за N110 (у редакції, чинній на час внесення до трудової книжки спірного запису), усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 р., у графі 2 трудової книжки записується "05.01.1993". Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Відповідно до 2.26 цієї Інструкції №162 2.26. Запис про звільнення у трудовій книжці працівника

провадиться з додержанням таких правил: у графі 1 ставиться порядковий номер запису; у графі 2 - дата звільнення; у графі 3 - причина звільнення; у графі 4 зазначається на підставі чого внесено запис, наказ (розпорядження), його дата і номер. Днем звільнення вважається останній день роботи. Наприклад, трудовий договір з працівником припиняється у зв`язку із скороченням штату працівників 10 жовтня 1993 року є останнім днем його роботи. У трудовій книжці працівника має бути зроблений запис: у графі 1 розділу "Відомості про роботу" ставиться порядковий номер запису, у графі 2 - дата звільнення (10.10.93), у графі 3 записується: "Звільнений за скороченням штатів, п.1 ст.40 КЗпП України", у графі 4 зазначається дата і номер наказу (розпорядження) про звільнення.

Отже, обов`язок щодо заповнення трудової книжки у цьому випадку покладався на власника або уповноважений ним орган, а не на працівника.

Верховний Суд неодноразово висловлював правову позицію, викладену, зокрема, у постановах від 28 лютого 2018 року у справі № 428/7863/17 та від 16 квітня 2020 року у справі №159/4315/16-а про те, що певні недоліки в заповненні трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії. Відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи організації, і не може мати негативні наслідки для особи, яка звернулася за пенсією.

Однією з підстав для призначення пенсії за віком є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. ГУ ПФУ в Полтавській області не врахувало, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Верховним Судом в постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а викладено правову позицію, відповідно до якої, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії.

ЄСПЛ також наголошує на особливій важливості принципу "належного урядування", зокрема, у справі "Лелас проти Хорватії" (заява № 55555/08) - держава, чиї органи влади не дотримувалися своїх власних внутрішніх правил та процедур, не повинна отримувати вигоду від своїх правопорушень та уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи, особливо якщо при цьому немає жодного іншого приватного інтересу" (пункт 74).

Таким чином, суд вважає, що така обставина як розбіжність між датою звільнення та датою видачі наказу про звільнення у трудовій книжці є формальною та не може бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації її права на соціальний захист.

Відповідачами не надано до суду доказів на спростування факту роботи позивача з 01 квітня 1986 року по 01 грудня 1998 року на посадах у Красноармійському ремонтно-транспортному підприємстві, що з 01.02.1994 реорганізоване у Красноармійське орендне ремонтно-транспортне підприємство, яке 31.01.1997 перетворене у Відкрите акціонерне товариство "Красноармійський ремтехсервіс".

Підсумовуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що період роботи позивача з 01 квітня 1986 року по 01 грудня 1998 року на посадах у Красноармійському ремонтно-транспортному підприємстві, що 01.02.1994 реорганізоване у Красноармійське орендне ремонтно-транспортне підприємство, яке 31.01.1997 перетворене у Відкрите акціонерне товариство "Красноармійський ремтехсервіс", повинен бути включений до страхового стажу ОСОБА_1 , однак, безпідставно не був зарахований пенсійним органом до страхового стажу позивача, що призвело до помилкових висновків при прийнятті спірного рішення.

Щодо не зарахування відповідачем ГУ ПФУ у Хмельницькій області періоду навчання позивача з 03.12.1979 по 19.02.1980, суд зазначає наступне.

У трудовій книжці ОСОБА_1 наявний запис за №3 про навчання на курсах водіїв з 03.12.1979 по 19.02.1980 за направленням Красноармійського міськвоєнкомату (свідоцтво ДС №894890 від 19.02.1980) /а.с. 7, зворот а.с. 38/.

На момент проходження позивачем курсів водіїв діяв Закон УРСР "Про народну освіту" від 01.10.1974.

Відповідно до частини 1 ст. 47 цього Закону для молоді, яка поступає на виробництво після закінчення загальноосвітньої школи, і для осіб, що працюють у народному господарстві і бажають здобути нову професію або підвищити кваліфікацію, організуються вечірні (змінні) професійно-технічні училища, а також курси, навчально-курсові комбінати та інші форми підготовки і підвищення кваліфікації безпосередньо на виробництві.

Частиною 4 статті 48 цього Закону визначено, що особам, які пройшли навчання з нової професії або підвищили кваліфікацію безпосередньо на виробництві і успішно склали кваліфікаційний екзамен, видається свідоцтво єдиної форми про здобуту спеціальність і присвоєний розряд, клас, категорію.

Відповідно до пункту "д" частини 3 статті 56 Закону №1788-ХІІ до стажу роботи зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Пунктом 8 Порядку №637 встановлено, що час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження часу навчання приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.

На підтвердження навчання на курсах водіїв позивачем надано суду засвідчену належним чином копію свідоцтва серії НОМЕР_3 , виданого ОСОБА_1 про те, що він навчався з 03.12.1979 по 23.02.1980 в Красноармійській автошколі ДОСААФ за програмою водія категорії "С" і на випускних іспитах відповідно акту №5 від 19.02.1980 отримав оцінки, що наведені у цьому свідоцтві /а.с. 13/.

Таким чином, період навчання позивача на курсах водіїв з 03.12.1979 по 19.02.1980 підтверджений свідоцтвом серії НОМЕР_3 , виданим ОСОБА_1 , та записом №3 у трудовій книжці позивача, а тому має бути зарахований до стажу роботи позивача, проте, безпідставно не був зарахований відповідачем ГУ ПФУ у Хмельницькій області до страхового стажу позивача, що призвело до помилкових висновків при прийнятті спірного рішення.

З урахуванням не врахованих відповідачем до стажу роботи позивача зазначених вище періодів з 01 квітня 1986 року по 01 грудня 1998 року на посадах у Красноармійському ремонтно-транспортному підприємстві, що 01.02.1994 реорганізоване у Красноармійське орендне ремонтно-транспортне підприємство, яке 31.01.1997 перетворене у Відкрите акціонерне товариство "Красноармійський ремтехсервіс", та періоду навчання на курсах водіїв з 03 грудня 1979 року по 19 лютого 1980 року у Красноармійській автошколі ДОСААФ, станом на час звернення із заявою про призначення пенсії за віком позивач мав стаж роботи не менше 29 років та досяг 60 років, а тому мав право на призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України від 09.07.2003 р. №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Підсумовуючи викладене вище, зважаючи на встановлені обставини справи та наведені вище норми права, якими врегульовані спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що прийнявши оскаржуване рішення від 20 квітня 2022 року №43, ГУ ПФУ в Хмельницькій області діяло не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а також необґрунтовано, а тому це рішення є протиправним.

З огляду на викладене вище, враховуючи, що відповідно до пункту 2 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень, суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 20 квітня 2022 року №43 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Згідно з положеннями Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

На законодавчому рівні поняття "дискреційні повноваження" суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

У справі, що розглядається, повноваження пенсійного органу щодо призначення пенсії передбачені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Умови, за яких пенсійний орган відмовляє у призначенні пенсії, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, пенсійний орган повинен призначити пенсію. Повноваження пенсійного органу та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу, за умови звернення особи з усіма необхідними для призначення пенсії документами, - призначити пенсію. За законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями. Тому зазначені повноваження не є дискреційними.

Також, суд враховує, що статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладено у постанові Верховного Суду від 08 листопада 2019 року у справі № 227/3208/16-а.

Відповідно до приписів пункту 1 частини 1 статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (у редакцій чинній на час виникнення спірних правовідносин) пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків: 1) пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Підсумовуючи викладене вище, обираючи належний та ефективний спосіб захисту порушених прав позивача, з урахуванням частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, враховуючи, що позивач досяг пенсійного віку ІНФОРМАЦІЯ_2 , а звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії 13.04.2022 (тобто звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку), та зважаючи на те, що питання про призначення пенсії позивача за принципом екстериторіальності розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду в Хмельницькій області, а не Головним управлінням Пенсійного фонду в Полтавській області, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Хмельницькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 09 квітня 2022 року, зарахувавши до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи позивача з 01 квітня 1986 року по 01 грудня 1998 року на посадах у Красноармійському ремонтно-транспортному підприємстві, що 01 лютого 1994 року реорганізоване у Красноармійське орендне ремонтно-транспортне підприємство, яке 31 січня 1997 року перетворене у Відкрите акціонерне товариство "Красноармійський ремтехсервіс", та період навчання з 03 грудня 1979 року по 19 лютого 1980 року у Красноармійській автошколі ДОСААФ за програмою водія категорії "С".

Таким чином, адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Стосовно клопотання позивача про встановлення судового контролю виконання рішення суду шляхом зобов`язання відповідача подати у місячний строк з дня набрання рішення суду законної сили, звіт про виконання рішення суду, суд зазначає про відсутність підстав для його задоволення з огляду на таке.

Відповідно до частини 1 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Отже, за приписами вказаної норми покладення таких зобов`язань на суб`єкта владних повноважень є правом, а не обов`язком суду.

Суд не вбачає підстав для застосування зазначеної форми контролю за виконанням судового рішення, оскільки не вважає, що відповідачем після набрання рішенням суду законної сили не будуть добровільно вживатися заходи з метою виконання даного судового рішення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 7, 9, 77, 139, 229, 243-246, 262, 263, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (ідентифікаційний код 13967927, вул. Соборності, 66, м. Полтава, 36014), Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (ідентифікаційний код 21318350, вул. Герцена, 10, м. Хмельницький, 29000) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 20 квітня 2022 року №43.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Хмельницькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 09 квітня 2022 року, зарахувавши до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи позивача з 01 квітня 1986 року по 01 грудня 1998 року на посадах у Красноармійському ремонтно-транспортному підприємстві, що 01 лютого 1994 року реорганізоване у Красноармійське орендне ремонтно-транспортне підприємство, яке 31 січня 1997 року перетворене у Відкрите акціонерне товариство "Красноармійський ремтехсервіс", та період навчання з 03 грудня 1979 року по 19 лютого 1980 року у Красноармійській автошколі ДОСААФ за програмою водія категорії "С".

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.С. Сич