Справа № 640/2780/20
Суддя: Добрівська Н.А.
Дата ухвалення: 2022-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2022 року м. Київ № 640/2780/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Добрівської Н.А.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадженні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Департаменту соціальної політики Виконавчого органу Київської (Київської міської державної адміністрації) в особі Комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи Київської міської державної адміністрації

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Департаменту соціальної політики Виконавчого органу Київської (Київської міської державної адміністрації) в особі Комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи Київської міської державної адміністрації (далі по тексту - відповідач, Департамент), у якому з урахуванням уточнених позовних вимог просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 06 серпня 2019 року;

- зобов`язати відповідача видати позивачці посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС категорії 2 серії А.

В обґрунтування заявлених вимог позивачка вказує на наявність у неї права на отримання посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС категорії 2 серії А, що підтверджується наданими доказами.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 березня 2020 року позовну заяву залишено без руху з наданням строку на усунення недоліків.

Ухвалою суду від 27 квітня 2020 року позивачці продовжено строк для усунення недоліків позовної заяви

30 червня 2020 року судом постановлено хвалу про відкриття провадження в адміністративній справі №640/2780/20 та призначення її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (письмового провадження).

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, у якому Департамент не погоджується із заявленими позовними вимогами, оскільки позивачкою не відпрацьовано у зоні відчуження не менше 14 календарних днів та оскільки населений пункт Горностайпіль не відноситься до зони відчуження, а отже відсутні правові підстави для видачі позивачці відповідного посвідчення, а дії відповідача в межах спірних відносин є правомірними.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 липня 2020 року у задоволенні клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду відмовлено.

У запереченнях на відзив позивачка зазначила, що працювала не у смт Горностайпіль, а саме у зоні відчуження, оскільки вона була скерована у відрядження по лінії Цивільної оборони; підвищена заробітна плата з коефіцієнтом 3 підтверджується відповідними доказами.

Ухвалою суду від 14 вересня 2020 року у задоволенні заяви позивачки про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відмовлено.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 лютого 2021 року клопотання позивачки про витребування доказів задоволено частково, витребувано від Департаменту штатний розпис Горностайпільської дільничної лікарні станом на 01 січня 1987 року.

Ухвалою суду від 17 травня 2021 року у задоволенні повторного клопотання позивачки про витребування доказів відмовлено.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 вересня 2021 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 травня 2021 року відмовлено.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 жовтня 2021 року у задоволенні клопотання позивачки про витребування доказів відмовлено.

Ухвалою суду від 17 листопада 2021 року у задоволенні клопотання позивачки про витребування доказів відмовлено.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 грудня 2021 року заяву ОСОБА_1 про відвід судді Добрівської Н.А. визнано необґрунтованою та зупинено провадження у справі №640/2780/20 до вирішення питання про відвід судді.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 грудня 2021 року (суддя Бояринцева М.А.) у задоволенні клопотання про відвід судді Добрівської Н.А. від розгляду адміністративної справи №640/2780/20 відмовлено.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 січня 2022 року поновлено провадження в адміністративній справі №640/2780/20 та продовжено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 20 січня 2022 року заяву позивачки про відвід судді від 11 січня 2022 року залишено без розгляду.

Ознайомившись із письмово викладеними доводами учасників справи, дослідивши подані документи і матеріали, суд встановив такі обставини справи.

Матеріалами справи підтверджено, що наказом по Київській обласній клінічній лікарні від 19 березня 1987 року, зокрема, лаборанта ОСОБА_2 відряджено у Горностайпіль Чорнобильського району для обстеження населення з 16 березня 1987 року по 24 березня 1987 року; відповідно до табелю обліку робочого часу позивачка працювала по 12 годин 16, 17, 18, 19, 20, 21, 23, 24, 25 березня 1987 року у Горностайпільській дільничній лікарні Чорнобильського району лаборантом; відповідно до довідки №1157, виданої Київською обласною клінічною лікарнею, ОСОБА_1 за роботу в Горностайпільській лікарні зони відчуження за період з 16 березня 1987 року по 25 березня 1987 року на посаді лаборанта визначена заробітна плата у сумі 328,53 грн з урахуванням коефіцієнта 3 відповідно до постанови Ради Міністрів УРСР та Укрпрофради від 10 червня 1986 року №207-7.

Згідно Витягу з протоколу від 13 лютого 2019 року №1 засідання Комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян, розглянувши матеріали особової справи відмовлено у визначенні статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 2, оскільки документи не відповідають вимогам постанови КМУ від 11 липня 2018 року №551. Відповідно до Переліку населених пунктів, віднесених до радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 23 липня 1991 року №106 населений пункт Горностайпіль не віднесено до зони відчуження.

Згідно Витягу з протоколу від 27 березня 2019 року №2 засідання Комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян, повторно розглянувши матеріали особової справи підтверджено рішення Комісії від 13 лютого 2019 року (протокол №1) в частині відмови у визначенні статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 2. Відповідно до заяви ОСОБА_1 від 07 березня 2019 року направлено її особову справу на Комісію зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС Міністерства соціальної політики України.

Згідно Витягу з протоколу від 26 липня 2019 року №6 засідання Комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян, розглянувши матеріали особової справи вирішено членам Комісії здійснити зустрічну перевірку в Комунальному закладі Київської обласної ради «Київська обласна клінічна лікарня» щодо наявності первинних документів, передбачених Порядком видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та іншим категоріям громадян, який затверджений постановою КМУ від 11 липня 2018 року №551 про роботу ОСОБА_1 в зоні відчуження.

Відповідно до акта перевірки наявності первинних документів, передбачених Порядком видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян, який затверджений постановою КМУ від 11 липня 2018 року №551 «Деякі питання видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян» про роботу ОСОБА_1 від 01 серпня 2019 року в ході перевірки встановлено, що ОСОБА_1 працювала в Київській обласній клінічній лікарні з 29 вересня 1978 року по 04 жовтня 1987 року; відповідно до табелю обліку робочого часу за березень 1987 року позивачка перебувала в Горностайпільській дільничній лікарні в період з 16 березня 1987 року по 21 березня 1987 року та з 23 березня 1987 року по 25 березня 1987 року; згідно з наказом від 19 березня 1987 року №11К ОСОБА_1 була відряджена в Горностайпіль Чорнобильського району в період з 16 березня 1987 року по 24 березня 1987 року; відповідно до особового рахунку ОСОБА_1 в травні їй було здійснено доплату за роботу в надурочні часи за березень місяць в розмірі 74,46 крб. З пояснень, наданих присутніми на перевірці працівниками Київської обласної клінічної лікарні з`ясовано, що доплата ОСОБА_1 здійснювалась за надурочні часи, а саме, 12-годинний робочий день в період з 16 березня 1987 року по 23 березня 1987 року, а не за роботу у зоні відчуження. Комісією встановлено, що довідки про роботу в зоні відчуження №1156 від 14 червня 2019 року та №287 від 12 листопада 2018 року виписані безпідставно, оскільки Горностайпіль Чорнобильського району (відповідно до постанови Кабінету Міністрів Української РСР від 23 липня 1991 року №106 с. Горностайпіль належить до Іванківського району), до якого відряджалась ОСОБА_1 в період з 16 березня 1987 року по 21 березня 1987 року та з 23 березня 1987 року по 25 березня 1987 року, не відноситься до зони відчуження. Коефіцієнт кратності 3 фактично не застосовувався та підвищена заробітна плата в сумі 189,21 крб не виплачувалась. В довідці №287 від 12 листопада 2018 року зазначена зарплата 78,46 крб фактично виплачена за роботу в надурочні часи, що відповідає особовому рахунку за 1987 рік.

Згідно Витягу з протоколу від 06 серпня 2019 року №7 засідання Комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян, розглянувши матеріали особової справи вирішено підтвердити рішення Комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян від 13 лютого 2019 року (протокол №1). За матеріалами проведеної перевірки в Комунальному закладі Київської обласної ради «Київська обласна клінічна лікарня» (Акт від 01 серпня 2019 року) встановлено, що ОСОБА_1 не виконувала роботи в зоні відчуження

Вважаючи дії відповідача щодо відмови у видачі посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС категорії 2 серії А протиправними, позивачка звернулася до адміністративного суду з відповідною позовною заявою.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Згідно статті 10 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі у проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи:

- особа з інвалідністю з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи (статті 10, 11 і частина третя статті 12), щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, хворі внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу, - категорія 1;

- учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження: з моменту аварії до 1 липня 1986 року - незалежно від кількості робочих днів; з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів; у 1987 році - не менше 14 календарних днів, а також потерпілі від Чорнобильської катастрофи; евакуйовані у 1986 році із зони відчуження (в тому числі особи, які на момент евакуації перебували у стані внутріутробного розвитку, після досягнення ними повноліття); особи, які постійно проживали у зоні безумовного (обов`язкового) відселення з моменту аварії до прийняття постанови про відселення, - категорія 2;

- учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали: у зоні відчуження з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - від 1 до 5 календарних днів; у зоні відчуження в 1987 році - від 1 до 14 календарних днів; у зоні відчуження в 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів; на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві - не менше 14 календарних днів у 1986 році, а також потерпілі від Чорнобильської катастрофи (не віднесені до категорії 2), які: постійно проживали на територіях зон безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення на день аварії або які за станом на 1 січня 1993 року прожили у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а на території зони гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років та відселені або самостійно переселилися з цих територій; постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, - категорія 3;

- особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, - категорія 4.

Статтею 15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановлено, що підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами.

Підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях.

Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.

Таким чином, задля отримання відповідного статусу особи - учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії зацікавлені особи повинні надати відповідним органам докази своєї участі в ліквідації аварії на ЧАЕС.

Судом встановлено, що позивачка відряджена до Горностайпіля Чорнобильського району для обстеження населення в якості лаборанта на період з 16 березня 1987 року по 24 березня 1987 року; матеріалами справи підтверджено перебування позивачки у відрядженні у населеному пункті Горностайпіль 9 календарних днів - відповідно до табелю обліку робочого часу позивачка працювала по 12 годин 16, 17, 18, 19, 20, 21, 23, 24, 25 березня 1987 року у Горностайпільській дільничній лікарні Чорнобильського району лаборантом.

Водночас, постановою Кабінету Міністрів Української СРС від 23 липня 1991 року №106 «Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» та «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» затверджено Перелік населених пунктів, які відносяться до зон відчуження.

Згідно вказаного Переліку населених пунктів, які відносяться до зон відчуження, село Горностайпіль віднесено до зони гарантованого добровільного відселення.

Отже, судом встановлено, що позивачка не брала участь у ліквідації наслідків аварії саме у зоні відчуження, а віднесення населеного пункту Горностайпіль до зони гарантованого добровільного відселення не підтверджує віднесення його до зон відчуження.

Будь-яких інших доказів на підтвердження факту участі у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в межах зони відчуження позивачкою не надано, а надані відповідачем докази спростовують доводи позивачки,

Таким чином, оскільки позивачкою не надано доказів, які свідчать про те що вона брала участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС на території населених пунктів, які відносяться до зони відчуження у встановлені законодавством періоди, то підстави для задоволення позову відсутні.

Згідно з частиною першою статті 9, статтею 72, частинами першою, другою, п`ятою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем у повній мірі доведено правомірність своєї поведінки з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки у задоволенні позову відмовлено, судові витрати зі сплати судового збору відшкодуванню позивачу не підлягають.

На підставі вищевикладеного та керуючись статтями 2, 5-11, 73-77, 90, 139, 241-246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили у порядку, встановленому в статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції в порядку, визначеному статтями 293, 296, 297 Кодексу адміністративного судочинства України протягом 30 днів з моменту складення повного тексту

Суддя: Н.А. Добрівська