Справа № 140/4102/22
Суддя: Ксензюк Андрій Ярославович
Дата ухвалення: 2022-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2022 року ЛуцькСправа № 140/4102/22

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ксензюка А.Я.,

розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся в суд із позовом до Головного управління ДПС у Волинській області (далі ГУ ДПС у Волинській області, відповідач) про визнання протиправним та скасування податкових-повідомлень рішень від 01.04.2020 року №0-0318, №0-0318, №0-0318, №0-0318, №0-0318, від 02.04.2021 №0-0318, №0-0318, №0-0318, №0-0318, №0-0318.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірними податковими повідомлення-рішення ГУ ДПС у Волинській області, які позивач отримав в серпня 2021 року, визначено суму податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, у загальному розмірі 85310,00 грн.

Позивач вважає податкові повідомлення-рішення є незаконними, необґрунтованими і такими, що підлягають скасуванню. ОСОБА_1 вказує, що серед об`єктів нерухомого майна, право власності на які були зареєстровані за мною і щодо яких могла бути нарахована вищевказана заборгованість, то до таких об`єкті входили два свинарники, пункт штучного осіменіння та два сило сховища (всі нежитлові об`єкти). Однак, ще у 2019 році право власності на усі вищенаведені об`єкти було фактично припинено у зв`язку зі знищенням даних нежитлових об`єктів шляхом їх знищення даних нежитлових об`єктів шляхом їх знесення. Сам же факт підтвердження знищення таких об`єктів і реєстрації припинення права власності на них відбувся в грудні 2020 року, доводиться витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (про припинення права власності) та відповідними довідками щодо підтвердження знищення вищевказаних об`єктів.

Тому, на думку позивача, ніяких підстав для нарахування заборгованості за платежем податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості та складення податкових повідомлень-рішень немає.

Позивач також вказує, що при складанні та оформленні оскаржуваних податкових-повідомлень рішень відповідачем допущено численні помилки та порушення вимог складення такого виду рішень, що передбачені статтею 58 Податкового кодексу України (далі ПК України). Крім того, відповідачем не дотримано вимог Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.12.2015 №1204.

З наведених підстав позивач просив позов задовольнити.

Ухвалою від 21 червня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства (далі КАС України).

Відповідач у відзиві на позов заперечив позовні вимоги та у їх задоволенні просив відмовити. В обґрунтування цієї позиції вказав, що громадянину ОСОБА_1 на підставі податкових повідомлень-рішень від 01.04.2020 №0-0318, 0-0318, 0-0318, №0-0318, №0-0318, від 02.04.2021 №-0318, №0-0318, №0-0318, №0-0318, №0-0318 нараховано податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2019 та 2020 роки на загальну суму 85 229,49 грн, а не як зазначає позивач - 85310 грн. Звертає увагу, що платник податків не заперечує щодо наявності у нього об`єктів нерухомості на період, за який здійснювались нарахування.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, фізична особа ОСОБА_1 був власником нерухомого майна, а саме: свинарник, загальною площею 820,5 кв. м, який розташований у АДРЕСА_1 ; силосховище загальною площею 360,4 кв. м, який розташований у АДРЕСА_2 ; силосховище загальною площею 360,4 кв. м, який розташований у АДРЕСА_2 ; свинарник, загальною площею 563,8 кв. м, який розташований у АДРЕСА_3 ; пункт штучного осіменіння, загальною площею 77,5 кв. м, який розташований у АДРЕСА_4 , АДРЕСА_2 .

Згідно даних АІС «Податковий блок», ОСОБА_1 , у 2020-2021 роках було проведено нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченого фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості (код платежу 18010200) та/або нежитлової нерухомості (код платежу 18010300) за 2019-2020 роки та сформовано відповідні податкові повідомлення-рішення по об`єктах нерухомості, які згідно Державного реєстру перебували у його власності.

Відповідно до повідомлення про вручення, платнику податкові повідомлення-рішення від 01.04.2020 були вручені 31.07.2020, а податкові повідомлення-рішення від 02.04.2021 року - 31.07.2021, тому посилання позивача на те, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення були ним отримані лише у серпні 2021 року, що свідчить про недотримання відповідачем вимог Порядку №1204 - не заслуговує на увагу.

Також вказує, що не заслуговує на увагу посилання позивача на рахунок того, що дані рішення були оформленні з порушеннями, адже вони були оформлені згідно Додатку 1 до Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків (пункт 2 розділ II).

З наведених підстав просить у задоволенні позову відмовити повністю.

В поданій до суду відповіді на відзив позивач підтримав власну правову позицію, наведену в позовній заяві.

В поданому до суду заперечення відповідач підтримав правову позицію, наведену у відзиві на позовну заяву. Додатково зазначає, що згідно вимог статті 349 ЦК України у разі знищення майна, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на це майно припиняється з моменту внесення за заявою власника змін до державного реєстру.

Крім того, учасники справи не зверталися із клопотаннями про розгляд справи в судовому засіданні, оформленими відповідно до вимог статті 167 КАС України. Суд звертає увагу, що за змістом статті 162 КАС України у відзиві на позовну заяву відповідач викладає виключно заперечення проти позову, відзив не може містити будь-яких заяв чи клопотань, оскільки заяви та клопотання учасники справи подають окремо у письмовій формі із зазначенням підстав та з дотриманням інших вимог статті 167 КАС України. Отже, заявлене у відзиві на позовну заяву клопотання про розгляд справи за участю представника відповідача не підлягало вирішенню судом по суті.

Дослідивши письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив такі обставини та приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ГУ ДПС у Волинській області прийнято податкові повідомлення-рішення:

- від 01.04.2020 №0-0318, яким позивачу за 2019 рік визначено грошове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в сумі 17119,73 грн.;

від 01.04.2-5533-0318, яким позивачу за 2019 рік визначено грошове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в сумі 17763,69 грн.;

від 01.04.2020 0-0318, яким позивачу за 2019 рік визначено грошове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в сумі 7724,22 грн.;

від 01.04.2020 №0-0318, яким позивачу за 2019 рік визначено грошове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в сумі 3446,55 грн.;

від 01.04.2020 №0-0318, яким позивачу за 2019 рік визначено грошове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в сумі 1617,04 грн.;

від 02.04.2021 №-0318, яким позивачу за 2020 рік визначено грошове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в сумі 17761,43 грн.;

від 02.04.2021 №0-0318, яким позивачу за 2020 рік визначено грошове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в сумі 12204,63 грн.;

від 02.04.2021 №0-0318, яким позивачу за 2020 рік визначено грошове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в сумі 8013,75 грн.;

від 02.04.2021 №0-0318, яким позивачу за 2020 рік визначено грошове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в сумі 1677,65 грн.;

від 02.04.2021 №0-0318, яким позивачу за 2020 рік визначено грошове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в сумі 3900,80 грн..

Вказані суми податків нараховані на нежитлові приміщення:

свинарник, загальною площею 820,5 кв. м, який розташований у АДРЕСА_1 ;

силосховище загальною площею 360,4 кв. м, який розташований у АДРЕСА_2 ;

силосховище загальною площею 360,4 кв. м, який розташований у АДРЕСА_2 ;

свинарник, загальною площею 563,8 кв. м, який розташований у АДРЕСА_3 ;

пункт штучного осіменіння, загальною площею 77,5 кв. м, який розташований у АДРЕСА_4 .

Позивач, не погоджуючись із вказаним податковим повідомленням-рішенням звернувся із даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується таким.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28 грудня 2014 року №71-VIIIзапроваджено новий місцевий податок, а саме - податок на майно, який складається з трьох різновидів: транспортний податок, податок на майно, відмінне від земельної ділянки, та плата за землю.

За правилами підпункту 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (підпункт 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України).

Відповідно до підпункту 266.3.1 пункту 266.3статті 266 ПК України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року (підпункт 266.6.1. пункту 266.2 статті 266 ПК України).

Згідно із підпунктом 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПК України база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Відповідно до підпункту 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 ПК України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

За змістом пункту 266.7 статті 266 ПК України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Як підтверджується матеріалами справи, спірними податковими-повідомленнями рішення ГУ ДПС у Волинській області нараховано позивачу податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2019-2020 року, на об`єкти нежитлової нерухомості, які перебували у власності ОСОБА_1 : свинарник, загальною площею 820,5 кв. м, який розташований у АДРЕСА_1 ; силосховище загальною площею 360,4 кв. м, який розташований у АДРЕСА_2 ; силосховище загальною площею 360,4 кв. м, який розташований у АДРЕСА_2 ; свинарник, загальною площею 563,8 кв. м, який розташований у АДРЕСА_3 ; пункт штучного осіменіння, загальною площею 77,5 кв. м, який розташований у АДРЕСА_4 .

Так, згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 24.12.2020 №238739012, право власності ОСОБА_1 на вищезазначений об`єкт нерухомого майна свинарник-2, Л-1, загальною площею 820,5 кв. м, який розташований у АДРЕСА_1 припинено 14.12.2020 на підставі довідки №08/19, виданої 15.01.2019 ФОП ОСОБА_2 .

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 24.12.2020 №238726442, право власності ОСОБА_1 на вищезазначений об`єкт нерухомого майна - силосховище В-1 загальною площею 360,4 кв. м, який розташований у АДРЕСА_2 припинено 14.12.2020 на підставі довідки №07/19, виданої 15.01.2019 ФОП ОСОБА_2 .

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 24.12.2020 №238727272, право власності ОСОБА_1 на вищезазначений об`єкт нерухомого майна - силосховище В-1 загальною площею 360,4 кв. м, який розташований у АДРЕСА_2 припинено 14.12.2020 на підставі довідки №07/19, виданої 15.01.2019 ФОП ОСОБА_2 .

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 24.12.2020 №238746922, право власності ОСОБА_1 на вищезазначений об`єкт нерухомого майна свинарник-1, М-1, загальною площею 563,8 кв. м, який розташований у АДРЕСА_3 припинено 14.12.2020 на підставі довідки №09/19, виданої 15.01.2019 ФОП ОСОБА_2 .

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 24.12.2020 №238755579, право власності ОСОБА_1 на вищезазначений об`єкт нерухомого майна - пункт штучного осіменіння, загальною площею 77,5 кв. м, який розташований у АДРЕСА_4 припинено 14.12.2020 на підставі довідки №06/19, виданої 15.01.2019 ФОП ОСОБА_2 .

Відповідно до довідок ФОП ОСОБА_2 від 15.01.2019 №08/19, №07/19, №07/19, №09/19, №06/19 будівлі: свинарник-2, Л-1, загальною площею 820,5 кв.м., силосховище В-1 загальною площею 360,4 кв. м, силосховище В-1 загальною площею 360,4 кв. м, свинарник-1, М-1, загальною площею 563,8 кв. м, пункт штучного осіменіння, загальною площею 77,5 кв. м знищено шляхом знесення.

Таким чином, судом встановлено, що нежитлові будівлі: свинарник-2, Л-1, загальною площею 820,5 кв. м, що знаходидився у АДРЕСА_1 ; силосховище В-1 загальною площею 360,4 кв. м, що знаходилось у АДРЕСА_2 ; силосховище В-1 загальною площею 360,4 кв. м, що знаходилось у АДРЕСА_2 ; свинарник-1, М-1, загальною площею 563,8 кв. м, що знаходився у АДРЕСА_3 ; пункт штучного осіменіння, загальною площею 77,5 кв. м, що знаходився у АДРЕСА_4 , станом на 15.01.2019 та на момент прийняття оскаржуваних податкових повідомлень рішень відсутні в натурі.

За таких обставин, неправомірним є нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за відсутності основної складової нарахування такого податку - його об`єкту у вигляді нежитлової нерухомості.

При цьому, судом враховано, що позивачем реєстрація припинення права власності на вказані об`єкт була проведена несвоєчасно, лише 14.12.2020. Однак, оскільки за приписами підпункту 266.2.1. пункту 266.2 ст.266 ПК України об`єктом оподаткування є об`єкт нерухомості, тобто його наявність в натурі, тому факт наявності запису про право власності на об`єкт за його відсутності в натурі та несвоєчасне внесення запису про припинення права власності не є підставою для нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

З огляду на встановлені судом обставини, прийняті ГУ ДПС у Волинскій області податкові-повідомлення рішення від 01.04.2020 року №0-0318, №0-0318, №0-0318, №0-0318, №0-0318, від 02.04.2021 №0-0318, №0-0318, №0-0318, №0-0318, №0-0318 є протиправними та підлягають скасуванню.

Надаючи оцінку кожному окремому специфічному доводу всіх учасників справи, що мають значення для правильного вирішення адміністративної справи, суд застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) №303-A, пункт 29).

Наведена позиція ЄСПЛ також застосовується у практиці Верховним Судом, що, як приклад, відображено у постанові від 28 серпня 2018 року (справа №802/2236/17-а).

Згідно з вимогами статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі «Компанія Вестберґа таксі Актіеболаґ та Вуліч проти Швеції» Суд визначив, що …адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.

З огляду на припис наведеної норми процесуального права, при розгляді судом спору щодо правомірності рішень контролюючого органу, яким платнику податків донараховані податкові зобов`язання чи відмовлено у наданні податкових вигод, презумується добросовісність платника податків, якщо зазначеним органом не доведено інше.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази відповідача як суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх рішень та доказів, наданих позивачем, суд дійшов висновку, що матеріали справи не містять достатніх та беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.

Відтак, суд вважає позовні вимоги про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень рішень ГУ ДПС у Волинській області від 01.04.2020 року №0-0318, №0-0318, №0-0318, №0-0318, №0-0318, від 02.04.2021 №0-0318, №0-0318, №0-0318, №0-0318, №0-0318 обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в сумі 992,40 грн., сплачений квитанціями від 26.05.2022 та від 13.10.2021.

Керуючись статтями 139, 243-246, 250, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Податкового кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_5 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Волинській області (43010, Волинська область, місто Луцьк, майдан Київський, 4, ідентифікаційний код відокремленого підрозділу юридичної особи 44106679) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Волинській області від 01 квітня 2020 року №0-0318, №0-0318, №0-0318, №0-0318, №0-0318, від 02 квітня 2021 року №0-0318, №0-0318, №0-0318, №0-0318, №0-0318.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Волинській області на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.Я. Ксензюк