Справа № 240/8101/22
Суддя: Шуляк Любов Анатоліївна
Дата ухвалення: 2022-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2022 року м. Житомир справа № 240/8101/22

категорія 108020200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Шуляк Л.А., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова- Технологія 1" до Житомирської митниці Державної митної служби України про визнання протиправною та скасування картки відмови,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Нова-Технологія 1" звернулось до суду з позовом до Житомирської митниці, в якому просить визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Житомирської митниці №UA101020/2021/001444.

Обґрунтовуючи вимоги позивач зазначає, що оспорювану картку відмови прийнято у зв`язку з наявністю у митного органу сумнівів з приводу дійсності документа про походження товару та достовірності відомостей, що в ньому міститься, включаючи відомості про країну походження товару. Позивач не погоджується з таким висновком митного органу, оскільки відмова ґрунтується на інформації щодо не підтвердження походження товару, який імпортувався в межах інших господарських відносин за участі позивача. Зазначає, що для митного оформлення товару був наданий належним чином оформлений сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.l, наявність якого є достатньою підставою для підтвердження його походження, а також всі інші необхідні документи для застосування преференційного режиму щодо товару, а тому вважає картку відмови протиправною.

Ухвалою суду від 15.06.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

20.07.2022 відповідач подав відзив, де позов не визнає. Вказує, що митний орган скористався правом у разі виникнення сумнівів з приводу дійсності документів про походження товару та достовірності відомостей, що в них містяться (включаючи відомості про країну походження товару) призупинити преференційний режим митного оформлення. Зокрема, у Реєстрі товарів, походження яких не підтверджено митними органами зарубіжних країн у відповідності до угод про вільну торгівлю за період 2016-2021, який веде Державна митна служба України, наявна інформація про не підтвердження преференційного походження ідентичних товарів ввезених раніше позивачем від іншого експортера. Одночасно митницею скеровані Державній митній службі України запит та сертифікат, наданий позивачем до митного оформлення, з метою перевірки і верифікації документа про походження товару. Відтак, на час проведення такої перевірки та до одержання відповіді на запит, преференційний режим щодо товару, який імпортувався позивачем призупинений та може бути відновлений у разі одержання відповідної підтверджуючої інформації.

На підставі пункту 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Суд, перевіривши доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази на предмет належності, допустимості,

достовірності кожного доказу окремо, а також достатності та взаємозв`язку доказів у їхній сукупності, встановив такі обставини.

До відділу митного оформлення "Оліївка" митного поста "Житомир-центральний" 23.12.2021р. було подано митну декларацію №UA101020/2021/029491 для здійснення митного оформлення у режимі "Імпорт" товару "телескопічний навантажувач, бувший у використанні, марки JCB 533-105", одержувач ТОВ "Нова Технологія 1".

До МД були надані наступні документи:

- інвойс від 08.12.2021 № 2724/2868B;

- СМR б/н від 16.12.2021;

- сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.1 від 17.12.2021 № S0241276;

- платіжне доручення в іноземній валюті від 14.12.2021 №18;

- довідка про транспортні витрати від 16.12.2021 №97068-2;

- контракт від 13.12.2021 № 13.12.2021;

- специфікація №1 від 13.12.2021.

У графі 34 митної декларації була вказана країна походження товару Великобританія. Для підтвердження походження товару було надано сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.1 від 17.12.2021 № S0241276.

Однак, при митному оформленні МД №UA101020/2021/029491 від 23.12.2021 виник сумнів щодо достовірності декларування статусу походження даного товару.

З урахуванням наведеного, митницею була надана картка відмови у митному оформленні товарів від 23.12.2021 №UA101020/2021/01444 через необхідність перевірки при митному оформленні статусу походження ввезеного товару з території Сполученого Королівства у зв`язку з наявністю обґрунтованого сумніву у достовірності заявленої інформації щодо статусу походження товару.

Не погоджуючись із даним висновком, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Статтею 36 Митного Кодексу України (далі - МК України) встановлено, що країна походження товару визначається з метою оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України, застосування до них заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, заборон та/або обмежень щодо переміщення через митний кордон України, а також забезпечення обліку цих товарів у статистиці зовнішньої торгівлі. Країною походження товару вважається країна, в якій товар був повністю вироблений або підданий достатній переробці відповідно до критеріїв, встановлених цим Кодексом. Під країною походження товару можуть розумітися група країн, митні союзи країн, регіон чи частина країни, якщо є необхідність їх виділення з метою визначення походження товару.

Повністю вироблені або піддані достатній переробці товари преференційного походження визначаються на основі законів України, а також міжнародних договорів України, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України.

У разі, якщо у виробництві товару беруть участь дві або більше країн, країною походження товару вважається країна, в якій були здійснені останні операції з переробки, достатні для того, щоб товар отримав основні характерні риси повністю виготовленого товару, що відповідають критеріям достатньої переробки згідно з положеннями цієї статті відповідно до частини 1 статті 40 МК України.

Відповідно до пункту 2 статті 43 МК України країна походження товару заявляється (декларується) митному органу шляхом зазначення назви країни походження товару та відомостей про документи, що підтверджують походження товару, у митній декларації. Згідно із цією статтею документами, що підтверджують країну походження товару, є сертифікат про походження товару, засвідчена декларація про походження товару, декларація про походження товару, сертифікат про регіональне найменування товару.

Сертифікат про походження товару - це документ, який однозначно свідчить про країну походження товару і виданий компетентним органом даної країни або країни вивезення, якщо у країні вивезення сертифікат видається на підставі сертифіката, виданого компетентним органом у країні походження товару.

Відповідно до частини 4 статті 44 МК України у разі переміщення товарів через митний кордон України країна походження товару обов`язково заявляється (декларується) митному органу шляхом зазначення в митній декларації назви країни походження товару та відомостей про сертифікат про походження товару, серед іншого, на товари, до яких застосовуються преференційні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України.

Слід зазначити, що відповідно до частини першої статті 270 МК України правила оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України, митом, крім особливих видів мита, встановлюються цим Кодексом та міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з частиною п`ятою статті 280 МК України ввізне мито є диференційованим щодо товарів, що походять з держав, які спільно з Україною входять до митних союзів або утворюють з нею зони вільної торгівлі. У разі встановлення будь-якого спеціального преференційного митного режиму згідно з міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовуються преференційні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України. До товарів, що походять з України або з держав - членів Світової організації торгівлі, або з держав, з якими Україна уклала двосторонні або регіональні угоди щодо режиму найбільшого сприяння, застосовуються пільгові ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України, якщо інше не встановлено законом. До решти товарів застосовуються повні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України.

Частиною першою статті 281 МК України передбачено, що допускається встановлення тарифних пільг (тарифних преференцій) щодо ставок Митного тарифу України у вигляді звільнення від оподаткування ввізним митом, зниження ставок ввізного мита або встановлення тарифних квот відповідно до законодавства України та для ввезення товарів, що походять з держав, з якими укладено відповідні міжнародні договори.

Пунктом 2 частини першої статті 292 МК України передбачено, що митні платежі не сплачуються у разі, якщо відповідно до цього Кодексу, Податкового кодексу України, інших законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України щодо товарів надано звільнення або повне умовне звільнення від сплати митних платежів - у період дії такого звільнення і при дотриманні умов, у зв`язку з якими його надано.

З аналізу наведених норм права слідує, що у визначених законодавством випадках допускається встановлення тарифних пільг (тарифних преференцій) щодо ставок Митного тарифу України для ввезення товарів, що походять з держав, з якими укладено відповідні міжнародні договори.

Тарифна пільга (тарифна преференція) - це звільнення (повне або часткове) платника від нарахування і сплати мита й податків за наявності підстав, визначених законодавством України, які надаються у вигляді (1) звільнення від оподаткування митом, (2) зниження ставки ввізного мита, (3) встановлення тарифних квот.

Законом України від 16.12.2020 № 1100-ІХ була ратифікована Угода про політичне співробітництво, вільну торгівлю і стратегічне партнерство між Україною та сполученим Королівством Великої Британії і північної Ірландії (далі Угода).

Відповідно до ст.29 Угоди сторони скасовують усі ввізні мита на продукцію походженням з іншої Сторони, за винятком передбачених Графіками, зазначених у Додатку I-A до цієї Угоди.

Статтею 37 Угоди передбачено, що сторони домовились, що адміністративне співробітництво є важливим для реалізації та контролю преференційного режиму, наданого відповідно до цієї Глави, та підкреслюють свої зобов`язання боротися з незаконними діями та шахрайством в митних питаннях, пов`язаних з імпортом, експортом, транзитом товарів та їх розміщенням під будь-яким іншим митним режимом або процедурою, зокрема заходи заборони, обмеження або контролю.

Відповідно до Протоколу I "Щодо визначення концепції "Походження товарів" та методів адміністративного співробітництва" до Угоди (далі Протокол І) з метою впровадження цієї Угоди перелічені далі товари мають вважатися як такі, що походять зі Сполученого Королівства:

- товари, цілком вироблені в Сполученому Королівстві, як це визначається в статті 5 цього Протоколу;

- товари, отримані в Сполученому Королівстві з матеріалів, які не були вироблені цілком на його території, за умови, що такі матеріали пройшли достатню обробку чи переробку в Сполученому Королівстві відповідно до статті 6 цього Протоколу.

Згідно із ст.16 Протоколу І товари, що походять з однієї Сторони після ввезення до іншої Сторони підпадають під дію цієї Угоди за умови подання одного з таких документів:

- сертифікат із перевезення товару EUR.1, зразок якого наведений у включеному Додатку III а;

- сертифікат із перевезення товару EUR-MED, зразок якого наведений у включеному Додатку III b; або

- у випадках, указаних у статті 22(1), декларація (надалі «декларація походження» або «декларація походження EUR-MED»), надана експортером до інвойса, повідомлення про доставку чи будь-якого іншого комерційного документа, який описує розглядувані товари достатньо детально для того, щоб їх можна було ідентифікувати. Текст декларації походження наведений у включених Додатках IV а і b.

Відповідно до ст.17 Протоколу І сертифікат із перевезення товару EUR.1 або EUR-MED має бути виданий митними органами Сторони-експортера на письмову заявку експортера або, під відповідальність експортера, його вповноваженим представником.

Для цього експортер або його вповноважений представник має заповнити сертифікат із перевезення товару EUR.1 або EUR-MED, а також бланк заявки, зразок якої наведений у включених Додатках III а і b. Ці бланки мають бути заповнені однією з мов, якими складено цю Угоду, і відповідно до норм національного законодавства країни експорту. Якщо ці бланки заповнюються від руки, вони повинні заповнюватися ручкою друкованими літерами. Опис товарів потрібно викласти у виділеній для цього графі, не залишаючи вільних рядків. Якщо графа не заповнена повністю, під останнім рядком опису проставляється горизонтальна лінія, вільне місце перекреслюється.

Експортер, який подає заявку про видачу сертифіката з перевезення товару EUR.1 або EUR-MED, повинен бути готовим у будь-який час на вимогу митних органів Сполученого Королівства або України, у якій видається сертифікат із перевезення товару EUR.1 або EUR-MED, надати всі належні документи на підтвердження статусу походження розглядуваних товарів, а також виконання інших умов цього Протоколу.

Статтею 32 Протоколу І передбачено, що з метою належного застосування цього Протоколу Сполучене Королівство та Україна повинні допомагати один одному, через компетентні митні адміністрації в перевірці достовірності сертифікатів із перевезення товару EUR.1 та EUR-MED, декларацій про походження і декларацій про походження EUR-MED та правильності інформації, що міститься в цих документах.

Відповідно до ст.33 Протоколу І подальші перевірки підтверджень походження мають здійснюватися в довільному порядку або тоді, коли митні органи Сторони-імпортера мають обґрунтовані сумніви в достовірності таких документів, статусі походження відповідних товарів або виконанні інших вимог цього Протоколу.

З метою реалізації положень пункту 1 митні органи Сторони-імпортера повинні повернути сертифікат із перевезення товару EUR.1 або EUR-MED та інвойс, якщо він був поданий, декларацію про походження або декларацію про походження EUR-MED або копії цих документів митним органам Сторони-експортера, указавши за необхідності причини запиту перевірки. Будь-які отримані документи й інформація, що вказують на недостовірність інформації, наведеної в підтвердженні походження, повинні бути надіслані для обґрунтування запиту про здійснення перевірки.

Перевірка має бути здійснена митними органами Сторони-експортера. Для виконання цього завдання вони мають право вимагати будь-яких доказів і здійснювати будь-яку перевірку рахунків експортера й інші перевірки, які вважатимуть належними.

Якщо митні органи Сторони-імпортера вирішують призупинити надання преференційного режиму для товарів, щодо яких здійснюється перевірка, до надходження результатів цієї перевірки, імпортеру пропонується видача товарів із застосуванням будь-яких запобіжних заходів, які вважатимуться необхідними.

Митні органи, на запит яких була здійснена перевірка, мають бути якнайшвидше повідомлені про її результати. Ці результати повинні чітко вказувати на те, чи є перевірені документи достовірними та чи можуть розглядувані товари бути визнані такими, що походять зі Сполученого Королівства, України або однієї з країн, згаданих у статтях 3 та 4, і чи відповідають вони іншим вимогам цього Протоколу.

Якщо в разі обґрунтованих сумнівів відповідь на запит про перевірку не надійшла протягом десяти місяців із дати подання цього запита або якщо відповідь не містить достатньої інформації для визначення достовірності розглядуваного документа або справжнього походження товарів, митні органи, що подали запит, повинні за відсутності виняткових обставин відмовити в наданні права на преференції.

Статтею 45 МК України передбачено, що у разі виникнення сумнівів з приводу дійсності документів про походження товару чи достовірності відомостей, що в них містяться, включаючи відомості про країну походження товару, митний орган може звернутися до компетентного органу, що видав документ, або до компетентних організацій країни, зазначеної як країна походження товару, із запитом про проведення перевірки цих документів про походження товару чи надання додаткових відомостей. Запит про проведення перевірки надсилається протягом 1095 днів з дня подання документа про походження товару, крім випадків, коли така перевірка ініціюється у зв`язку з кримінальним провадженням.

У випадках, визначених статтею 45 МК України, товар вважається таким, що походить з відповідної країни, з моменту отримання митними органами належним чином оформлених документів про походження товару або затребуваних ними додаткових відомостей.

Згідно із частиною 2 статті 48 МК України товари, походження яких достовірно не встановлено, випускаються митним органом у вільний обіг на митній території України за умови сплати ввізного мита за повними ставками Митного тарифу України.

Відповідно до ст. 336 Митного кодексу України однією з форм митного контролю, що здійснюється безпосередньо посадовими особами митних органів, є направлення запитів до інших державних органів, установ та організацій, уповноважених органів іноземних держав для встановлення автентичності документів, поданих митному органу.

Позивач у позові наголошував, що митним органом не доведено існування обґрунтованих сумнівів щодо походження товару.

Суд не погоджується з вказаним твердженням позивача, оскільки, як зазначає відповідач, в Реєстрі товарів, походження яких не підтверджено митними органами зарубіжних країн у відповідності до угод про вільну торгівлю за період 2016 3 квартал 2021 року, який веде Державна митна служба України, наявна інформація про не підтвердження преференційного походження ідентичних товарів ввезених раніше ТОВ "Нова-Технологія 1" від іншого експортера. Зокрема, при митному оформленні МД №UA101070/2017/032519 від 27.12.2017 декларантом ТОВ "Нова-Технологія 1" було подано сертифікат з перевезення товару форми EUR.1 від 14.12.2017 №PL/MF/AN 0269263 товару "телескопічний навантажувач, бувший у використанні, марки JCB 535-95". При проведенні в подальшому перевірки достовірності заявленої інформації щодо статусу походження товару було встановлено, що зазначений товар не може вважатися продуктом з території ЄС, оскільки експортер не довів походження товару, таким чином, товар слід вважати невідомого походження.

Вказане підтверджується й листом ДФС №1221/7/06-70-19 від 19.07.2019 та доданими до нього документами.

Отже, у митного органу були обґрунтовані сумніви щодо достовірності сертифікату із перевезення товару EUR.1, що був поданий декларантом ТОВ "Нова-Технологія 1" при митному оформленні товару "телескопічний навантажувач, бувший у використанні, марки JCB 533-105", а тому виникло право звернутися до компетентного органу, що видав документ, або до компетентних організацій країни, зазначеної як країна походження товару, із запитом про проведення перевірки цього документу про походження товару, що узгоджується із ст.45 МК України.

При цьому митним органом, відповідно до п.4 ст.33 Протоколу І було застосовано запобіжний захід застосування пільгової ставки ввізного мита замість преференційної. Різниця митних платежів складає: мито 71944,38 грн., податок на додану вартість 14388, 88 грн., загальна сума платежів 86333,26 грн.

В подальшому митне оформлення товару завершено за МД від 23.12.2021 №UA101020/2021/029621.

Суд звертає увагу позивача, що митним органом не було відмовлено у наданні преференційного режиму, як помилково вважає позивач, а повідомлено про призупинення застосування преференцій до отримання результатів перевірки достовірності документів про преференційне походження товару.

Одночасно, наданий при митному оформленні сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.1 від 17.12.2021 № S0241276 Житомирською митницею було направлено листом від 28.12.2021 №7.19-2/15/4/4320 Державній митній службі України для направлення компетентним митним органам Сполученого Королівства для проведення перевірки достовірності зазначеного сертифікату.

Як зазначає відповідач, наразі відповідь на запит Житомирської митниці не надходила.

Слід зазначити, що в разі надходження підтвердження достовірності сертифікату EUR.1 від 17.12.2021 № S0241276 надміру сплачені при митному оформленні кошти будуть повернуті імпортеру.

Отже, в даному випадку, рішення про відновлення преференційного режиму може бути прийнято після отримання підтверджуючих документів від митних органів Сполученого Королівства, що узгоджується з вимогами частини 5 статті 45 Митного кодексу України, де зазначено, що у випадках, визначених цією статтею, товар вважається таким, що походить з відповідної країни, з моменту отримання митними органами належним чином оформлених документів про походження товару або затребуваних ними додаткових відомостей.

При цьому, позивачу було роз`яснено умови, виконання яких забезпечить можливість митного оформлення товарів. Зокрема, митним органом відзначено про необхідність оформлення нової митної декларації без застосування преференційного режиму до даного товару (вживаного транспортного засобу), що після надходження результатів перевірки документів про походження буде змінено шляхом відновлення преференційного режиму до заявленого до митного оформлення товару.

Таким чином, встановлені в ході розгляду обставини свідчать про правомірність оформлення відповідачем оскаржуваної картки відмови в митному оформленні товару, оскільки в останній було чітко роз`яснено причини відмови в митному оформленні та вимоги, виконання яких забезпечить можливість митного оформлення товару.

Відповідно до ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На переконання суду, відповідач, як суб`єкт владних повноважень довів правомірність своїх дій та рішення, а тому відсутні підстави для задоволення позову.

Керуючись ст.241-246, 255, 295 КАС України, суд

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.А.Шуляк

Повний текст складено: 17 серпня 2022 р.