Справа № 640/7056/22
Суддя: Донець В.А.
Дата ухвалення: 2022-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті

провадження в адміністративній справі

06 травня 2022 року м. Київ № 640/7056/22

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Донець В.А., ознайомившись із позовною заявою ОСОБА_1 до Апеляційної палати Національного органу інтелектуальної власності державного підприємства "Український інститут інтелектуальної власності" (Укрпатент) про визнання протиправними дій, зобов`язання утриматись від вчинення дій,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Скиба М.А. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом:

- визнати протиправними дії колегії Апеляційної палати Національного органу інтелектуальної власності державного підприємства "Український інститут інтелектуальної власності" (Укрпатент) у складі: Головуючої колегією Терехової Т.В., та членів колегії Красовського В.Г., Гостева А.І. про прийняття до розгляду заперечення ОСОБА_2 па рішення державного підприємства "Український інститут інтелектуальної власності" (Укрпатент) від 19.08.2021 про реєстрацію торгівсльної марки "S&P Agency Investment Risk Management, зобр.) за заявкою № m 2020 11236 від 11.06.2020 для всіх послуг 35, 38, 41 та 45 класів МКТП, найменування заявника ОСОБА_1 ;

- зобов`язати колегію Апеляційної палати Національного органу інтелектуальної власності державного підприємства "Український інститут інтелектуальної власності" (Укрпатент) у складі: Головуючої колегією Терехової Т.В., та членів колегії Красовського В.Г., Гостева А.І. утриматись від вчинення певних дій, а саме від розгляду заперечення ОСОБА_2 на рішення державного підприємства "Український інститут інтелектуальної власності" (Укрпатент) від 19.08.2021 про реєстрацію торгівсльної марки "S&P Agency Investment Risk Management, зобр.) за заявкою № m 2020 11236 від 11.06.2020 для всіх послуг 35,38,41 та 45 класів МКТП, найменування заявника ОСОБА_1 .

Відповідно до частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності (пункт 4).

Згідно з частиною другою статті 20 Господарського процесуального кодексу України Вищий суд з питань інтелектуальної власності розглядає справи щодо прав інтелектуальної власності, зокрема справи у спорах щодо прав на винахід, корисну модель, промисловий зразок, торговельну марку (знак для товарів і послуг), комерційне найменування та інших прав інтелектуальної власності, в тому числі щодо права попереднього користування (пункт 1); справи у спорах щодо реєстрації, обліку прав інтелектуальної власності, визнання недійсними, продовження дії, дострокового припинення патентів, свідоцтв, інших актів, що посвідчують або на підставі яких виникають такі права, або які порушують такі права чи пов`язані з ними законні інтереси (пункт 2).

Пунктом 16 Розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII) визначено, що до початку роботи Вищого суду з питань інтелектуальної власності справи щодо прав інтелектуальної власності розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, судами відповідно до правил юрисдикції (підвідомчості, підсудності), які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Надаючи тлумачення статті 12 Господарського кодексу України (у редакції, що діяла до набрання чинності Законом України від 03.10.2017 №2147-VIII) Пленум Вищого господарського суду України в постанові від 24.10.2011 №10 "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам" зазначив, що господарські суди на загальних підставах вирішують усі спори між суб`єктами господарської діяльності, а також спори, пов`язані з використанням у господарському обороті об`єктів інтелектуальної власності, включаючи спори за позовами суб`єктів господарювання до органів державної влади про визнання недійсними актів про видачу документів, що посвідчують право інтелектуальної власності, та відмовою в реєстрації об`єктів промислової власності.

Верховний Суд України в постанові від 16.06.2015 в справі №826/8805/14 (45855984) за позовом компанії-1 до Державної служби інтелектуальної власності про визнання нечинним та скасуванні рішення про реєстрацію знака висловив правову позицію, за якою спір стосується права власності на товарний знак, тобто цивільного права, а отже, суди дійшли помилкового висновку щодо вирішення такого спору в порядку адміністративного судочинства.

У даному випадку позивачем заявлено вимоги до Апеляційної палати Національного органу інтелектуальної власності державного підприємства "Український інститут інтелектуальної власності" (Укрпатент) про визнання протиправними дій щодо прийняття до розгляду заперечення ОСОБА_2 па рішення державного підприємства "Український інститут інтелектуальної власності" (Укрпатент) від 19.08.2021 про реєстрацію торгівсльної марки "S&P Agency Investment Risk Management, зобр.) за заявкою № m 2020 11236 від 11.06.2020 для всіх послуг 35,38,41 та 45 класів МКТП, найменування заявника ОСОБА_1 та зобов`язання відповідача утриматись від розгляду заперечення ОСОБА_2 на рішення державного підприємства "Український інститут інтелектуальної власності" (Укрпатент) від 19.08.2021.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно- правовий спір, публічно-правовий спір - це спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи (пункти 1, 2 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно з правилами визначення юрисдикції адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ за статтею 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

У пункті 7 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно- владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Разом з тим неправильним є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб`єкт владних повноважень, а предметом перегляду - його акт індивідуальної дії. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.

Відповідно до частин першої та другої статті 418 Цивільного кодексу України право інтелектуальної власності - це право особи на результат інтелектуальної, творчої діяльності або на інший об`єкт права інтелектуальної власності, визначений цим Кодексом та іншим законом. Право інтелектуальної власності становлять особисті немайнові права інтелектуальної власності та (або) майнові права інтелектуальної власності, зміст яких щодо певних об`єктів права інтелектуальної власності визначається цим Кодексом та іншим законом.

Згідно з частиною першою статті 420 Цивільного кодексу України до об`єктів права інтелектуальної власності, зокрема, належать: літературні та художні твори; комп`ютерні програми; компіляції даних (бази даних); виконання; фонограми, відеограми, передачі (програми) організацій мовлення; наукові відкриття; винаходи, корисні моделі, промислові зразки; компонування (топографії) інтегральних мікросхем; раціоналізаторські пропозиції; сорти рослин, породи тварин; комерційні (фірмові) найменування, торговельні марки (знаки для товарів і послуг), географічні зазначення; комерційні таємниці.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку про те, що спір про визнання протиправними дій відповідача щодо прийняття до розгляду заперечення па рішення державного підприємства "Український інститут інтелектуальної власності" (Укрпатент) від 19.08.2021 про реєстрацію торгівсльної марки "S&P Agency Investment Risk Management, зобр.) за заявкою № m 2020 11236 від 11.06.2020 для всіх послуг 35,38,41 та 45 класів МКТП, найменування заявника ОСОБА_1 безпосередньо стосується охорони права інтелектуальної власності останнього.

Положеннями частини другої статті 20 Господарського процесуального кодексу України визначено, що Вищий суд з питань інтелектуальної власності розглядає справи щодо прав інтелектуальної власності, зокрема: справи у спорах щодо прав на винахід, корисну модель, промисловий зразок, торговельну марку (знак для товарів і послуг), комерційне найменування та інших прав інтелектуальної власності, в тому числі щодо права попереднього користування.

Згідно з частиною першою розділу X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України частина четверта статті 3, частини перша та друга статті 20 (в частині визначення юрисдикції Вищого суду з питань інтелектуальної власності), частина третя статті 24, частина третя статті 25, частина дев`ята статті 31, частина друга статті 33, частина третя статті 253, частина перша статті 320 цього Кодексу (в частині права на подання заяви про перегляд судового рішення Вищого суду з питань інтелектуальної власності) вводяться в дію з дня, наступного за днем опублікування Головою Вищого суду з питань інтелектуальної власності у газеті "Голос України" повідомлення про початок роботи Вищого суду з питань інтелектуальної власності.

Пунктом 16 частини першої розділу XI "Перехідних положень" Господарського процесуального кодексу України установлено, що зміни до цього Кодексу вводяться в дію з урахуванням таких особливостей: до початку роботи Вищого суду з питань інтелектуальної власності справи щодо прав інтелектуальної власності розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, судами відповідно до правил юрисдикції (підвідомчості, підсудності), які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 жовтня 2018 року у справі №910/18195/17 (провадження № 12-159гс18), від 29 травня 2019 року у справі №826/15263/18 (провадження № 11-222апгі19).

Як вже зазначалось, відповідачем вчинялись дії у відношенні позивача, водночас щодо позивача відповідачем не здійснювались публічно-владні управлінські функції.

Оскільки характер спірних відносин стосується майнових прав позивача, відповідачем не здійснювались публічно-владні управлінські функції як суб`єктом владних повноважень у відношенні позивача, суд дійшов висновку, що спір належить до компетенції господарського суду з урахуванням суб`єктного складу учасників.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Керуючись пунктом 1 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі №640/7056/22 за позовом ОСОБА_1 до Апеляційної палати Національного органу інтелектуальної власності державного підприємства "Український інститут інтелектуальної власності" (Укрпатент) про визнання протиправними дій, зобов`язання утриматись від вчинення дій.

Роз`яснити позивачу, що повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Відповідно до статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Згідно зі статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя В.А. Донець