Справа № 640/17893/21
Суддя: Арсірій Р.О.
Дата ухвалення: 2022-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 травня 2022 року м. Київ № 640/17893/21

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Арсірій Р.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві
провизнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії

прийняв до уваги наступне:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою в якій просить :

1. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо невиплати ОСОБА_1 одноразово заборгованості по невиплаченій пенсії у розмірі 1 122 832,72 грн за період з 01.04.2018 по 30.11.2020 за рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.02.2020.

2. Стягнути в повному обсязі з Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на користь ОСОБА_1 нараховану суму заборгованості по перерахунку пенсії та період з 01.04.2018 по 30.11.2020 одноразово у розмірі 1 122 832,72 грн.

На обґрунтування своїх вимог позивачем зазначено, що в березні ним отримано лист від відповідача, згідно з яким повідомлено про виконання судового рішення, проте, нараховані на виконання рішення суду в сумі 1 122 832,72 грн. за період 01.04.2018р. по 30.11.2020 року будуть виплачені в порядку черговості в межах бюджетних асигнувань, виділених на цю мету, посилаючись на Постанову правління Пенсійного фонду України «Про затвердження Порядку ведення обліку рішень суду у реєстри рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою». Позивач із діями відповідача, викладеними у вказаних листах не погоджується та вважає, що відповідач діє протиправно, з порушенням Конституції і законів України.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 26 липня 2021 відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідачем 23 вересня 2021 через канцелярію суду подано відзив, де вказано, що Порядком № 20-1 визначено процедуру функціонування реєстру рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою та внесення інформації до нього. Черговість виконання рішень визначається датою їх надходження до боржника. Зпзначив,що погашення заборгованості в сумі 1122832,72 грн. на виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.02.2020 у справі 640/23818/19, буде здійснено в порядку черговості в межах бюджетних асигнувань, виділених на цю мету.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію за вислугу років, що призначена згідно ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.02.2020 у справі № 640/23818/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії позовні вимоги задоволені повністю.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.09.2020р. колегія суддів постановила апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.02.2020р. по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, повернути апелянту.

У касаційному порядку рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.02.2020р. не переглядалося.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.02.2020 набрало законної сили відповідно до ст. 255 КАС України.

На підставі викладеного, вважаючи власні права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з позовом до суду.

01.10.2020 позивач через канцелярію Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві подав заяву з додатками (копія додається) для виконання відповідачем рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.02.2020, просив відповідача повідомити про виконання судового рішення з наданням інформації (або документів) про новий розмір пенсії після перерахунку та щодо суми заборгованості, починаючи з 01.04.2018.

У листопаді 2020 позивач отримав лист Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 16.11.2020 № 2600-0310-8/163073 (копія додається), згідно якого відповідач повідомив про виконання судового рішення в частині перерахунку пенсії, проте, повідомив, що виплата нарахованої за рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.02.2020 заборгованості з 01.04.2018 по 30.11.2020 в сумі 1 122 832,72 грн. буде здійснена в межах бюджетних асигнувань виділених на цю мету.

Позивач не погодився з доводами відповідача у листі від 16.11.2020 № 2600-0310- 8/163073 щодо невиплати на його користь заборгованості по пенсії, тому звернувся до відповідача шляхом надсилання поштою заяви від 27.01.2021, в якій навів обґрунтування протиправності дій відповідача, просив здійснити виплату нарахованої за рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.02.2020 заборгованості по пенсії за період з 01.04.2018 по 30.11.2020 в сумі 1 122 832,72 грн.

В березні позивач отримав лист від відповідача, згідно з яким повідомлено про виконання судового рішення, проте, нараховані на виконання рішення суду в сумі 1 122 832,72 грн. за період 01.04.2018р. по 30.11.2020 року будуть виплачені в порядку черговості в межах бюджетних асигнувань, виділених на цю мету, посилаючись на Постанову правління Пенсійного фонду України «Про затвердження Порядку ведення обліку рішень суду у реєстри рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою» від 26.09.2018 № 20-1.

Вважаючи, що відповідачем всупереч рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.02.2020 №640/23818/19 відповідачем не здійснено виплату пенсії, позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва за захистом своїх прав.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Статтями 8, 55 Конституції України передбачено, що звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Конституційне право на судовий захист належить до невідчужуваних та непорушних. Частина перша статті 55 Конституції України містить загальну норму, яка означає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод. Зазначена норма зобов`язує суди приймати заяви про розгляд навіть у випадку відсутності в законі спеціального положення про судовий захист. Відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв чи скарг, які відповідають встановленим законом вимогам, є порушенням права на судовий захист, яке відповідно до статті 64 Конституції України не може бути обмежене.

Таким чином, положення частини першої статті 55 Конституції України закріплює одну з найважливіших гарантій здійснення як конституційних, так й інших прав та свобод людини і громадянина. Кожен, тобто громадянин України, іноземець, особа без громадянства, має гарантоване державою право оскаржити в суді загальної юрисдикції рішення, дії чи бездіяльність будь-якого органу державної влади, органу місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх рішення, дія чи бездіяльність порушують або ущемляють права і свободи громадянина України, іноземця, особи без громадянства чи перешкоджають їх здійсненню, а тому потребують правового захисту в суді

Як зазначалося, статтею 55 Конституції України передбачено, що кожній людині гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, місцевого самоврядування, посадових осіб і службових осіб, а тому суд не має права відмовляти особі в прийнятті чи розгляді скарги з підстав, передбачених законом, який це право обмежує.

Здійснюючи передбачене статтею 55 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Вирішуючи спір, суд зобов`язаний надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

Із змісту обґрунтувань, наведених у позовній заяві, встановлено, що позивач вбачає протиправність бездіяльності пенсійного органу у виплаті йому пенсії, що на його думку, суперечить рішенню Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.02.2020 №640/23818/19.

Відповідно до статті 1 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII "Про виконавче провадження" (із змінами і доповненнями) (далі - Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 5 Закону примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Пунктом 1 частиною першою статті 3 Закону відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно з частиною першою, пунктами 16, 18 частини третьої статті 18 Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Отже, примусове виконання рішень, зокрема, судів, є виключно повноваженнями державної виконавчої служби, або, у випадках, приватних виконавців.

Відповідно до прохальної частини, позовні вимоги викладено у наступній редакції:

1. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо невиплати ОСОБА_1 одноразово заборгованості по невиплаченій пенсії у розмірі 1 122 832,72 грн за період з 01.04.2018 по 30.11.2020 за рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.02.2020.

2. Стягнути в повному обсязі з Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на користь ОСОБА_1 нараховану суму заборгованості по перерахунку пенсії та період з 01.04.2018 по 30.11.2020 одноразово у розмірі 1 122 832,72 грн.

Тобто, вирішення позовних вимог лежить в площині виконання прийнятого Окружним адміністративним судом міста Києва судового рішення, про що зазначено вище, і має виконуватися відповідно до Закону України "Про виконавче провадження", Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів", що не позбавляє права позивача оскаржувати дії державного виконавця.

Відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України суд здійснює судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах в порядку, визначеному статтями 382, 383 цього Кодексу, проте, в межах зазначеного позивач не звертався.

Отже, враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивачем обрано невірний спосіб захисту своїх прав, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.

Разом з тим, позивач скористався своїм правом на судовий захист та йому такий захист надано відповідно до способу захисту, обраного позивачем.

Зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 2, 6, 9, 11, 73-78, 90, 241- 246, 250, 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві - відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.О. Арсірій