Справа № 640/7160/19
Суддя: Маруліна Л.О.
Дата ухвалення: 2022-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2022 року м. Київ № 640/7160/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Маруліної Л.О., вирішивши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛД-Перспектива»
довідокремленого підрозділу ДПС України Головного управління ДПС у м. Києві
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №, -
ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛД-Перспектива» (далі також - позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (далі також - відповідач), в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 05.02.2019 року №.

Адміністративний позов обґрунтовано тим, що позивачем не порушено граничних строків сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, з огляду на що, податкове повідомлення-рішення про застосування до позивача штрафних санкцій підлягає скасуванню як безпідставне та протиправне.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.05.2019 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Через канцелярію суду 07.06.2019 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, у якому проти задоволення позову заперечує, посилаючись на положення податкового законодавства України.

Через канцелярію суду 11.06.2019 року позивачем подано відповідь на відзив, у якій зазначено про не спростування відповідачем жодного з тверджень позивача, викладених у позові.

Щодо процесуального правонаступництва відповідача у справі, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Судом встановлено, що згідно з відомостями Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Державна фіскальна служба України () з 17.05.2019 року перебуває у стані припинення.

На підставі постанови Кабінету Міністрів України від 18.12.2018 року №1200 "Про утворення Державної податкової служби України та Державної митної служби України" зареєстровано юридичну особу 17.05.2019 року, номер запису: 1 085321, Державну податкову службу України ().

Відповідно до абзацу 4 пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 18.12.2018 року №1200 «Про утворення Державної податкової служби України та Державної митної служби України» Державна податкова служба України та Державна митна служби України є правонаступниками прав та обов`язків реорганізованої Державної фіскальної служби у відповідних сферах діяльності.

Згідно з відомостями Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Головне управління Державної фіскальної служби у м. Києві () з 17.05.2019 року перебуває у стані припинення.

На підставі постанови Кабінету Міністрів України від 19.06.2019 року №537 зареєстровано юридичну особу 30.07.2019 року, номер запису: 1 086626, Головне управління Державної податкової служби у м. Києві ().

Таким чином, суд дійшов висновку про заміну відповідача - Головне управління Державної фіскальної служби у м. Києві () на правонаступника - Головне управління Державної податкової служби у м. Києві ().

В той же час, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 6 Порядку здійснення заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.10.2011 року № 1074, дія якого поширюється, в тому числі, і на територіальні органи міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, права та обов`язки органів виконавчої влади переходять в разі приєднання одного або кількох органів виконавчої влади до іншого органу виконавчої влади - до органу виконавчої влади, до якою приєднано один або кілька органів виконавчої влади.

На виконання Указу Президента України від 08.11.2019 року №837 «Про невідкладні заходи з проведення реформ та зміцнення держави» Кабінетом Міністрів України 30.09.2020 року прийнято постанову №893 «Про деякі питання територіальних органів ДПС», відповідно до якої територіальні органи ДПС перестануть існувати як юридичні особи публічного права.

З метою реалізації постанови Кабінету Міністрів України від 30.09.2020 року №893 «Про деякі питання територіальних органів ДПС», з урахуванням вимог Закону України від 30.09.2020 року №3166-VІ «Про центральні органи виконавчої влади» (зі змінами), Положенням про Державну податкову служб) України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.03.3019 року №227 (зі змінами), наказу ДПС України від 30.09.2020 року №529 «Про утворення територіальних органів ДПС», ДПС України наказом від 12.11.2020 року №643 затверджено Положення про Головне управління ДПС у місті Києві.

Територіальні органи Державної податкової служби, що ліквідуються відповідно до пункту 1 цієї постанови, продовжують здійснювати свої повноваження та функції до утворення Державною податковою службою територіальних органів згідно з абзацом четвертим пункту 3 цієї постанови та прийняття рішення про можливість забезпечення здійснення такими органами повноважень та функцій територіальних органів, що ліквідуються. Таке рішення приймається Державною податковою службою після здійснення заходів, пов`язаних із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань даних про територіальні органи Державної податкової служби, що будуть утворені згідно з абзацом четвертим пункту 3 цієї постанови, як відокремлені підрозділи юридичної особи публічного права, затвердженням положень про них, структур, штатних розписів, кошторисів та заповненням 30 відсотків вакансій.

Права та обов`язки територіальних органів Державної податкової служби, що ліквідуються відповідно до пункту 1 цієї постанови, переходять Державній податковій службі та її територіальним органам у межах, визначених положеннями про Державну податкову службу та її територіальні органи.

Відповідно до наказу Державної податкової служби України від 30.09.2020 року №529 «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби» утворено як відокремлені підрозділи Державної податкової служби територіальні органи за переліком згідно з додатком.

Серед переліку територіальних органів Державної податкової служби, що утворюються визначено Головне управління ДПС у м. Києві та Головне управління ДПС у Закарпатській області.

Відповідно до Положення про Головне управління ДПС у м. Києві, затвердженого наказом ДПС України від 12.11.2020 року №643 Головне управління ДПС у м. Києві є територіальним органом, утвореним на правах відокремленого підрозділу ДПС України, та є правонаступником прав та обов`язків ГУ ДПС у м. Києві ().

Згідно з наказом ДПС України від 24.12.2020 року №755 «Про початок здійснення територіальними органами ДПС повноважень та функцій» з 01 січня 2021 року територіальні органи ДПС, утворені як її відокремлені підрозділи, розпочинають здійснення повноважень та функцій територіальних органів, що ліквідуються як юридичні особи.

Таким чином, з 01.01.2021 року ДПС України функціонує як єдина юридична особа, що складається з центрального апарату та територіальних органів, утворених як її відокремлені підрозділи (без статусу юридичних осіб).

Отже, станом на день розгляду справи, функції та повноваження Головного управління ДПС у місті Києва, перейшли до його правонаступника - відокремленого підрозділу Головного управління ДПС у місті Києві (код ЄДРПОУ ВП: 44116011), з огляду на що, в порядку статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України суд замінює відповідача у справі - Головне управління ДПС у м. Києві на відокремлений підрозділ ДПС України Головне управління ДПС у місті Києві (код ЄДРПОУ ВП: 44116011).

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛД-Перспектива» є власником двох об`єктів нерухомого майна, відмінного від земельної ділянки, а саме, будівлі загальною площею 22934,4 кв.м. та евакуаційної сходової клітки загальною площею 475,0 кв.м., розташованих у Печерському районі м. Києва за адресою вул. Госпітальна, 4.

ТОВ «ЛД-Перспектива» надано до податкового органу податкові декларації з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2017 рік від 17.02.2017 року та за 2018 рік від 13.02.2018 року, які прийнято податковим органом.

Позивачем сплачено податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 4 квартал 2017 року 30.01.2018 року в сумі 140 456,40 грн., а за 3 квартал 2018 року 30.10.2018 року в сумі 217 882,99 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №26 від 30.01.2018 року та №332 від 30.10.2018 року.

На підставі підпункту 19-1.1.2 пункту 19-1.1 статті 19-1, підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, пункту 75.1 статті 75, статті 76 та пункту 86.2 статті 86 Податкового кодексу України, ГУ ДФС у м. Києві проведено камеральну перевірку з питань дотримання вимог податкового законодавства в частині своєчасної сплати ТОВ «ЛД-ПЕРСПЕКТИВА» податку на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки, за результатами якої складено Акт від 21.01.2019 року №0003 83/26-15-12-12/3 5624120 (далі також - Акт перевірки).

Спірною перевіркою встановлено, що позивачем сплачено авансові внески по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, по двох об`єктах нерухомого майна у такі строки:

за 4 квартал 2017 року (згідно декларації за 2017 рік від 17.02.2017 року) у сумах 137 606,40 грн. та 2850,00 грн. - у термін 30.01.2018 року;

за 3 квартал 2018 року (згідно декларації за 2018 р. від 13.02.2018 року) у сумах 213 461,90 грн. та 4421,10 грн. - у термін 30.10.2018 року.

Податковий орган дійшов висновку, що позивачем двічі порушено строк сплати податку на 1 день.

Згідно з висновками Акта перевірки, загальна сума самостійно визначеного і задекларованого податкового зобов`язання, сплаченого позивачем, складає 358 339,40 грн.

В свою чергу, позивачем подано до ГУ ДФС у м. Києві Заперечення від 30.01.2019 року №30.01.19/1-В на Акт перевірки.

Листом ГУ ДФС у м. Києві від 04.02.2019 року № 19497/10/26-15-12-12-18 за результатами розгляду Заперечень відповідачем залишено висновок викладений в Акті перевірки без змін.

На підставі Акта перевірки ГУ ДФС у м. Києві прийнято податкове повідомлення-рішення від 05.02.2019 року №, яким застосовано до позивача штраф згідно статтею 126 Податкового кодексу України у розмірі 10% погашеної суми податкового боргу, що склав 35 833,94 грн.

Вважаючи податкове повідомлення-рішення від 05.02.2019 року № безпідставним, останнє оскаржено позивачем в адміністративному порядку шляхом подання до Державної фіскальної служби України скарги від 12.02.2019 року № 12.02.19/2-В.

За результатами розгляду скарги ДФС України прийнято Рішення про результати розгляду скарги від 12.04.2019 року № 17298/6/99-99-11-06-01-25, яким залишено податкове повідомлення-рішення від 05.02.2019 року № без змін, а скаргу ТОВ «ЛД-ПЕРСПЕКТИВА» - без задоволення.

Вважаючи податкове повідомлення-рішення протиправним, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, відзив, відповідь на відзив, додаткові пояснення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до частини другої статті 6 та частини другої статті 19 Конституції України, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулюються Податковим кодексом України від 02.12.2010 року № 2755-VI (із змінами і доповненнями, в редакції, чинній на момент спірних правовідносин) (далі також - ПК України), яким, зокрема, встановлено вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно з підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до пункту 36.1 статті 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Пунктом 38.1 статті 38 ПК України передбачено, що виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Згідно з абзацами 1,. 2 пункту 126.1 статті 126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Відповідно до статті 31 ПК України строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

Момент виникнення податкового обов`язку платника податків, у тому числі податкового агента, визначається календарною датою.

Строк сплати податку та збору обчислюється роками, кварталами, місяцями, декадами, тижнями, днями або вказівкою на подію, що повинна настати або відбутися.

Строк сплати податку та збору встановлюється відповідно до податкового законодавства для кожного податку окремо. Зміна платником податку, податковим агентом або представником платника податку чи контролюючим органом встановленого строку сплати податку та збору забороняється, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 54.1 статті 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно з пунктами 266.1.1., 266.2.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України платниками податку (на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Відповідно до підпунктів 266.3.1, 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПК України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності юридичних осіб, обчислюється такими особами самостійно виходячи із загальної площі кожного окремого об`єкта оподаткування на підставі документів, що підтверджують право власності на такий об`єкт.

Абзацом 1 підпункту 266.7.5. пункту 266.7 статті 266 ПК України платники податку - юридичні особи самостійно обчислюють суму податку станом на 1 січня звітного року і до 20 лютого цього ж року подають контролюючому органу за місцезнаходженням об`єкта/об`єктів оподаткування декларацію за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками поквартально.

Строки сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, визначено пунктом 266.10 статті 266 ПК України.

Згідно з пунктом «б» підпункту 266.10.1. пункту 266.10 статті 266 ПК України податкове зобов`язання за звітний рік з податку сплачується юридичними особами - авансовими внесками щокварталу до 30 числа місяця, що наступає за звітним кварталом, які відображаються в річній податковій декларації.

Так, на переконання відповідача, граничним терміном сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 4 квартал 2017 року є дата 29.01.2018 року та за 3 квартал 2018 року - 29.10.2018 року.

Разом з тим, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 252 Цивільного кодексу України (далі також - ЦК України) строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Частина 2 цієї статті передбачає, що термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Статтею 253 ЦК України встановлено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Статтею 254 ЦК України встановлено, що строк, визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку.

Згідно із частиною першою статті 3 Європейської конвенції про обчислення строків від 16.05.1972 року (далі також - Конвенція) строки, обчислені у днях, тижнях, місяцях і роках починаються опівночі dies a quo і спливають опівночі dies ad quem.

За змістом статті 2 цієї Конвенції термін «dies a quo» означає день, з якого починається відлік строку, а термін «dies ad quem» означає день, у який цей строк спливає.

Відповідно до статті 3 Конвенції строки, обчислені у днях, тижнях, місяцях і роках, починаються опівночі dies a quo і спливають опівночі dies ad quem. Проте положення попереднього пункту не заважають тому, щоб та чи інша дія, яка має бути здійснена до спливу встановленого строку, виконувалася у день dies ad quem лише до закінчення нормального робочого часу.

Відповідно до частини другої статті 4 Конвенції, якщо строк обчислено у місяцях або роках, день dies ad quem є днем останнього місяця чи останнього року, дата якого відповідає dies a quo, або у разі відсутності відповідної дати - останнім днем останнього місяця.

При цьому, суд бере до уваги висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 08.10.2018 року у справі №927/490/18, згідно з якими прийменник «до» в українській мові вживають для позначення кінцевої календарної дати чинності або виконання чого-небудь. Кінцева дата входить до визначеного часового терміну, вона є останнім днем чинності або виконання чого-небудь. Тому вживати після цієї дати прислівник «включно» зайве.

Системний аналіз наведених правових норм, положень Конвенції та граматичної конструкції норми пункту «б» підпункту 266.10.1 пункту 266.10 статті 266 ПК України дає підстави зробити висновок, що 30-те число місяця, що настає за звітним кварталом виконання податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є граничним днем для сплати податкового зобов`язання.

А відтак, виконання відповідного податкового зобов`язання 30 числа місяця, що наступає за звітним кварталом, є належним його виконанням.

Аналогічну правову позицію викладено в постановах Верховного Суду від 25.04.2018 року у справі № 815/4720/16 та від 23.04.2019 року у справі №808/2690/17.

Відповідно до пункту 126.1 статті 126 ПК України, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Враховуючи те, що позивачем не допущено порушення строків сплати грошового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2017 - 2018 звітні роки, застосування до нього оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням штрафної санкції на підставі пункту 126.1 статті 126 ПК України за затримку сплати вказаного податкового зобов`язання є безпідставним та необґрунтованим.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що податкове повідомлення - рішення Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 05.02.2019 року № підлягає визнанню протиправним та скасуванню, а позовні вимоги - задоволенню.

Відповідно до абзацу 1 частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд при вирішенні даної справи також враховує правову позицію, висловлену у рішенні Європейського суду з прав людини від 23.07.2002 року у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції», яке згідно із Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

Так, у пункті 110 вказаного рішення Європейський суд з прав людини дійшов висновку про те, що «…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.».

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до абзацу 1 частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У матеріалах справи міститься платіжне доручення від 22.04.2019 року №113, яким підтверджується сплата позивачем судового збору у розмірі 1921, 00 грн.

З огляду на задоволення позовних вимог позивача в повному обсязі, суд дійшов висновку про стягнення сплаченої суми судового збору за рахунок бюджетних асигнувань відокремленого підрозділу ДПС України в особі Головне управління Державної податкової служби у м. Києві на користь ТОВ «ЛД-Перспектива».

Керуючись статтями 6, 9, 12, 73-80, 241, 245, 246, 250, 255, 295, 353 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛД-Перспектива» задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 05.02.2019 року №

3. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛД-Перспектива» суму сплаченого судового збору у розмірі 1921, 00 грн. (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна грн. 00 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань відокремленого підрозділу ДПС України Головне управління Державної податкової служби у м. Києві.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 246 Кодексу адміністративного судочинства України:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛД-Перспектива» (, адреса: 04212, м. Київ, вул. Маршала Малиновського, буд. 12-А);

Відповідач: відокремлений підрозділ ДПС України Головне управління ДПС у м. Києві (код ЄДРПОУ ВП 44116011, адреса: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19).

Повне судове рішення складено 20.05.2022 року.

Суддя Л.О. Маруліна