Справа № 640/6996/20
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2022-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

21 лютого 2022 року 11:22 № 640/6996/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Федорчука А.Б., при секретарі судових засідань Левкович А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до Головного управління ДПС у місті Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 33/19)

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

за участю сторін:

представника позивача - Павличенка С.С.,

представника відповідача - Осадчого О.А.,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулась ОСОБА_1 (надалі по тексту також - позивач) з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у місті Києві (надалі по тексту також - відповідач), в якому просила: визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у місті Києві від 17 березня 2020 року № та №.

Заявлені вимоги позивач обґрунтовувала тим, що позивачем вірно обраховано суму інвестиційного прибутку та надано необхідні документи для підтвердження витрат.

На думку позивача, твердження контролюючого органу, що сумою витрат на придбання такого інвестиційного активу вважається сума безпосередньо понесених витрат на придбання майна фізичною особою, яке вносилось до статутного капіталу юридичної особи є безпідставним та надуманим. При цьому, позивач вважає, що вартістю придбання активу є вартість переданого нерухомого майна, яку прийнято при його внесенні.

Позивач стверджує, що, передавши нерухоме майно, яке оцінено учасниками у 55 337 250,00 грн. та грошові кошти в розмірі 518 500,00 грн. в якості внеску до статуті капіталу ТОВ «ВІАЛА», позивач поніс інвестиційні витрати у сумі 26 945 088,50 грн. на придбання частки статутного капіталу ТОВ «ВІАЛА» у розмірі 50%, та інвестиційні витрати у сумі 28 910 911,5 грн. на придбання частки статутного капіталу ТОВ «АСТЕРІЯ-БУД» у розмірі 50%.

Мотивуючи позовні вимоги, позивач також зазначила, що нею надано докази щодо внесення коштів до статутного фонду підприємства, а твердження відповідача про відсутність документів не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Позиція контролюючого органу зводиться до того, що позивачем не було надано, у розумінні 170.2.2. пункту 170.2 статті 170 Податкового кодексу України доказів щодо підтвердження витрат на придбання інвестиційного активу, зокрема, доказів щодо вартості переданого майна та доказів передачі готівкових коштів.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 вересня 2020 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2021 року, позов задоволено частково, а саме:

- визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у м. Києві від 17 березня 2020 року № в частині визначення податкових зобов`язань зі сплати військового збору в сумі 3 930 грн. та застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 982,50 грн.;

- визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у м. Києві від 17 березня 2020 року № в частині визначення податкових зобов`язань зі сплати податку на доходи фізичних осіб в сумі 47 160 грн. та застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 11 790 грн.;

- у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Задовольняючи адміністративний позов частково суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було надано жодних доказів щодо вартості нерухомого майна, переданого до статутного капіталу підприємств, та жодних доказів сплати такої вартості. Таким чином, позивачем до статутного капіталу вищезазначених юридичних осіб було передано майно, витрати на придбання якого позивачем не понесено. Отже, вартість придбання інвестиційного активу позивачем дорівнює нулю, тому всі кошти, отримані позивачем за такий актив є об`єктом оподаткування податком на доходи фізичних осіб.

Постановою Верховного Суду від 18 серпня 2021 року рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 вересня 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2021 року скасовано, а справу №640/6996/20 направлено до суду першої інстанції на новий розгляд.

Направляючи справу на новий розгляд, суд касаційної інстанції зазначив, що суди попередніх інстанцій не врахували, що в матеріалах справи відсутні договори купівлі-продажу корпоративних прав від 20 та 28 квітня 2016 року, а також актуальні на час відчуження позивачем корпоративних прав установчі документи ТОВ «ВІАЛА» та ТОВ «АСТЕРІЯ-БУД», які б свідчили про розмір статутного капіталу юридичної особи та його складові на момент продажу позивачем інвестиційного активу, а також сукупність обставин, що мають значення для оцінки поведінки платника (позивача) у сфері оподаткування, й, як наслідок, дійшли передчасного висновку про наявність складу податкового правопорушення зі сторони ОСОБА_1 .

Суд при новому розгляді даної справи враховує, що в задоволеній частині позовних вимог судові рішення попередніх інстанцій не оскаржувалися та судом касаційної інстанції не переглядалися. Однак, судом касаційної інстанції рішення першої та апеляційної інстанції скасовано повністю, а не лише в частині відмови в задоволенні адміністративного позову. Відтак, судом розглядаються заявлені первинні позовні вимоги повністю з метою забезпечення повноти з`ясування всіх обставин справи та виконання завдання адміністративного судочинства.

В ході нового розгляду даної справи представник позивача у додаткових письмових поясненнях зазначив, що документальним підтвердженням інвестиційних витрат ОСОБА_1 , понесених на придбання частки статутного капіталу ТОВ «ВІАЛА» у розмірі 50 %, що складає 26 945 088,50 грн. та інвестиційні витрати у сумі 28 910 911,50 грн. на придбання частки статутного капіталу ТОВ «АСТЕРІЯ-БУД» у розмірі 50 %, що складає 28 910 911,50 грн., є протоколи установчих та загальних зборів вказаних Товариств, акти прийому-передачі майна до статутного капіталу ТОВ «ВІАЛА» та свідоцтва про право власності на нерухоме майно, згідно яких зазначене нерухоме майно було передано у власність ТОВ «ВІАЛА», розподільчий баланс, акт до розподільчого балансу, свідоцтва про право власності ТОВ «АСТЕРІЯ-БУД».

При цьому, в подальшому, ОСОБА_1 продала свою частку в статутному капіталі ТОВ «ВІАЛА» у розмірі 50 %, що складає 26 945 088,50 грн. за ціною 26 945 088,50 грн. ТОВ «КАПІТАЛ УКРАЇНА ЛІМІТЕД» на підставі договору від 20 квітня 2016 року купівлі-продажу частки у статутному капіталі. Також, ОСОБА_1 продала свою частку в статутному капіталі ТОВ «АСТЕРІЯ-БУД» розмірі 50 %, що складає 28 910 911,50 грн. за ціною 28 910 911,50 грн. частинами ТОВ «УКРРІТЕЙЛ ЛІМІТЕД» та ОСОБА_2 .

Відтак, інвестиційний прибуток у позивача відсутній, оскільки позитивна різниця між доходом, отриманим платником податку від продажу окремого інвестиційного активу та вартість інвестиційного активу дорівнює нулю.

Представник податкового органу під час нового розгляду даної справи просив відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

З наявних матеріалів справи вбачається, що в період з 10 лютого по 14 лютого 2020 року Головним управлінням ДПС у місті Києві на підставі ст. 20, п.п. 78.1.4 п. 78.1 ст. 78, ст. 79, п. 82.2 ст. 82 Податкового кодексу України та відповідно до наказу про проведення позапланової невиїзної перевірки від 27 січня 2020 року №841 проведена документальна позапланова невиїзна перевірка з питань дотримання вимог своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору з отриманого доходу у вигляді інвестиційного прибутку від продажу корпоративного права ТОВ «ШАТО» (), ТОВ «ТРІГЛІФ» (), ТОВ «АСТЕРІЯ-БУД» (), ТОВ «ШЕВБУД» (), ТОВ «ВІАЛА» (), ТОВ «ТОЛСТОЙ ПРОПЕРТІ МЕНЕДЖМЕНТ» () платника податків-фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року, за результатами якої складено акт перевірки від 21 лютого 2020 року №440/26-15-42-02-30/.

Перевіркою встановлено порушення платником податків - фізичною особою ОСОБА_1 :

- п.п. «а» п. 176.1 п.176, п.44.1, п.44.3 ст.44 Податкового кодексу України, не надано до перевірки Книгу обліку доходів і витрат для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу;

- п.п. 168.2.1 п. 168.2, п.п.168.1.3 п.168.1 ст.168 Податкового кодексу України з урахуванням вимог п.п 164.2.9 п.164.2 ст.164, п.п.170.2.6 п.170.2 ст.170 Кодексу, занижено інвестиційний прибуток за 2016 рік на суму 51 784 161,50 грн. та за 2017 рік на суму 3 823 999,00 грн та не сплачено до бюджету податок на доходи фізичних осіб за 2016-2017 р.р. в загальній сумі 10 009 468,89 грн з отриманого доходу;

- п.п. 1.2, п.п. 1.3 п. 161 підрозділу 10 Розділу XX Перехідних Положень Податкового кодексу України, не нараховано, не утримано та не перераховано до бюджету військовий збір за 2016-2017 р.р. у загальній сумі 834 122,41 гривень.

На підставі висновків акту перевірки Головним управлінням ДПС у місті Києві прийнято податкові повідомлення - рішення від 17 березня 2020 року:

- №, яким визначено податкові зобов`язання позивача зі сплати податку на доходи фізичних осіб в сумі 10 009 468,89 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 2 502 367,22 грн.;

- №, яким визначено податкові зобов`язання позивача зі сплати військового збору в сумі 834 122,41 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 208 530,60 грн.

Незгода позивача зумовила її звернення до суду з даним адміністративним позовом, при вирішенні якого суд виходить з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (стаття 1 Податкового кодексу України).

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Згідно із пунктом 164.1 статті 164 Податкового кодексу України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - це будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

До загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються, зокрема, інвестиційний прибуток від проведення платником податку операцій з цінними паперами, деривативами та корпоративними правами, випущеними в інших, ніж цінні папери, формах, крім доходу від операцій, зазначених у підпунктах 165.1.2, 165.1.40 і 165.1.52 пункту 165.1 статті 165 цього Кодексу (підпункт 164.2.9 пункт 164.2 статті 164 Податкового кодексу України).

Питання оподаткування інвестиційного прибутку врегульовано пунктом 170.2 статті 170 ПК України.

Відповідно до підпункту 170.2.1 пункту 170.2 статті 170 Податкового кодексу України облік загального фінансового результату операцій з інвестиційними активами ведеться платником податку самостійно, окремо від інших доходів і витрат. Для цілей оподаткування інвестиційного прибутку звітним періодом вважається календарний рік за результатами якого платник податку зобов`язаний подати річну податкову декларацію, в якій має відобразити загальний фінансовий результат (інвестиційний прибуток або інвестиційний збиток), отриманий протягом такого звітного року.

За правилами, визначеними підпунктом 170.2.2 пункту 170.2 статті 170 Податкового кодексу України, інвестиційний прибуток розраховується як позитивна різниця між доходом, отриманим платником податку від продажу окремого інвестиційного активу, та його вартістю, що визначається із суми витрат на придбання такого активу з урахуванням норм підпунктів 170.2.4-170.2.6 цього пункту (крім операцій з деривативами).

До продажу інвестиційного активу прирівнюються також операції з: обміну інвестиційного активу на інший інвестиційний актив; зворотного викупу або погашення інвестиційного активу його емітентом, який належав платнику податку; повернення платнику податку коштів або майна (майнових прав), попередньо внесених ним до статутного капіталу емітента корпоративних прав, у разі виходу такого платника податку з числа засновників (учасників) такого емітента чи ліквідації такого емітента.

Придбанням інвестиційного активу вважаються також операції з внесення платником податку коштів або майна до статутного капіталу юридичної особи - резидента в обмін на емітовані ним корпоративні права.

Підпункт 170.2.6 пункту 170.2 статті 170 Податкового кодексу України встановлює, що до складу загального річного оподатковуваного доходу платника податку включається позитивне значення загального фінансового результату операцій з інвестиційними активами за наслідками такого звітного (податкового) року.

Загальний фінансовий результат операцій з інвестиційними активами визначається як сума інвестиційних прибутків, отриманих платником податку протягом звітного (податкового) року, зменшена на суму інвестиційних збитків, понесених платником податку протягом такого року.

Якщо загальний фінансовий результат операцій з інвестиційними активами має від`ємне значення, його сума переноситься у зменшення загального фінансового результату операцій з інвестиційними активами наступних років до його повного погашення.

Відповідно до пункту 176.1 статті 176 Податкового кодексу України платники податку зобов`язані:

а) вести облік доходів і витрат в обсягах, необхідних для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу, у разі якщо такий платник податку зобов`язаний відповідно до цього розділу подавати декларацію або має право на таке подання з метою повернення надміру сплачених податків, у тому числі при застосуванні права на податкову знижку. Форми такого обліку та порядок його ведення визначаютьея центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику;

б) отримувати та зберігати протягом етроку давності, встановленого цим Кодексом, документи первинного обліку, в тому числі на підставі яких визначаються витрати при розрахунку інвестиційного прибутку та формується податкова знижка платника податку; в) подавати податкову декларацію за встановленою формою у визначені строки у випадках, коли згідно з нормами цього розділу таке подання є обов`язковим.

На вимогу контролюючого органу та в межах його повноважень, визначених законодавством, платники податку зобов`язані пред`являти документи і відомості, пов`язані з виникненням доходу або права на отримання податкової знижки, обчисленням і сплатою податку, та підтверджувати необхідними документами достовірність відомостей, зазначених у податковій декларації з цього податку.

З 03 серпня 2014 року набрали чинності зміни до Податкового кодексу України, внесені Законом України від 31 липня 2014 року № 1621-VII, якими підрозділ 10 розділу XX Перехідних Положень Податкового кодексу України доповнено пунктом 161 відповідно до якого (у редакції, що діяла з 01 січня 2015) тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Платниками військового збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 Податкового кодексу України, а саме фізична особа - резидент (нерезидент), яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; податковий агент (підпункт 1.1 пункт 161 підрозділ 10 розділу XX Перехідних Положень Податкового кодексу України).

Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу (підпункт 1.2 пункт 161 підрозділ 10 розділу XX Перехідних Положень Податкового кодексу України), до яких відноситься, зокрема, інвестиційний прибуток.

Відповідно підпункту 1.4 пункт 161 підрозділ 10 розділу XX Перехідних Положень Податкового кодексу України, нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту.

Згідно з підпунктом 1.5 пунктом 161 підрозділ 10 розділу XX Перехідних Положень Податкового кодексу України, відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу.

Отже, з аналізу вищенаведених норм вбачається, що до складу інвестиційного прибутку включається позитивна різниця між доходом, отриманим платником податку від продажу окремого інвестиційного активу, та його вартістю, що визначається із суми витрат на придбання такого активу, а до складу загального річного оподатковуваного доходу платника податку включається позитивне значення загального фінансового результату операцій з інвестиційними активами за наслідками такого звітного (податкового) року.

З акта перевірки вбачається, що ОСОБА_1 27 квітня 2017 року подано до ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у місті Києві звітну податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2016 рік з Додатком Ф1 «Розрахунок податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходів, отриманих від операцій з інвестиційними активами», яка зареєстрована за №.

07 червня 2017 року ОСОБА_1 подано до ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у місті Києві уточнюючу податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2016 рік з Додатком Ф1 «Розрахунок податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходів, отриманих від операцій з інвестиційними активами», яка зареєстрована за N1 700082403.

Відповідно поданого Додатку Ф1 до податкової декларації про майновий стан і доходи за 2016 рік, ОСОБА_1 задекларувала інвестиційний дохід від продажу часток в статутному капіталі ТОВ «ШАТО» (), ТОВ «АСТЕРІЯ-БУД» (), ТОВ «ТОЛСТОЙ ПРОПЕРТІ МЕНЕДЖМЕНТ» (), ТОВ «ВІАЛА» () у загальній сумі 53 769 000,00 грн., інвестиційні витрати у сумі 57 592 999,00 гри., фінансовий результат від операцій з інвестиційними активами з від`ємним значенням (інвестиційний збиток) у сумі 3 823 999,00 гривень.

ОСОБА_1 02 травня 2018 року подано до ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у місті Києві звітну та нову звітну податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2017 рік з Додатком Ф1 «Розрахунок податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходів, отриманих від операцій з інвестиційними активами», яка зареєстрована за №78015/103655.

Відповідно поданого Додатку Ф1 до податкової декларації про майновий стан і доходи за 2017 рік, фізична особа ОСОБА_1 задекларувала інвестиційний дохід від продажу часток в статутному капіталі ТОВ «ТРІГЛІФ» (), ТОВ «АСТЕРІЯ-БУД» (), ТОВ «ШЕВБУЛ» () у загальній сумі 6239499,00 грн., інвестиційні витрати у сумі 2 415 500,00 грн., загальний фінансовий результат від операцій з інвестиційними активами нульовим значенням.

Відповідно даних податкової декларації про майновий стан і доходи за 2016 рік та документів, наданих ОСОБА_1 до податкової декларації про майновий стан і доходи за 2016р., платник податків - фізична особа ОСОБА_1 в 2016 році здійснювала продаж:

1. частки (50%) статутного капіталу ТОВ «ШАТО» () та отримала інвестиційний дохід у сумі 262 000,00 грн.;

2. частки (50%) статутного капіталу ТОВ «АСТЕРІЯ-БУД» () та отримала інвестиційний дохід у сумі 25 086 911,50 грн.;

3. частки (4,18456%) статутного капіталу ТОВ «ТОЛСТОЙ ПРОПЕРТІ МЕНЕДЖМЕНТ» () та отримала інвестиційний дохід у сумі 1475000,00 грн.;

4. частки (50%) статутного капіталу ТОВ «ВІАЛА» () та отримала інвестиційний дохід у сумі 26 945 088,50 грн.

Фізичною особою ОСОБА_1 самостійно в податковій декларації про майновий стан і доходи за 2016 рік задекларовано отриманий інвестиційний дохід у загальній сумі 53 769 000,00 гривень.

Згідно даних податкової декларації про майновий стан і доходи за 2017 рік та документів, наданих ОСОБА_1 до податкової декларації про майновий стан і доходи за 2017 р., платник податків - фізична особа ОСОБА_1 в 2017 році здійснювала продаж:

1. частки (50%) статутного капіталу ТОВ «ТРІГЛІФ» () та отримала інвестиційний дохід у сумі 500,00 грн.;

2. частки (50%) статутного капіталу ТОВ «АСТЕРІЯ-БУД» () та отримала інвестиційний дохід у сумі 3823999,00 грн.;

3. частки (50%) статутного капіталу ТОВ «ШЕВБУЛ» () та отримала інвестиційний дохід у сумі 2415000,00 грн.

Відповідно до висновків акта перевірки, згідно договору купівлі - продажу корпоративних прав ТОВ «ШАТО» від 29 грудня 2014 року ОСОБА_1 придбала частку (50%) статутного капіталу ТОВ «ШАТО», що складає 262 000,00 грн. за ціною 262 000,00 грн. у фізичної особи (Продавця) ОСОБА_3 .

Згідно позиції контролюючого органу, документами, що підтверджують фактично понесені інвестиційні витрати, на попереднє придбання інвестиційних активів фізичною особою -платником податку є належним чином складені договори купівлі-продажу інвестиційних активів; акти прийому-передачі цінних паперів, касові документи при готівкових розрахунках через касу або розрахункові документи при безготівкових розрахунках. При цьому, з огляду на відсутність вищезазначених документів відповідач дійшов висновків про непідтвердження позивачем понесення інвестиційних витрат позивачем.

Так, приписами частини 1 статті 1087 Цивільного кодексу України встановлено, що розрахунки за участю фізичних осіб, не пов`язані із здійсненням ними підприємницької діяльності, можуть провадитися у готівковій або в безготівковій формі за допомогою розрахункових документів у електронному або паперовому вигляді.

Пунктом 1.2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року №637 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13 січня 2005 року за №40/10320 (яке було чинне в 2016 р. та 2017 р.), визначено, що готівкові розрахунки - це платежі готівкою підприємств (підприємців) та фізичних осіб за реалізовану продукцію (товари, виконані роботи, надані послуги), а також за операціями, які безпосередньо не пов`язані з реалізацією продукції (товарів, робіт, послуг) та іншого майна.

Відповідно до пункту 1.4 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, яка затверджена постановою Правління Національного банку України від 21 січня 2004 pоку №22 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 29 березня 2004 року за №377/8976, безготівкові розрахунки - це перерахування певної суми коштів з рахунків платників на рахунки отримувачів коштів, а також перерахування банками за дорученням підприємств і фізичних осіб коштів, унесених ними готівкою в касу банку, на рахунки отримувачів коштів. Ці розрахунки проводяться банком на підставі розрахункових документів на паперових носіях чи в електронному вигляді.

При цьому, згідно з пунктом 1.35 статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05 квітня 2001 pоку №2346-ІІІ, розрахунковий документ - це документ на переказ коштів, що використовується для ініціювання переказу з рахунка платника на рахунок отримувача (платіжне доручення, розрахунковий чек тощо).

Аналіз вищенаведених норм чинного законодавства дає підстави для висновку, що законодавчо для позивача не встановлено необхідність отримувати певний документ у випадку готівкових розрахунків, а дія Положення №637 щодо оформлення касових або розрахункових документів, на позивача не розповсюджується, оскільки позивач не є фізичною особою-підприємцем.

При цьому, суд враховує правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 30 жовтня 2018 року у справі №804/13463/14, згідно якої посилання податкового органу на ненадання позивачем під час перевірки розрахункових документів, які підтверджують витрати на придбання простих акцій за договорами купівлі-продажу цінних паперів, є неприйнятним з огляду на те, що позивач не є фізичною особою-підприємцем, на неї не розповсюджується дія Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року № 637 щодо оформлення касових або розрахункових документів при придбанні простих акцій.

В той же час, відповідно до пункту 4 Порядку ведення обліку доходів і витрат для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 09 січня 2013 року №6 (положення якого були чинні на момент придбання позивачем інвестиційного активу), фактично понесені витрати повинні бути підтверджені платниками податку документально, а саме: фіскальними або товарними чеками, касовими ордерами, товарними накладними, іншими розрахунковими документами або договорами, які ідентифікують продавця товарів (робіт, послуг) та визначають суму таких витрат.

Тобто, витрати фізичної особи в контексті спірних правовідносин можуть підтверджуватись, у тому числі договорами. При цьому, як зазначено вище, граничні розміри готівкових розрахунків на час виконання вищезгаданих договорів були передбачені лише для юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Також, як вбачається з акта перевірки, відповідно до протоколу загальних зборів учасників ТОВ «ВІАЛА» () від 28 листопада 2008 року №02/08 частка учасника Товариства ОСОБА_1 складала 50%, що становить 55 856 000,00 грн., яка була сформована за рахунок додаткових майнових внесків, зокрема, до статутного капіталу Товариства ОСОБА_1 внесено нерухоме майно:

- нежилі приміщення з №1 по №13 (групи приміщень АДРЕСА_2 , які належать ОСОБА_1 на підставі договору купівлі - продажу від 20 листопада 2008 року. Оціночна вартість яких за згодою учасників Товариства 14078000,00 грн. (1/2 частина складає - 7039000,00 грн);

- нежилі приміщення з №1 по №10 (групи приміщень АДРЕСА_3 , які належать ОСОБА_1 на підставі договору купівлі - продажу від 20 листопада 2008 року. Оціночна вартість яких за згодою учасників Товариства - 14830000,00 грн. (1/2 частина складає - 7415000,00 грн);

- квартира АДРЕСА_4 , яка належить ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 28 грудня 2007 року. Оціночна вартість яких за згодою учасників Товариства - 4348000,00 грн.;

- квартира АДРЕСА_5 , яка належить ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 28 грудня 2007 року. Оціночна вартість якої за згодою учасників Товариства - 6987000,00 грн.;

- квартира АДРЕСА_6 , яка належить ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 28 грудня 2007 року. Оціночна вартість яких за згодою учасників Товариства -6075000,00 грн.;

- квартира АДРЕСА_7 , яка належить ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 28 грудня 2007 року. Оціночна вартість яких за згодою учасників Товариства - 4699000,00 грн.;

- квартира АДРЕСА_8 , яка належить ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 28 грудня 2007 року. Оціночна вартість яких за згодою учасників Товариства - 3778000,00 грн.;

- квартира АДРЕСА_9 , яка належить ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 28 грудня 2007 року. Оціночна вартість яких за згодою учасників Товариства - 3015000,00 грн.

Погоджена Учасниками оціночна вартість внесеного майна фізичною особою ОСОБА_1 до статутного капіталу ТОВ «ВІАЛА» - 43 356 000,00 гривень. При цьому, відповідно до протоколу від 28 листопада 2008 року №02/08 частка фізичної особи ОСОБА_1 в статутному капіталі ТОВ «ВІАЛА» () склала 50%, що становить 55 856 000,00 гривень.

В подальшому, відповідно до протоколу загальних зборів учасників ТОВ «АСТЕРІЯ- БУД» від 26 грудня 2013 року №1 на виконання рішення Загальних Зборів учасників ТОВ «ВІАЛА» від 27 серпня 2013 року було створено ТОВ «АСТЕРІЯ-БУД» шляхом виділу з ТОВ «ВІАЛА». ТОВ «АСТЕРІЯ-БУД» є правонаступником прав та обов`язків ТОВ «ВІАЛА» в частині майна та зобов`язань, переданих згідно з розподільчим балансом, затвердженим Протоколом №7/3 від 26 грудня 2013 року загальних зборів учасників ТОВ «ВІАЛА».

Відповідно до акту прийому - передачі нерухомого майна та зобов`язань до розподільчого балансу, затвердженого загальними зборами учасників ТОВ «ВІАЛА» згідно протоколу №7/3 від 26 грудня 2013 року, засвідчено факт прийому - передачі нерухомого майна та зобов`язань від ТОВ «ВІАЛА» до ТОВ «АСТЕРІЯ-БУД» у загальній сумі 57 821 823,00 грн.

Відповідно до протоколу загальних зборів учасників ТОВ «АСТЕРІЯ-БУД» від 26 грудня 2013 року №1 частка фізичної особи ОСОБА_1 в створеному Товаристві склала 50%, що становить 28 910 911,50 грн., та затверджена статутом ТОВ «АСТЕРІЯ-БУД», який зареєстрований у державного реєстратора 30 грудня 2013 року.

В 2016 році фізичною особою ОСОБА_1 здійснено продаж частки (50%) статутного капіталу ТОВ «АСТЕРІЯ-БУД».

Позиція податкового органу зводиться до того, що з огляду на те, що частка фізичної особи ОСОБА_1 в статутному капіталі ТОВ «АСТЕРІЯ-БУД» (виділеного з ТОВ «ВІАЛА») формувалась за рахунок внеску нерухомого майна в ТОВ «ВІАЛА», то при продажу такої частки та отриманні інвестиційного доходу, до складу інвестиційних витрат фізичної особи включаються безпосередньо понесені грошові витрати на придбання такого майна, оскільки внесення активів як вкладів до статутного капіталу прирівнюються до їх продажу.

Згідно з підпункту 170.2.2 пункту 170.2 статті 170 Податкового кодексу України інвестиційний прибуток розраховується як позитивна різниця між доходом, отриманим платником податку від продажу окремого інвестиційного активу, та його вартістю, що визначається із суми витрат на придбання такого активу з урахуванням норм підпунктів 170.2.4-170.2.6 цього пункту (крім операцій з деривативами).

До продажу інвестиційного активу прирівнюються також операції з: обміну інвестиційного активу на інший інвестиційний актив; зворотного викупу або погашення інвестиційного активу його емітентом, який належав платнику податку; повернення платнику податку коштів або майна (майнових прав), попередньо внесених ним до статутного капіталу емітента корпоративних прав, у разі виходу такого платника податку з числа засновників (учасників) такого емітента чи ліквідації такого емітента.

Придбанням інвестиційного активу вважаються також операції з внесення платником податку коштів або майна до статутного капіталу юридичної особи - резидента в обмін на емітовані ним корпоративні права.

Відповідно до підпункту 170.2.6 пункту 170.2 статті 170 Податкового кодексу України до складу загального річного оподатковуваного доходу платника податку включається позитивне значення загального фінансового результату операцій з інвестиційними активами за наслідками такого звітного (податкового) року.

Загальний фінансовий результат операцій з інвестиційними активами визначається як сума інвестиційних прибутків, отриманих платником податку протягом звітного (податкового) року, зменшена на суму інвестиційних збитків, понесених платником податку протягом такого року.

Якщо загальний фінансовий результат операцій з інвестиційними активами має від`ємне значення, його сума переноситься у зменшення загального фінансового результату операцій з інвестиційними активами наступних років до його повного погашення.

Отже, до складу інвестиційного прибутку включається позитивна різниця між доходом, отриманим платником податку від продажу окремого інвестиційного активу, та його вартістю, що визначається із суми витрат на придбання такого активу, а до складу загального річного оподатковуваного доходу платника податку включається позитивне значення загального фінансового результату операцій з інвестиційними активами за наслідками такого звітного (податкового) року.

Тобто, законодавством чітко встановлено, що придбанням інвестиційного активу є саме операції з внесення платником податку майна до статутного капіталу юридичної особи -резидента в обмін на емітовані ним корпоративні права, а не операції з придбання майна, яке вноситься платником податків до статутного капіталу юридичної особи.

З огляду на зазначене, твердження контролюючого органу, що сумою витрат на придбання такого інвестиційного активу вважається сума безпосередньо понесених витрат на придбання майна фізичною особою, яке вносилось до статутного капіталу юридичної особи є безпідставним.

Відповідно до Закону України «Про господарські товариства» (чинний на момент здійснення купівлі-продажу частки товариств позивачем) господарським товариством є юридична особа, статутний (складений) капітал якої поділений на частки між учасниками.

Так, статтею 16 Закону України «Про господарські товариства» передбачалось, що товариство має право змінювати (збільшувати або зменшувати) розмір статутного (складеного) капіталу.

Грошова оцінка вкладу учасника товариства здійснюється за згодою учасників товариства, а у випадках, встановлених законом, вона підлягає незалежній експертній оцінці.

В той же час, відповідно до статті 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» проведення оцінки майна є обов`язковим у випадку, зокрема, визначення вартості внесків учасників та засновників господарського товариства, якщо до зазначеного товариства вноситься майно господарських товариств з державною часткою (часткою комунального майна), а також у разі виходу (виключення) учасника або засновника зі складу такого товариства.

Наявними матеріалами справи підтверджується, що майно господарських товариств з державною часткою (часткою комунального майна) до статутного капіталу ТОВ «ВІАЛА» та ТОВ «АСТЕРІЯ-БУД» - не вносилося. Відтак, засновники вказаних юридичних осіб наділені правом самостійно визначати вартість майна, що передається ними до статутного капіталу. Така оцінка чинним на час існування спірних правовідносин законодавством не ставиться у залежність від прямих затрат, що були понесені на придбання майна, яке в подальшому передане до статутного капіталу юридичної особи.

Інвестиційний прибуток і оподатковуваний дохід від продажу корпоративних прав повинен визначатись з урахуванням витрат на придбання таких корпоративних прав, виходячи із вартості майна внесеного до статутного капіталу на підставі акта оцінки та приймання-передачі майна, що вноситься учасником до статутного капіталу Товариства.

У контексті понять, визначених у підпункті 14.1.81 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, внесення майна в обмін на корпоративні права є прямою інвестиційною господарською операцію з придбання інвестиційного активу.

Таким чином, у випадку придбання інвестиційного активу - частки у статутному капіталі господарського товариства за рахунок внесення до статутного капіталу нерухомого майна, витратами на придбання такого активу є вартість такого нерухомого майна, визначена за згодою учасників товариства у відповідному рішення Товариства та Акті прийому-передачі негрошового внеску до статутного капіталу.

При цьому, суд враховує, що податковим органом не ставиться під сумнів відповідність договірної оцінки нерухомого майна, переданого до статутного капіталу, ринковим цінам на таке нерухоме майно на дату його внесення ОСОБА_1 до статутного капіталу.

Інвестиційні активи - частки корпоративних прав у ТОВ «ВІАЛА» та ТОВ «АСТЕРІЯ-БУД» ОСОБА_1 не дарувалися, а були придбані останньою шляхом внесення власного майна до статутного капіталу юридичної особи - резидента в обмін на емітовані ним корпоративні права.

Розмір придбаних корпоративних прав визначений у договорах купівлі-продажу часток у статутному капіталі ТОВ «ВІАЛА» та ТОВ «АСТЕРІЯ-БУД», копії яких наявні у матеріалах справи.

Крім того, вартість майна, переданого до статутного капіталу даних Товариств визначена в акті прийому-передачі майна у власність та розподільчому балансі.

Суд зазначає, що чинним законодавством не передбачено обов`язку зберігання позивачем як покупцем розрахункових документів, які б підтверджували факт здійснення розрахунку за придбані нею об`єкти нерухомого майна, яке в подальшому було внесено до статутного капіталу юридичної особи.

При цьому, матеріали справи не містять доказів визнання договорів купівлі-продажу нерухомого майна, договорів дарування, як і відсутні докази їй оспорювання. Також, відсутні докази оскарження/скасування оцінки вартості такого майна, яке набуте позивачем у власність.

Водночас, нормами податкового законодавства не передбачено необхідності підтвердження інвестиційних витрат особи на придбання корпоративних прав шляхом внесення належного їй нерухомого майна документами, на підставі яких особа попередньо набула таке майна, та не визначено відповідного виключного переліку документів, якими такі витрати повинні підтверджуватися.

В той же час, поняття витрати на придбання нерухомого майна та витрати на придбання інвестиційного активу шляхом внесення майна до статутного капіталу не є тотожними поняттями, а при визначення інвестиційного прибутку враховуються лише витрати на придбання інвестиційного активу.

Відтак, документальним підтвердженням інвестиційних витрат ОСОБА_1 , понесених на придбання частки статутного капіталу ТОВ «ВІАЛА» у розмірі 50 %, що складає 26 945 088,50 грн. та інвестиційні витрати у сумі 28 910 911,50 грн. на придбання частки статутного капіталу ТОВ «АСТЕРІЯ-БУД» у розмірі 50 %, що складає 28 910 911,50 грн., є протоколи установчих та загальних зборів вказаних Товариств, акти прийому-передачі майна до статутного капіталу ТОВ «ВІАЛА» та свідоцтва про право власності на нерухоме майно, згідно яких зазначене нерухоме майно було передано у власність ТОВ «ВІАЛА», розподільчий баланс, акт до розподільчого балансу, свідоцтва про право власності ТОВ «АСТЕРІЯ-БУД».

При цьому, в подальшому, ОСОБА_1 продала свою частку в статутному капіталі ТОВ «ВІАЛА» у розмірі 50 %, що складає 26 945 088,50 грн. за ціною 26 945 088,50 грн. ТОВ «КАПІТАЛ УКРАЇНА ЛІМІТЕД» на підставі договору від 20 квітня 2016 року купівлі-продажу частки у статутному капіталі. Також, ОСОБА_1 продала свою частку в статутному капіталі ТОВ «АСТЕРІЯ-БУД» розмірі 50 %, що складає 28 910 911,50 грн. за ціною 28 910 911,50 грн. частинами ТОВ «УКРРІТЕЙЛ ЛІМІТЕД» та ОСОБА_2 .

Відтак, інвестиційний прибуток у позивача відсутній, оскільки позитивна різниця між доходом, отриманим платником податку від продажу окремого інвестиційного активу та вартість інвестиційного активу дорівнює нулю.

Зважаючи на вищенаведене в сукупності, враховуючи, що матеріалами справи підтверджується факт придбання інвестиційного активу ТОВ «ВІАЛА» та ТОВ «АСТЕРІЯ-БУД», що становило по 50% статутного капіталу відповідно, а тому здійснюючи продаж ТОВ «КАПІТАЛ УКРАЇНА ЛІМІТЕД», та ТОВ «УКРРІТЕЙЛ ЛІМІТЕД» та ОСОБА_2 належних позивачу часток статутного капіталу відповідно до договорів купівлі-продажу від 20 квітня 2016 року та від 28 квітня 2016 року позивач не отримала інвестиційного прибутку при відчуженні своєї частки у статутному капіталі юридичних осіб, що свідчить про безпідставність твердження контролюючого органу про порушення позивачем вимог податкового законодавства в частині заниження суми податку на доходи фізичних осіб, що підлягає сплаті до бюджету, а відтак суд приходить до висновку, що прийняте на підставі вказаних висновків податкові повідомлення-рішення не можуть вважатись правомірним та підлягають скасуванню.

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, всупереч вимогам ч.2 ст.77 КАС України не доведено обґрунтованості висновків, викладених в акті перевірки, за результатами якого винесені оскаржувані податкові повідомлення - рішення. Тобто, відповідач не виконав покладеного на нього обов`язку щодо доведеності перед судом правомірності та обґрунтованості прийнятого ним рішення, а тому позовні вимоги є такими, що підлягаю задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 72-73, 76-77, 139, 143, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у місті Києві від 17 березня 2020 року № та №.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) понесені нею судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 10 510 (десять тисяч п`ятсот десять) гривень за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у місті Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 33/19, ).

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення встановленого ст. 295 КАС України строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя А.Б. Федорчук