Справа № 580/7228/21
Суддя: Оксененко Олег Миколайович
Дата ухвалення: 2022-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/7228/21 Суддя (судді) першої інстанції: Олексій РІДЗЕЛЬ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Оксененка О.М.,

суддів: Вівдиченко Т.Р.,

Лічевецького І.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Олімп-Інвест» на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2021 року у справі за адміністративним позовом Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Олімп-Інвест» про стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В :

Головне управління Державної податкової служби у Черкаській області звернулось до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Олімп-Інвест», в якому просило: стягнути з рахунків у банках, обслуговуючих товариство з обмеженою відповідальністю «Олімп-Інвест» (далі відповідач) та за рахунок готівки податковий борг в сумі 145960,27 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що на підставі самостійно задекларованих зобов`язань та податкових повідомлень-рішень у відповідача виник узгоджений податковий борг, який у добровільному порядку не сплачений, тому просить стягнути вказану заборгованість.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2021 року адміністративний позов задоволено.

Стягнуто з рахунків у банках та за рахунок готівки товариства з обмеженою відповідальністю «Олімп-Інвест» на користь бюджету через Головне управління ДПС у Черкаській області податковий борг у сумі 145960,27 грн. (сто сорок п`ять тисяч дев`ятсот шістдесят гривень 27 коп.).

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти рішення, яким у задоволенні позовних вимог - відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що оскільки рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 07 липня 2020 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.02.2021 у справі №580/3919/19 визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 23.09.2019 №, відтак податкове повідомлення-рішення від 18.11.2019 № також є протиправним та підлягає скасуванню.

На думку апелянта, факт порушення податкового законодавства може бути встановлений не інакше як за результатами перевірки платника податків, за наслідками якої складено Акт перевірки, однак оскільки податковим органом не було встановлено повторності протягом 1095 днів визначення суми податкового зобов`язання з податку на додану вартість, тому нарахування штрафних санкцій у розмірі 50% є протиправним.

У відзиві на апеляційну скаргу позивачем зазначено про те, що оскільки непогашений податковий борг виник на підставі Акта перевірки від 18.10.2019 та податкового повідомлення-рішення № від 18.11.2019, тому апеляційна скарга є безпідставною та такою, що не підлягає до задоволення.

Згідно п.3 частини першої ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) також у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, Товариством з обмеженою відповідальністю «Олімп-Інвест» самостійно задекларувало зобов`язання із ПДВ відповідно до: декларації від 17.06.2020 № на суму 150,00 грн.; уточнюючого розрахунку від 01.05.2020 № на суму 215,00 грн.; декларації від 17.07.2020 № на суму 558,00 грн.; декларації від 18.08.2020 № на суму 1133,00 грн.; декларації від 17.03.2021 № на суму 242,00 грн.; декларації від 19.04.2021 № на суму 1597,00 грн.; декларації від 18.05.2021 № на суму 1600,00 грн.; декларації від 16.06.2021 № на суму 1790,00 грн.; декларації від 20.07.2021 № на суму 5280,00 грн.

При цьому, на підставі акту перевірки від 18.10.2019 №912/23-00-50-04-007/35091382 контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 18.11.2019 №, яким визначено відповідачу суму грошового зобов`язання з ПДВ на загальну суму 145968,00 грн. (97312,00 грн. за податковими зобов`язаннями та 48656,00 грн за штрафними санкціями).

У зв`язку з несплатою узгодженої суми грошового зобов`язання позивачем було прийнято податкову вимогу форми Ю від 05.05.2020 №3874-10 на суму 153080,71 грн.

Однак, оскільки в добровільному порядку сума заборгованості відповідачем не сплачена, позивач просить стягнути її у судовому порядку.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки відповідач вимогу не оскаржив і до часу судового розгляду справи узгоджені зобов`язання у повному обсязі не сплатив, що підтверджується даними зворотного боку облікової картки, тому наявні підстави для задоволення позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Податковий кодекс України врегульовує відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно підпункту 14.1.175 пункту 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковим боргом є сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до п.59.1 ст.59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

За правилами п.59.3 статті 59 ПК України податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.

Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов`язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

Таким чином, за своїм змістом податкова вимога є документом, яким контролюючий орган повідомляє платника податків про невиконання ним свого податкового обов`язку та виникнення у нього податкового боргу.

При цьому, колегія суддів враховує, що згідно з абзацом 1 пункту 57.3 статті 57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Абзацом 2 пункту 57.3 статті 57 ПК України передбачено, шо у разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

У силу вимог пункту 56.1 статті 56 ПК України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Відповідно до абзацу 4 пункту 56.18 статті 56 ПК України при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

З положень зазначених норм закону випливає, що обов`язок зі сплати грошового зобов`язання у платника податків виникає з наступного дня за днем узгодження такого зобов`язання і має бути виконаний протягом десяти днів. У разі оскарження до суду податкового повідомлення-рішення днем узгодження грошового зобов`язання є день набрання законної сили судовим рішенням.

Несплачені грошові зобов`язання у встановлений законом строк - протягом 10 календарних днів, наступних за днем їх узгодження, яке відбувається в день набрання законної сили судовим рішенням, є податковим боргом платника податків, з виникненням якого контролюючий орган має вжити заходів для його погашення, зокрема надіслати платникові податкову вимогу щодо погашення суми податкового боргу.

Вказане узгоджується з позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 09 червня 2020 року у справі № 810/272/16.

Пунктами 88.1 та 88.2 ст. 88 ПК України визначено, що з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу. Право податкової застави виникає згідно з цим Кодексом та не потребує письмового оформлення.

Пунктами 95.1 та 95.2 статті 95 ПК України встановлено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі акту перевірки від 18.10.2019 №912/23-00-50-04-007/35091382 податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 18.11.2019 №, яким визначив відповідачу суму грошового зобов`язання з ПДВ на загальну суму 145968,00 грн. (97312,00 грн. за податковими зобов`язаннями та 48656,00 грн за штрафними санкціями).

У зв`язку з несплатою відповідачем узгодженої суми грошового зобов`язання, контролюючим органом виставлено та направлено товариству податкову вимогу від 05.05.2020 №3874-10 на суму 153080,71 грн.

При цьому, у матеріалах справи відсутні докази сплати або оскарження відповідачем нарахованих контролюючим органом податкових зобов`язань з податку на додану вартість згідно вказаного податкового повідомлення-рішення або податкової вимоги.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскільки узгоджене податкове зобов`язання не було сплачене відповідачем у встановлені строки, таке зобов`язання визнається податковим боргом, який підлягає стягненню у судовому порядку.

При цьому, посилання апелянта на те, що податкове повідомлення-рішення від 18.11.2019 №, на підставі якого позивач просить стягнути податковий борг, є копією податкового повідомлення-рішення від 29.03.2019 №, яке у судовому порядку у справі №580/3919/19 визнано протиправним та скасовано, тому позовні вимоги є необгрунтованим та безпідставними колегія суддів не приймає до уваги, з огляду на наступне.

Як свідчать матеріали справи, рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 07.07.2020, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.02.2021 у справі №580/3919/19, зокрема визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 29.03.2019 №, що прийняте на підставі акту перевірки від 12.02.2019 №49/23-00-14-0807/35091382.

Однак, слід відзначити, що податковий борг виник на підставі іншого податкового повідомлення-рішення, а саме від 18.11.2019 №, що прийняте на підставі іншого акту перевірки від 18.10.2019 №912/23-00-50-04-007/35091382.

До того ж, податкове повідомлення-рішення від 29.03.2019 № стосується нарахування грошових зобов`язань за інший період (грудень 2017 року), ніж податкове повідомлення-рішення від 18.11.2019 № (серпень 2019 року), на підставі якого позивач просить стягнути податковий борг, що свідчить про безпідставність доводів апелянта у цій частині.

Враховуючи, що відповідачем було самостійно погашено податковий борг лише на суму 12559,00 грн, та на час виникнення податкового боргу за позивачем рахувалась переплата у розмірі 13,73 грн., наявні підстави для стягнення з товариства податкового боргу лише у розмірі 145960,27 грн., що підтверджується даними облікової картки відповідача з ПДВ.

Доводи апелянта щодо неправомірності нарахування штрафних санкцій у розмірі 50% суд апеляційної інстанції оцінює критично, оскільки предметом даної справи є стягнення суми податкового боргу за узгодженими податковими зобов`язаннями, у той час як податкове повідомлення-рішення, на підставі якого виник такий податковий борг відповідачем у судовому порядку оскаржено не було.

Отже, висновок суду попередньої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позову є правильним та таким, що відповідає приписам законодавства, якими врегульовано спірні правовідносини.

Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують докази, досліджені та перевірені в суді першої інстанції та не впливають на висновки суду, викладені в оскаржуваному рішенні.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, і доводи апелянта, викладені у скарзі, не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.

Отже при ухваленні оскаржуваної постанови судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 250, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Олімп-Інвест» - залишити без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Оксененко

Судді Т.Р. Вівдиченко

І.О. Лічевецький