Справа № 360/6442/21
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2022-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2022 року справа №360/6442/21

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Гаврищук Т.Г., Сіваченко І.В. розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2021 р. у справі № 360/6442/21 (головуючий І інстанції Басова Н.М.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,-

У С Т А Н О В И В:

29 жовтня 2021 року ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувсяґ до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (далі відповідач), в якому позивач просив суд: визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_1 ; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області відновити виплату пенсії ОСОБА_1 з дня припинення, а саме з лютого 2019 року. звернути постанову до негайного виконання у межах суми заборгованості (а.с.1-3).

В обґрунтування позовних вимог зазначив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду в м.Сєвєродонецьк Луганської області як отримувач пенсії обчисленої згідно Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, як внутрішньо переміщена особа, що підтверджується довідкою № від 18 вересня 2017 року, виданою відповідно до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 №509. Відповідно до листа Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, Управлінням Пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку Луганської області було призупинено виплату пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 1 лютого 2019 року, у зв`язку з тим, що до управління надійшла інформація від управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради щодо скасування дії довідки внутрішньо переміщеної особи. Враховуючи зміни в пенсійному законодавстві, надати суму пенсійних виплат за період з 01.02.2019 можливо тільки після поновлення виплати пенсії. Суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України. Позивач вказав, що окремого порядку, на який посилається відповідач не існує і суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період не сплачуються навіть якщо є рішення суду про поновлення пенсійних виплат з дати призупинення пенсійних виплат. Вважаючи підставу для припинення відповідачем і пенсії незаконною, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2021 р. у справі № 360/6442/21 позов задоволено, внаслідок чого визнано протиправним та скасовано розпорядження управління Пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку Луганської області від 29 січня 2019 року про призупинення виплати пенсії ОСОБА_1 з 01 лютого 2019 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області поновити ОСОБА_1 нарахування та виплату раніше призначеної пенсії за віком з виплатою усієї заборгованості по пенсії, що виникла за період її несплати, починаючи з 01 лютого 2019 року. Допущено рішення суду до негайного виконання у межах суми стягнення за один місяць.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що позивач звернувся 19.09.2019 до відповідача із заявою про взяття на облік. Раніше позивач проживав у м. Красний Луч Луганської області. Розпорядженням від 16.01.2018 № 78278 позивача було взято на облік до відповідача як внутрішньо переміщену особу. З 02.08.2019 розпорядженням Управління від 29.01.2019 виплату пенсії позивачу було призупинено на підставі листа Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради від 28.01.2019 № 636/04, у зв`язку із скасуванням довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.

Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є громадянином України, паспорт серії НОМЕР_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 (а.с.7,8).

Позивач є пенсіонером за віком, що підтверджується пенсійним посвідченням серії НОМЕР_3 від 10.10.2012 (а.с.9).

Позивач також є внутрішньо переміщеною особою, відповідно до довідки від 18.09.2017 № (а.с.6).

Розпорядженням УПФУ в м.Сєвєродонецьку на виконання ч.1 ст.12 Закону України від 20.10.2014 №1706-VІІ Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб у зв`язку із скасуванням УПтаСЗН Сєвєродонецької міської ради дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи №919065394 від 18.09.2017 та внесенням відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб призупинено виплату пенсії ОСОБА_1 з 01 лютого 2019 року (а.с.32).

Відповідно до довідки від 24.11.2021 №376 ОСОБА_1 з 01.02.2019 пенсія не нараховувалась та не виплачувалась, в січні 2019 року позивач отримав пенсію в розмірі 1497,00 грн (зворотній бік а.с.32).

На адвокатський запит адвоката позивача відповідачем надано відповідь від 05.10.2021 №1200-0202-8/41605, в якій вказано, що УПФУ в м.Сєвєродонецьку Луганської області призупинено виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.02.2019, у зв`язку з тим, що до управління надійшла інформація від управління правці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради щодо скасування дії довідки внутрішньо переміщеної особи. Станом на теперішній час із заявою про поновлення виплати пенсії до органів Пенсійного фонду ОСОБА_1 не звертався (а.с.4-5).

Не погоджуючись з бездіяльністю Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо припинення виплати пенсії, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 8 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування №1058-ІV (далі - Закон №1058-ІV) право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: громадяни України, які застраховані згідно з цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Частиною першою статті 47 Закону №1058-ІV визначено, що пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Частиною першою статті 49 Закону № 1058-IV визначено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України;

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених законом.

Перелік підстав припинення виплати пенсії, визначений частиною 1 статті 49 Закону № 1058-IV, є вичерпним та передбачає можливість припинення виплати пенсії з інших підстав лише у випадках, передбачених законом.

Відповідач зазначив, що розпорядженням УПФУ в м.Сєвєродонецьку на виконання ч.1 ст.12 Закону України від 20.10.2014 №1706-VІІ Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб у зв`язку із скасуванням УПтаСЗН Сєвєродонецької міської ради дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи №919065394 від 18.09.2017 та внесенням відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб призупинено виплату пенсії ОСОБА_1 з 01 лютого 2019 року (а.с.32).

Між тим, Законом № 1058-IV не передбачено такої підстави припинення або призупинення виплати пенсії, які зазначив відповідач.

Тобто припинення виплати пенсії позивачу відбулося безпідставно та не у спосіб, визначений частиною першою статті 49 Закону № 1058-IV.

Посилання відповідача на те, що призупинення виплати пенсії є правомірним, оскільки відбулось на підставі Постанов Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 №637, від 08.06.2016 №365, суд вважає неприйнятними з наступних підстав.

За змістом конституційних норм (ст.ст.113,116,117 Конституції України), Кабінет Міністрів України не наділений правом вирішувати питання, які належать до виключної компетенції Верховної Ради України, так само як і приймати правові акти, які підміняють або суперечать законам України.

Згідно з п.6 ч.1 ст.92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, форми і види пенсійного забезпечення, захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

У преамбулі до Закону №1058-IV зазначено, що зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

Конституційне поняття "Закон України", на відміну від поняття "законодавство України", не підлягає розширеному тлумаченню, це - нормативно-правовий акт, прийнятий Верховною Радою України в межах повноважень. Зміни до закону вносяться за відповідно встановленою процедурою Верховною Радою України шляхом прийняття закону про внесення змін. Нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України є підзаконними, а тому не можуть обмежувати права громадян, які встановлено законами.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Так, в рішенні у справі "Суханов та Ільченко проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності ( п. 25 рішення).

Тому, припиняючи нарахування та виплату позивачеві пенсію за відсутності передбачених законами України підстав, відповідач порушив право позивача на отримання пенсії. При цьому право на отримання пенсії є об`єктом захисту за ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Втручання відповідача у право позивача на мирне володіння своїм майном у вигляді пенсії суд вважає таким, що не ґрунтується на Законі.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Щокін проти України", питання, чи було дотримано справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності і не було свавільним (п. 33 рішення).

Отже, встановлення судом відсутності законності втручання, тобто вчинення дій не у спосіб, визначений законом, є достатньою підставою для висновку про те, що право позивача на мирне володіння своїм майном було порушено.

З огляду на викладене суд вважає, що припинення виплати пенсії позивачу з 01 лютого 2019 року було здійснено не у спосіб, передбачений Законом № 1058-IV, а з точки зору положень ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод мало місце втручання у право власності позивача, і таке втручання не було законним.

Аналізуючи вказані вище норми права та оцінюючи докази в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов висновку, що УПФУ в м.Сєвєродонецьку Луганської області при прийнятті розпорядження від 29.01.2019 діяв не на підставі та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність визнати протиправним зазначене розпорядження, оскільки саме вищевказане розпорядження створює відповідні правові наслідки для позивача.

Ефективним способом захисту порушених прав позивача є поновлення нарахування та виплати пенсії ОСОБА_1 починаючи з 01.02.2019, зі сплатою всієї суми заборгованості, що виникла за цей період, оскільки як вбачається з довідки від 24.11.2021 №376, наданої відповідачем, в останнє позивач отримав пенсію в січня 2019 року у розмірі 1497,00 грн (зворотній бік а.с.32).

Висновки суду узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними в рішенні від 03 травня 2018 року у зразковій справі № 805/402/18 (провадження №Пз/9901/20/18), які відповідно до частини третьої статті 291 КАС України мають бути враховані судом при розгляді типової справи.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позову.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення апеляційної скарги і відповідно для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, правові висновки суду першої інстанції скаржником не спростовані.

Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2021 р. у справі № 360/6442/21- залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2021 р. у справі № 360/6442/21 - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 16 серпня 2022 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.А. Блохін

Судді Т.Г. Гаврищук

І.В. Сіваченко