Справа № 640/25343/19
Суддя: Вівдиченко Тетяна Романівна
Дата ухвалення: 2022-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Вівдиченко Т.Р.

Суддів Аліменка В.О.

Кузьмишиної О.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "СВП ПЛЮС" на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 грудня 2021 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СВП ПЛЮС" до Головного управління Держпродспоживслужби в місті Києві Державної служби України з питань безпечності і харчових продуктів та захисту прав споживачів про скасування постанови,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "СВП ПЛЮС" звернулося до суду з позовом до Головного управління Держпродспоживслужби в місті Києві Державної служби України з питань безпечності і харчових продуктів та захисту прав споживачів, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві №188 від 24 жовтня 2019 року про накладення стягнень передбачених статтею 23 Закону України «Про захист прав споживачів».

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 грудня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "СВП ПЛЮС" звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт вказує, що оскаржувана постанова є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки, відповідач не мав повноважень на накладення інших видів стягнень крім адміністративних, при цьому всі виявленні порушення були усунуті позивачем , шляхом виконання припису, що свідчить про безпідставність оскаржуваної постанови.

22 червня 2022 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від відповідача - Головного управління Держпродспоживслужби в місті Києві Державної служби України з питань безпечності і харчових продуктів та захисту прав споживачів надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в по-рядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Частиною 2 статті 311 КАС України визначено, що якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.

Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційна скарга подана на рішення, перегляд якого можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, на підставі наказу Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту прав споживачів від 26.11.2018 року №964 «Про затвердження річного плану здійснення заходів державного нагляду (контролю) Держпродспоживслужби на 2019 рік», повідомлення про проведення планової перевірки суб`єкта господарювання №214 від 15.05.2019 року, наказу Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві від 13.06.2019 року №2847 «Про проведення планового заходу (перевірку), направлення на проведення заходу №2304 від 13.06.2019 року відповідачем проведено плановий захід державного нагляду (контролю) що-до додержання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері захисту прав споживачів Товариства з обмеженою відповідальністю "СВП ПЛЮС", за наслідком якої складено Акт №2847-1 від 24.06.2019 року.

На підставі Акту Головним управлінням Держпродспоживслужби в м. Києві винесено припис №608 про усунення порушень вимог законодавства від 24.06.2019 року, яким зобов`язано ТОВ "СВП ПЛЮС" усунути виявлені порушення та пред`явити звіт про усунення порушення з документальним підтвердженням.

02 липня 2019 року ТОВ "СВП ПЛЮС" подано відповідачу звіт вих. №001/02/07/09 щодо Акту №2847-1 від 24.06.2019 року та припису №608 від 24.06.2019 року.

Також, Головним управлінням Держпродспоживслужби в м. Києві на підставі Акту від 24.06.2019 року №2847-1, керуючись статтями 23 і 26 Закону України «Про захист прав споживачів» та Порядком накладення стягнень за порушення законодавства про захист прав споживачів», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 17.08.2002 року №1177, винесено оскаржувану постанову №188 від 24.10.2019 року про накладення стягнень передбачених статтею 23 Закону України «Про захист прав споживачів», якою постановлено за відсутність необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію - про найменування та місцезнаходження виробника (виконавця) і підприємства, яке здійснює функції виробника щодо прийняття претензій від споживача застосувати до Товариства з обмеженою відповідальністю "СВП ПЛЮС" штраф у розмірі 4 224,77 грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю "СВП ПЛЮС" не погоджується зі оскаржуваною постановою відповідача №188 від 24.10.2019 року про накладення стягнень передбачених статтею 23 Закону України «Про захист прав споживачів», а тому звернувся до суду з даним позовом за захистом своїх прав.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 року № 877-V (далі - Закон № 877-V).

Відповідно до статті 1 Закону № 877-V, державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Статтею 2 Закону № 877-V передбачено, що дія цього Закону поширюється на відносини, пов`язані зі здійсненням державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

За приписами частин 1-2 статті 8 Закону № 877-V, орган державного нагляду (контролю) в межах повноважень, передбачених законом, під час здійснення державного нагляду (контролю) має право, зокрема, вимагати від суб`єкта господарювання усунення виявлених порушень вимог законодавства; відбирати зразки продукції, призначати експертизу, одержувати пояснення, довідки, документи, матеріали, відомості з питань, що виникають під час державного нагляду (контролю), у випадках та порядку, визначених законом; застосовувати санкції до суб`єктів господарювання, їх посадових осіб та вживати інших заходів у межах та порядку, визначених законом.

Керуючись ч. 7 ст. 7 Закону №877-V, на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.

За визначенням, що міститься в ч. 8 ст. Закону №877-V, припис - обов`язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб`єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства.

Припис не передбачає застосування санкцій щодо суб`єкта господарювання.

Припис видається та підписується посадовою особою органу державного нагляду (контролю), яка здійснювала перевірку.

За правилами ч. 11 ст. 7 Закону №877-V, у разі виконання в повному обсязі та у встановлений строк припису, розпорядження, рішення, іншого розпорядчого документа про усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу нагляду (контролю), фінансові та адміністративні санкції, заходи реагування до суб`єкта господарювання, його посадових осіб не застосовуються.

Як вбачається з матеріалів справи, у ході проведення планового заходу державного нагляду (контролю) на ТОВ "СВП ПЛЮС", встановлено, що позивач здійснює реалізацію продукції без необхідної достовірної та своєчасної інформації про продукцію у супровідній документації, згідно з переліком; у продажу наявні товари, які не мають відповідного маркування.

Всі ці порушення зафіксовані в Акті перевірки №2847-1 від 24.06.2019 року та в матеріалах фіксації проведення перевірки. Акт перевірки підписано директором підприємства із зауваженнями.

Відповідачем за результатами проведеного планового заходу державного нагляду (контролю) було видано припис №608 від 24.06.2019 року, яким зобов`язано ТОВ «СВП ПЛЮС» усунути виявлені порушення та пред`явити звіт про усунення порушення з документальним підтвердженням.

Згідно із пунктом 9 частини 1 статті 23 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 року № 1023-XII (далі - Закон № 1023-XII), у разі порушення законодавства про захист прав споживачів суб`єкти господарювання сфери торговельного та інших видів обслуговування несуть відповідальність, а саме за невиконання або несвоєчасне виконання припису посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, про усунення порушень прав споживачів - у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як свідчать матеріали справи, 02 липня 2019 року позивачем подано відповідачу звіт вих. №001/02/07/09 щодо Акту №2847-1 від 24.06.2019 року та припису №608 від 24.06.2019 року та докази на його виконання.

При цьому, позивач припис №608 від 24.06.2019 року не оскаржував, а отже, погодив-ся із встановленими порушеннями.

Також, як зазначалося, відповідачем на підставі Акту від 24.06.2019 року №2847-1, керуючись статтями 23 і 26 Закону України «Про захист прав споживачів» та Порядком накладення стягнень за порушення законодавства про захист прав споживачів», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 17.08.2002 року №1177, винесено оскаржувану постанову №188 від 24.10.2019 року про накладення стягнень передбачених статтею 23 Закону України «Про захист прав споживачів», якою постановлено за відсутність необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію - про найменування та місцезнаходження виробника (виконавця) і підприємства, яке здійснює функції виробника щодо прийняття претензій від споживача застосувати до Товариства з обмеженою відповідальністю "СВП Плюс" штраф у розмірі 4 224,77 грн.

Так, згідно пункту 7 частини 1 статті 23 Закону № 1023-XII, у разі порушення законодавства про захист прав споживачів суб`єкти господарювання сфери торговельного та інших видів обслуговування несуть відповідальність, а саме за відсутність необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію або продавця (у випадках, визначених Законом України "Про електронну комерцію") - у розмірі тридцяти відсотків вартості одержаної для реалізації партії товару, виконаної роботи, наданої послуги, але не менше п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а у разі, коли відповідно до закону суб`єкт господарської діяльності не веде обов`язковий облік доходів і витрат, - у розмірі п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, обставини виконання ТОВ "СВП ПЛЮС" припису №608 не вказують на протиправність постанови №188 від 24.10.2019, адже відповідач застосував до позивача штраф не за порушення п. 9 ч. 1 ст. 23 Закону №1023-XII, а за порушення п. 7 ч. 1 ст. 23 Закону №1023-XII.

Відтак, доводи ТОВ "СВП ПЛЮС" в цій частині не можуть бути підставами для задоволення позовних вимог.

Колегія суддів зауважує, що ТОВ "СВП ПЛЮС" під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції жодним чином не спростовано обставин відсутності порушення пункту 7 частини 1 статті 23 Закону № 1023-XII, у той час коли, подання Товариством відповідного звіту щодо акту та припису фактично свідчить про його згоду із висновками, що викладені в останніх.

Отже, навіть у разі виконання позивачем припису, він не може бути звільнений від відповідальності за порушення вимог законодавства про захист прав споживачів.

Позивач не спростував належними доказами доводи контролюючого органу про по-рушення ним вимог пункту 7 частини 1 статті 23 Закону № 1023-XII, а тому, обставини ви-конання/не виконання ним припису не мають жодного значення при вирішенні даного спору.

Згідно із пунктом 13 частини 1 статті 26 Закону № 1023-XII центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, здійснює державний контроль за додержанням законодавства про захист прав споживачів, забезпечує реалізацію державної політики щодо захисту прав споживачів і має право накладати на суб`єктів господарювання сфери торгівлі і послуг, у тому числі ресторанного господарства, стягнення, передбачені статтею 23 цього Закону, в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.

Процедуру накладення стягнень уповноваженими особами Держпродспоживслужби та її територіальних органів з суб`єктів господарювання - підприємств, установ, організацій (їх філій, представництв, відділень) незалежно від форми власності, іноземних юридичних осіб (їх філій, представництв, відділень) і фізичних осіб - підприємців, що провадять господарську діяльність на території України, за порушення законодавства про захист прав споживачів визначає Порядок накладення стягнень за порушення законодавства про захист прав споживачів, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 17.08.2002 року №1177 (далі - Порядок №1177).

В силу пункту 4 Порядку №1177, рішення про накладення штрафів приймається на підставі відповідних актів перевірки суб`єкта господарювання та інших матеріалів, пов`язаних з цією перевіркою, за наявності порушень, зазначених у пункті 2 цього Порядку, і оформляється постановою за формою, що встановлюється Мінекономрозвитку.

Питання про накладення штрафу розглядається за участю представника суб`єкта господарювання. У разі його відсутності справу може бути розглянуто лише у випадку, коли незважаючи на своєчасне повідомлення суб`єкта господарювання про місце і час розгляду справи від нього не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Матеріали справи свідчать, що супровідним листом від 03.10.2019 року №06.4/1728 відповідач повідомив позивача, що розгляд справи про накладення стягнення відбудеться 24.10.2019 року з 15-00 до 16-00 години, який отриманий ТОВ "СВП ПЛЮС" 11.10.2019 року. Доказів, які б спростовували вище викладене матеріали справи не містять.

Отже, зважаючи на встановлені обставини, колегія суддів вважає, що при прийнятті оскаржуваної постанови відповідач діяв в порядок, спосіб та в межах наданих йому повноважень.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів дійшла висновку, що відповідачем було доведено правомірність прийнятого рішення про накладення стягнень.

Решта доводів та заперечень апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «СВП ПЛЮС» та відсутність правових підстав для їх задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених ти-ми доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "СВП ПЛЮС" залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.

Суддя-доповідач Вівдиченко Т.Р.

Судді Аліменко В.О.

Кузьмишина О.М.