Справа № 463/12063/21
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2022-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2022 рокуЛьвівСправа № 463/12063/21 пров. № А/857/11384/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Носа С. П.,

суддів Іщук Л. П., Обрізка І.М.;

за участю секретаря судового засідання Максим Х. Б.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції на додаткове рішення Личаківського районного суду м. Львова від 08 липня 2022 року у справі № 463/12063/21 (головуючий суддя Гирич С. В., м. Львів) за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції про визнання дії та бездіяльності протиправними,-

ВСТАНОВИВ:

29 жовтня 2021 року ОСОБА_1 звернулася з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, в якому просила визнати протиправною та скасувати постанову ЕГА №463136 від 19 жовтня 2021 року винесену за вчинення правопорушення передбачене ч. 2 ст. 44-3 КУпАП. Стягнути з Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції суму понесених судових витрат.

В обґрунтування вимог позовної заяви вказано, що працівником поліції не надано доказів скоєння такого правопорушення позивачкою. При розгляді справи не були з`ясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в її діях є ознаки проступку, за який законом встановлено адміністративну відповідальність.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 14 червня 2022 року позовну заяву задоволено. Скасовано постанову від 19 жовтня 2021 року серії ЕГА №463136, згідно якої на позивача ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 170 грн. за скоєння адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.44-3 КУпАП, а справу про адміністративне правопорушення - закрито.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 454 грн. (чотириста п`ятдесят чотири гривні).

16 червня 2022 року представник позивачки ОСОБА_2 подав до суду першої інстанції заяву, у якій просив винести додаткове рішення, яким стягнути з відповідача понесені витрати на правову допомогу у сумі 6500 грн.

Додатковим рішення Личаківського районного суду м. Львова від 08 липня 2022 року заяву задоволено. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 6 500 грн. (шість тисяч п`ятсот гривень).

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, відповідач Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, оскаржило його в апеляційному порядку, просить скасувати додаткове рішення суду першої інстанції в частині стягнення з Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції в користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань 6500.00 грн (шість тисяч п`ятсот) гривень судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що заявлена представником позивача сума у розмірі 6500 грн є не підтвердженою з огляду на зміст та нескладність виконання процесуальних документів. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги входить до предмета доказування у справі, на підтвердження цих обставин до суду повинні бути подані: договір про надання правової допомоги, який повинен містити детальний опис послуг, що надаються, їхню вартість, порядок обчислення гонорару адвоката (фіксований розмір або погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо; документи, що містять детальний опис робіт та послуги, виконаних (наданих) адвокатом у рамках справи відповідно до умов договору (акти виконаних робіт або наданої допомоги, специфікації витраченого часу адвоката тощо); оформлені у встановленому законом порядку документи, що свідчать про здійснення оплати гонорару адвоката та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги на підставі договору (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку, касові чеки або інший банківський документ, що підтверджує здійснення оплати послуг адвоката в рамках конкретної справи). Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням тощо. З урахуванням зазначеного, апелянт вважає, що відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 134 КАС України у суду першої інстанції були відсутні підстави для задоволення заяви про стягнення таких витрат.

Правом подання відзиву на апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції позивач не скористався.

Учасники справи в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, тому суд вважає можливим проведення розгляду справи у їх відсутності за наявними в справі матеріалами, та на основі наявних у ній доказів.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

Стаття 59 Конституції України гарантує кожному право на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Компенсація витрат на професійну правничу допомогу здійснюється у порядку, передбаченому ст.134 КАС України.

За змістом п.1 ч.3 ст.134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Аналіз наведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Частинами першою, сьомою, дев`ятою статті 139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Апеляційний суд зазначає, що заява позивача про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу обґрунтована тим, що між позивачем та її представником (адвокатом) укладено Договір про надання правової допомоги та представництво інтересів від 26 жовтня 2021 року.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу адвоката у розмірі 6500,00 грн, під час розгляду справи у суді першої інстанції, позивачем надані наступні докази: рахунок від 26.10.2021 року по договору про надання правової допомоги №26/10/21 від 26.10.2021 року на суму 1000,00 грн, рахунок від 27.10.2021 року по договору про надання правової допомоги №26/10/21 від 26.10.2021 року на суму 4000,00 грн, рахунок від 18.02.2022 року по договору про надання правової допомоги №26/10/21 від 26.10.2021 року на суму 1500,00 грн, акт приймання-передачі наданих послуг від 15.06.2021 року до договору про надання правової допомоги №26/10/21 від 26.10.2021 року на суму 6500,00 грн.

Суд апеляційної інстанції з матеріалів справи встановив, що під час представництва інтересів позивача при розгляді справи судом першої інстанції, стороною позивача було надано пояснення на відзив відповідача щодо позовної заяви, який має незначний обсяг та частково відтворює позицію позивача, викладену в позовній заяві. Всі вказані в акті приймання-передачі наданих послуг від 15.06.2022 дії адвоката, фактично пов`язані з підготовкою позиції сторони позивача у контексті поданого позову, яка знайшла своє відображення тільки у позовній заяві, без подання додаткових матеріалів та доказів, а тому, зазначення адвокатом 6,5 годин витраченого часу є необґрунтованим.

Враховуючи те, що дана справа є незначної складності, а ціна позову складає 170,00 грн, з огляду на що, заявлені витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 6500,00грн. є неспівмірними зі складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами).

З вказаного апеляційний суд встановив, що судом першої інстанції не наведено обґрунтування щодо розміру присуджених до стягнення судових витрат у визначеній судом сумі.

Слід відзначити, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

При цьому, необхідно враховувати, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Водночас, з матеріалів справи видно, що позивачем не надано до суду належних та достатніх у розумінні статей 73, 74 КАС України доказів здійснення з особою, яка надавала правничу допомогу, розрахунку за надані послуги. У якості документу, підтверджуючого сплату витрат на правову допомогу згідно Договору-доручення №26/10/21 про надання правничої допомоги та представництво інтересів від 26 жовтня 2021 року позивачем надано до суду копію Акту приймання-передачі наданих послуг від 15.06.2022 до договору про надання правової допомоги №26/10/21 від 26.10.2021 року. Будь-яких інших документів для підтвердження здійснених витрат позивачем не надано.

На підставі викладених обставин справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позивачем не надано до суду належних та достатніх у розумінні статей 73, 74 КАС України доказів здійснення з особою, яка надавала правничу допомогу, розрахунку за надані послуги, а саме квитанцію до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки до заяви про стягнення судових витрат не долучено.

З огляду на наведене, оскільки витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6500 грн. не доведені та не підтверджені належними та допустимими доказами, колегія суддів приходить до висновку про відмову у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Вищезазначений висновок відповідає правовій позиції викладеній у постанові Верховного Суду від 12 липня 2022 року у справі №810/840/18 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.06.2018 у справі 826/1216/16.

Таким чином, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам по справі, доводи апеляційної скарги спростовують висновки рішення суду, допущені судом першої інстанції порушення норми процесуального та матеріального права призвели до неправильного вирішення справи, а тому оскаржуване додаткове рішення підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги та скасування додаткового рішення суду першої інстанції, із прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст.ст. 229 ч. 4, 243, 250, 252, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції задовольнити.

Додаткове рішення Личаківського районного суду м. Львова від 08 липня 2022 року у справі № 463/12063/21 скасувати та прийняти постанову, якою відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви про ухвалення додаткового судового рішення щодо стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6500 (шість тисяч п`ятсот) гривень.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя С. П. Нос
судді Л. П. Іщук
І. М. Обрізко
Повне судове рішення складено 18 серпня 2022 року.