Справа № 640/38215/21
Суддя: Погрібніченко І.М.
Дата ухвалення: 2022-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2022 року м. Київ № 640/38215/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Погрібніченка І.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «ЛАСФАНО Україна»
доПриватного виконавця виконавчого округу Донецької області Григорчук Павла Васильовича
провизнання протиправними дії та скасування постанови про накладення арешту на грошові кошти від 07 грудня 2021 року №66444884,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛАСФАНО Україна» (далі по тексту - позивач, ТОВ «ЛАСФАНО Україна») з позовом до приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Григорчук Павла Васильовича (далі по тексту - відповідач, приватний виконавець Григорчук П.В.), у якому просить:

- визнати протиправними дії приватного виконавця Григорчука П.В. з накладення арешту на кошти ТОВ «ЛАСФАНО Україна» постановою про арешт коштів боржника від 07 грудня 2021 року по виконавчому провадженню №66444884;

- визнати протиправно та скасувати постанову приватного виконавця Григорчука П.В. про арешт коштів боржника від 07 грудня 2021 року по виконавчому провадженню №66444884.

В обґрунтування позову позивач зазначив про протиправність дій відповідача щодо накладення арешту на кошти ТОВ «ЛАСФАНО Україна» в рамках виконавчого провадження №66444884, оскільки товариство не є стороною виконавчого провадження. Крім того, у ТОВ «ЛАСФАНО Україна» відсутня заборгованість перед ПрАТ «Сєвєродонецьке об`єднання АЗОТ», у тому числі і на підставі рішення Господарського суду міста Києва від 29 червня 2021 року у справі №910/20301/20, проте відповідач вказаної інформації не перевірив та виніс оскаржувану постанову.

Ухвалою від 10 січня 2022 року Окружний адміністративний суд міста Києва відкрив провадження в адміністративній справі та призначив її до розгляду у судовому засіданні.

Вказаною ухвалою суду відповідачу запропоновано не пізніше дати призначення судового засідання надати суду відзив на позовну заяву та належним чином засвідчену копію матеріалів виконавчого провадження.

Відповідач, будучи належним чином повідомленими про відкриття провадження у справі, своїм правом не скористався, відзиву на позовну заяву або заяви про продовження процесуального строку для надання відзиву суду не надав.

Відповідно до частини шостої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

19 січня 2022 року позивач направив на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі.

Згідно з довідкою суду від 20 січня 2022 року, у зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, суд, на підставі частини дев`ятої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, вирішив подальший розгляд справи здійснювати у письмовому провадженні.

Ухвалою від 23 лютого 2022 року суд відмовив у задоволенні заяви приватного виконавця Григорчука П.В. про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою від 23 лютого 2022 року суд відмовив у задоволенні заяви приватного виконавця Григорука П.В. про зупинення провадженні у даній адміністративній справі до набрання законної сили рішенням Господарського суду міста Києва від 29 червня 2021 року у справі №910/20301/20.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

На примусовому виконанні у приватного виконавця Григорчук П.В. перебуває зведене виконавче провадження №66446979 з примусового виконання:

- наказу №9/5014/969/2012 (5/65/2011), виданого 04 квітня 2016 року Господарським судом Луганської області про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке об`єднання АЗОТ» на користь ДК «Газ України «НАК «Нафтогаз України» 3% річних в сумі 8 206 220,29 грн., пені у сумі 3 411 912,92 грн., інфляційні нарахування у сумі 67 926 087,57 грн., судовий збір за позовною заявою у розмірі 72 801,99 грн. (згідно заяви стягувача залишок заборгованості за вказаним виконавчим документом складає 79 544 220,78 грн.);

- наказу №913/518/13-г, виданого 07 грудня 2016 року Господарським судом Луганської області про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке об`єднання АЗОТ» на користь ДК «Газ України «НАК «Нафтогаз України» інфляційних нарахувань в сумі 16 629 105,41 грн., 3% річних у сумі 30 577 394,47 грн., витрати зі сплати судового збору у сумі 68 820,00 грн.;

- наказу №913/869/14, виданого 29 лютого 2016 року Господарським судом Харківської області про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке об`єднання АЗОТ» на користь ДК «Газ України «НАК «Нафтогаз України» інфляційних втрат в сумі 26 102 541,19 грн., 3% річних в сумі 17 933 755,02 грн., судового збору в сумі 10 122,96 грн. (згідно заяви стягувача залишок заборгованості за вказаним виконавчим документом складає 44 036 296,21 грн.);

- наказу №913/869/14, виданого 21 грудня 2017 року Господарським судом Харківської області про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке об`єднання АЗОТ» на користь ДК «Газ України «НАК «Нафтогаз України» інфляційних втрат в сумі 257 096 613,12 грн., 3% річних в сумі 17 933 755,02 грн., судового збору в сумі 327 263,04 грн. (згідно заяви стягувача залишок заборгованості за вказаним виконавчим документом складає 274 199 599,35 грн.).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 29 червня 2021 року у справі №910/20301/20 позов Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке об`єднання АЗОТ» до ТОВ «ЛАСФАНО Україна» про стягнення заборгованості у розмірі 1 180 796 131,01 грн. задоволено частково; стягнуто з ТОВ «ЛАСФАНО Україна» на користь Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке об`єднання АЗОТ» 998 681 850,95 грн. - основного боргу, 499 340,92 грн. - штрафу, 293 874,41 грн. - 0,01% річних, 181 320 808,38 грн. - інфляційних втрат та 735 668,25 грн. - судового збору; в решті позову відмовлено.

На підставі зазначеного рішення, 07 грудня 2021 року до приватного виконавця надійшла заява від стягувача, ДК «Газ України «НАК «Нафтогаз України», про накладення арешту на грошові кошти, які належать особі, яка має заборгованість перед боржником, тобто на грошові кошти ТОВ «ЛАСФАНО Україна».

07 грудня 2021 року приватним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника в рамках виконавчого провадження №66444884, якою накладено арешт на грошові кошти, які перебувають на рахунках (вкладах) чи на зберіганні у банках, інших фінансових установах і належать особі, яка має заборгованість перед боржником, яка підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили, а саме: на грошові кошти ТОВ «ЛАСФАНО Україна», крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, що перебувають на поточних рахунках: № НОМЕР_1 в АБ «КЛІРИНГОВИЙ ДІМ», № НОМЕР_2 в АТ «БАНК АЛЬЯНС», в межах суми стягнення, з урахуванням основної винагороди приватного виконавця та витрат виконавчого провадження у сумі 489 562 179,85 грн.

Позивач, вважаючи протиправними дії та постанову приватного виконавця Григорчук П.В. про накладення арешту на кошти ТОВ «ЛАСФАНО Україна», винесену 07 грудня 2021 року у рамках ВП №66444884, звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України від 02 червня 2016 року №1404-VIII «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Згідно з частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Приписами пункту 1 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

За приписами частин першої-четвертої статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.

Також, у відповідності до частини десятої статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» у порядку, встановленому цією статтею, виконавець, в провадженні якого знаходиться виконавче провадження, за заявою стягувача чи з власної ініціативи може накласти арешт на грошові кошти, які перебувають на рахунках (вкладах) чи на зберіганні у банках, інших фінансових установах і належать особі, яка має заборгованість перед боржником, яка підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Такий арешт знімається, якщо протягом п`яти днів з дня його накладення стягувач не звернеться до суду про звернення стягнення на грошові кошти такої особи в порядку, встановленому процесуальним законом.

Разом з тим, положеннями статті 53 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець має право звернути стягнення на майно боржника, що перебуває в інших осіб, а також на майно та кошти, що належать боржнику від інших осіб.

Зазначені особи зобов`язані подати на запит виконавця у визначений ним строк відомості про належне боржнику майно, що перебуває у них, та майно чи кошти, які вони повинні передати боржнику.

Після надходження відомостей про наявність майна боржника виконавець проводить опис такого майна, накладає на нього арешт, вилучає його і реалізує в установленому цим Законом порядку. Якщо особа, в якої перебуває майно боржника, перешкоджає виконавцю у вилученні такого майна, воно вилучається виконавцем у примусовому порядку.

На належні боржникові у разі передачі від інших осіб кошти, що перебувають на рахунках у банках та інших фінансових установах, стягнення звертається виконавцем на підставі ухвали суду в порядку, встановленому цим Законом.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що зверненню стягнення на кошти, що належать боржнику від інших осіб, в тому числі накладення на них арешту, передують конкретні дії з боку державного виконавця, а саме здійснення певних дій, направлення відповідних запитів, метою яких є отримання відомостей про належне боржнику майно (кошти), що перебуває у нього, та майно чи кошти, які «інші особи» повинні передати боржникові.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 04 березня 2020 року у справі №200/12082/19-а (адміністративне провадження №К/9901/2176/20, №К/9901/892/20).

Натомість, приватним виконавцем Григорчук П.В. вищевказаний порядок додержаний не був, факт існування заборгованості позивача перед боржником у виконавчому провадженні перевірений не був, що призвело до передчасного прийняття рішення про арешт коштів ТОВ «ЛАСФАНО Україна».

Крім того, з Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що 28 жовтня 2021 року через відділ канцелярії господарського суду від Приватного виконавця Григорчук П.В. надійшла заява в порядку статті 336 ГПК України про звернення стягнення на кошти, які належать особі, яка має заборгованість перед боржником.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 02 грудня 2021 року зупинено провадження у справі №910/20301/20 з розгляду заяви приватного виконавця Григорчук П.В. про звернення стягнення на грошові кошти, що належать іншим особам - ТОВ «ЛАСФАНО Україна» на користь ДК «Газ України НАК «Нафтогаз Україна» до розгляду в апеляційному порядку скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 29 червня 2021 року у справі №910/20301/20.

Таким чином, станом на час винесення приватним виконавцем постанови про накладення арешту на кошти ТОВ «ЛАСФАНО Україна» рішення Господарського суду міста Києва від 29 червня 2021 року у справі №910/20301/20 не набрало законної сили, а тому вказані дії приватного виконавця призвели до порушення вимог частини десятої статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» в частині підтвердження наявності заборгованості рішенням, яке набрало законної сили.

З огляду на встановлені обставини, суд вважає обґрунтованою вимогу позивача про визнання дій приватного виконавця Григорчук П.В. щодо винесення постанови про накладення арешту на кошти ТОВ «ЛАСФАНО Україна» від 07 грудня 2021 року у рамках ВП №66444884, та, як наслідок, вказана постанова про накладення арешту є протиправною, та такою, що підлягає скасуванню.

Згідно із частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За сукупністю наведених обставин, суд приходить до висновку, що дії та оскаржувана постанова державного виконавця не відповідає встановленим у частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріями правомірності, обґрунтованості, добросовісності та розсудливості, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 2, 6, 8, 9, 77, 243 - 246, 257 - 263, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛАСФАНО Україна» (, адреса: 03115, м. Київ, вул. М. Котельникова, 51/1) задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними дії приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Григорчук Павла Васильовича щодо винесення постанови про накладення арешту на кошти Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛАСФАНО Україна» від 07 грудня 2021 року в рамках виконавчого провадження №66444844.

3. Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення арешту на кошти Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛАСФАНО Україна», винесену 07 грудня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Донецької області Григорчук Павлом Васильовичем в рамках виконавчого провадження №66444844.

4. Стягнути за рахунок приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Григорчук Павла Васильовича (адреса: 87555, Донецька область, м. Маріуполь, пр. Миру, 85А, офіс 9) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛАСФАНО Україна» (, адреса: 03115, м. Київ, вул. М. Котельникова, 51/1) понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 4 540,00 грн. (чотири тисячі п`ятсот сорок гривень 00 копійок).

Рішення суду, відповідно до частини першої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Частина шоста статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що апеляційна скарга на рішення у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя І.М. Погрібніченко