Справа № 640/9077/21
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2022-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2022 року м. Київ № 640/9077/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Іщука І.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до про Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві зобов`язання вчинити дії,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Г оловного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просить суд зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві допризначити та перерахувати пенсію ОСОБА_1 з моменту досягнення ним свого пенсійного 55 річного віку, а саме з - 11.02.2016. Також позивач просить встановити судовий контроль за виконанням судового рішення.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач має статус потерпілого внаслідок аварії ЧАЕС 4 категорії, у зв`язку з чим позивач мав право на зниження пенсійного віку до 55 років. Однак, позивачу про своє право на зниження пенсійного віку стало відомо у 58 років і відповідно позивач звернувся до органів Пенсійного фонду України 12.03.2019, у зв`язку з чим йому було призначено пенсію. 15 серпня 2019 року позивач звернувся до відповідача із заявою про допризначення та виплату пенсії з дати досягнення ним пенсійного віку з 11.02.2016 року, а саме - з 55 років. Листом від 06.09.2019 відповідач повідомив позивача про те, що пенсія йому призначена з 12.03.2019, а саме, з дня звернення. Листом від 15.02.2021 представник позивача звернувся зі скаргою на бездіяльність відповідача до Пенсійного Фонду України про перерахунок пенсії з моменту досягнення пенсійного віку. Позивач вважає, що бездіяльність відповідача призвела до несвоєчасного призначення пенсії позивачу, наслідком чого стало неотримання ним пенсійних виплат та спричинення матеріальних збитків.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 квітня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі № 640/9077//21 та запропоновано відповідачу в п`ятнадцятиденний строк з дня одержання цієї ухвали надати суду відзив на позовну заяву.

Через канцелярію суду 02.06.2021 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву у якому він, заперечуючи проти позовних вимог, вказав, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та одержує пенсію по інвалідності внаслідок Чорнобильської катастрофи в розмірі фактичних збитків, яка призначена відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон) з 12.03.2019. Позивач 15.08.2019 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про допризначення та виплати пенсії з дати досягнення ним пенсійного віку з 11.02.2016. Управління своїм листом від 06.09.2019 вих. № 197488/03 повідомило позивача про результати розгляду заяви. Згідно наданих документів стаж роботи у зоні посиленого радіологічного контролю з 26.04.1986 по 01.01.1993 становить 6 років 8 місяців, що дало право на встановлення початкової величини зниження пенсійного віку на 2 роки та додатково по 1 року за кожні 3 роки проживання у зоні посиленого радіологічного контролю (зниження пенсійного віку на 4 роки). Розмір пенсії позивача обчислено на підставі наданих документів, які знаходяться у пенсійній справі, відповідно до норм чинного законодавства.

У поданій до суду відповіді на відзив відповідача позивач зазначає, що у матеріалах пенсійної справи знаходиться довідка від 21.03.2016 року № 398 про те, що позивач працював у зоні посиленого радіологічного контролю у селищі міського типу Гостомель Київської області у період з 16.12.1985 року по 01.11.1995 року. Довідка видана Державним підприємством «Антонов». Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 23.07.1991 року №106 смт. Гостомель було віднесено до зони посиленого радіологічного контролю внаслідок Чорнобильської катастрофи (4 категорія). Відповідні відомості про роботу у зоні посиленого радіологічного контролю містяться і у трудовій книжці позивача. Відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановлено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії призначаються зі зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про державне пенсійне страхування» при наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу. Позивач, як особа, що підпадає під категорію осіб, визначених зазначеною статтею, має право на зменшення пенсійного віку на 2 роки та додатково на 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років. Тобто, позивач мав право на зниження пенсійного віку в 55 років. Однак, позивачу про своє право на зниження пенсійного віку стало відомо у 58 років і відповідно позивач звернувся до органів Пенсійного фонду України з 12.03.2019 року. Просить позов задовольнити.

Справу розглянуто після отримання судом інформації щодо повідомлення належним чином сторін про відкриття спрощеного позовного провадження у справі.

Відповідно до частини першої статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Частиною п`ятою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Пунктом 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Розглянувши подані позивачем документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,-

ВСТАНОВИВ:

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та одержує пенсію по інвалідності внаслідок Чорнобильської катастрофи, яка призначена відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 12.03.2019.

Позивач 15.08.2019 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про допризначення та виплату пенсії з дати досягнення ним пенсійного віку з 11.02.2016.

Управління своїм листом від 06.09.2019 вих. № 197488/03 повідомило, що пенсія позивачу призначена з 12.03.2019 року, а саме - з дня звернення.

Листом від 15.02.2021 року представник позивача звернувся зі скаргою на бездіяльність відповідача до Пенсійного Фонду України про перерахунок пенсії з моменту досягнення пенсійного віку.

У відповіді Пенсійного фонду України від 18.03.2021 зазначено, що пенсія позивачу призначена відповідно до вимог законодавства з 12.03.2019 відповідно до поданої заяви.

Матеріали пенсійної справи позивача містять довідку від 21.03.2016 №398 про те, що позивач працював у зоні посиленого радіологічного контролю у селищі міського типу Гостомель Київської області у період з 16.12.1985 по 01.11.1995. Довідка видана Державним підприємством «Антонов».

Не погоджуючись з відмовою про допризначення та виплату пенсії з дати досягнення позивачем пенсійного віку, з 11.02.2016, а саме, з 55 років, позивач звернувся до суду з даним позовом за захистом своїх порушених прав.

З`ясувавши доводи сторін, викладені в заявах по суті справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази в їх сукупності, суд бере до уваги наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначає Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 №796-XII (далі - Закон №796)

Статтею 49 Закону №769-ХІІ визначено, що пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: а) державні пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до ст.15 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-ХІІ, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом №796-ХІІ або їм надається право на одержання пенсій на підставах, передбачених цим Законом.

Статтею 55 Закону №796-ХІІ визначені умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення.

Згідно з частиною першою статті 55 Закону №796-XII, особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Пунктом 2 вищезазначеної частини передбачено, зокрема, що потерпілі від Чорнобильської катастрофи - особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років, мають право на зменшення пенсійного віку на 2 роки та додатково 1 рік за 3 роки проживання або роботи, але не більше 5 років. При цьому, початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Частиною третьою статті 55 Закону №796-ХІІ передбачено, що призначення та виплата пенсій названим категоріям проводиться відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" і цього Закону.

Згідно з п. 13 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону №1058-ІV у разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до законів України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та цього Закону, призначається одна пенсія за її вибором. Порядок фінансування цих пенсій встановлюється відповідними законами.

Системний аналіз вказаних правових норм свідчить про те, що призначення та виплата пенсій особам, які працювали або проживали та територіях радіоактивного забруднення, проводиться, у разі вибору цих осіб, згідно з нормами Закону №1058-ІV і з урахуванням додаткових пільг, встановлених Законом №796-ХІІ. Іншими словами, норми спеціального закону в даному випадку застосовуються субсидіарно із нормами загального закону, доповнюють і конкретизують їх.

Згідно з частиною другою статті 55 Закону №796-ХІІ пенсійний вік за бажанням особи може бути знижено тільки за однією підставою, передбаченою цією статтею, якщо не обумовлено інше. При цьому відповідне зниження пенсійного віку, передбачене цією статтею, застосовується також до завершення періоду збільшення віку виходу на пенсію до 1 січня 2022 року.

Судом встановлено, що відповідно до довідки від 21.03.2016 №398 позивач працював у зоні посиленого радіологічного контролю у селищі міського типу Гостомель Київської області у період з 16.12.1985 року по 01.11.1995 року. Довідка видана Державним підприємством «Антонов».

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 23.07.1991 року №106 смт. Гостомель було віднесено до зони посиленого радіологічного контролю внаслідок Чорнобильської катастрофи (4 категорія). Відповідні відомості про роботу у зоні посиленого радіологічного контролю містяться і у трудовій книжці позивача .

Отже, наявні в матеріалах справи докази свідчать, що позивач станом на 1 січня 1993 року працював у зоні посиленого радіологічного контролю у проміжок часу, необхідний для підтвердження права на додаткове зменшення пенсійного віку, передбачене положеннями статті 55 Закону №796-XII, - не менше 4 років.

Статтею 14 Закону №796-XII визначено категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, для встановлення пільг і компенсацій. До них, зокрема, належать особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше чотирьох років, - категорія 4.

Документами, які підтверджують статус громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими внаслідок Чорнобильської катастрофи" є посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" (ч.3 ст.65 Закону №796-XII).

За змістом частин третьої та четвертої статті 15 Закону №796-ХІІ підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях. Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.

Суд враховує те, що відповідно до ч. 3 ст. 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії. Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.

Виходячи з вимог ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановлено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії призначаються зі зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про державне пенсійне страхування» при наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Позивач, як особа, що підпадає під категорію осіб, визначених зазначеною статтею, має право на зменщення пенсійного віку на 2 роки та додатково на 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років.

Відповідно до наданих документів стаж роботи у зоні посиленого радіологічного контролю з 26.04.1986 по 01.01.1993 становить 6 років 8 місяців, що дало право на встановлення початкової величини зниження пенсійного віку на 2 роки та додатково по 1 року за кожні 3 роки проживання у зоні посиленого радіологічного контролю(зниження пенсійного віку на 4 роки), про що зазначає сам відповідач.

Тому позивач мав право на зниження пенсійного віку до 55 років відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Однак, як встановлено судом позивач звернувся до пенсійного органу 15.08.2019 та просив його здійснити перерахунок та виплату пенсії починаючи з дати досягнення ним пенсійного віку, а саме, з 11.02.2016.

Статтею 45 Закону №1058-IV визначаються строки призначення (перерахунку) та виплати пенсії.

При цьому, пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку:

- пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку;

- пенсія по інвалідності призначається з дня встановлення інвалідності, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня встановлення інвалідності;

У такому самому порядку призначається пенсія по інвалідності в розмірі пенсії за віком, якщо вимоги частини другої статті 33 цього Закону виконані на день встановлення інвалідності, і з дня виникнення такого права - якщо вимоги частини другої статті 33 цього Закону виконані в період після встановлення інвалідності до дня звернення за призначенням пенсії по інвалідності. У разі коли вимоги частини другої статті 33 цього Закону виконані після призначення пенсії по інвалідності, пенсія по інвалідності в розмірі пенсії за віком призначається з дня настання такого права, якщо звернення за призначенням пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком відбулося не пізніше трьох місяців з дня настання такого права.

Суд зазначає, що пенсія за віком, за вислугу років, по інвалідності та інші форми соціального захисту зумовлені певними особливостями, а саме, призначаються у зв`язку з попередньою трудовою діяльністю (працею) особи, ґрунтуються на примусовому вилучені (крім податків із заробітної плати) з боку держави частини коштів для гарантування функціонування системи пенсійного забезпечення, передбачають безумовний та безстроковий обов`язок держави забезпечувати утримання особи у старості, враховуючи, в тому числі, фінансові можливості такої держави, а також право встановлювати особливі умови для отримання таких форм соціального захисту, які, за будь-яких умов не повинні суперечити самій суті відповідного права, бути справедливими та недискримінаційними.

З матеріалів справи вбачається, що із заявою про призначення пенсії протягом трьох місяців з початку виникнення права на пенсію (11.02.2016) позивач не звертався, що позбавляло пенсійний орган вчинити певні дії щодо призначення ОСОБА_1 пенсії протягом вказаного періоду, починаючи саме з 11.02.2016.

Водночас, як стверджує відповідач та не спростовано позивачем, ОСОБА_1 у період з 11.02.2016 по 11.05.2016 не звертався до відповідача із заявою щодо призначення йому пенсії по інвалідності внаслідок Чорнобильської катастрофи, призначеної відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

При цьому, позивачем не надано до суду жодного доказу на підтвердження того, що останній звертався до відповідача із відповідними заявами щодо призначення йому пенсії у вказаний період.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві за відсутності відповідної заяви від позивача у встановлений законом термін щодо призначення йому пенсії починаючи з 11.02.2016 не мало обов`язку здійснити призначення і нарахування позивачу відповідної пенсії починаючи із зазначеної дати.

Оскільки позивач звернувся до відповідача 15.08.2019, тому пенсія мала бути призначена йому з цієї дати.

Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві допризначити та перерахувати пенсію ОСОБА_1 з моменту досягнення ним свого пенсійного 55 річного віку, а саме з - 11.02.2016.

Щодо встановлення судового контролю, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Враховуючи, що встановлення судового контролю за виконанням судового рішення є правом, а не обов`язком суду, а також приписи статті 14 КАС України щодо обов`язковості судових рішень та відсутності об`єктивних обставин щодо невиконання судового рішення з боку відповідача. У даному випадку, суд не вбачає підстав для встановлення такого способу виконання рішення.

Отже, беручи до уваги вищенаведене, вимога позивача щодо встановлення судового контролю за виконанням судового рішення не підлягає задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина 1 статті 6 КАС України).

Перевіривши обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Оскільки в задоволенні позову відмовлено, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 241 - 246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статями 292-297 Кодексу адміністративного судочинства України, із урахуванням положень пункту 15.5 Перехідних положень (Розділу VII) Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Іщук І.О.