Справа № 205/7048/21 (2-а/205/29/22)
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2022-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

16 серпня 2022 року м. Дніпросправа № 205/7048/21 (2-а/205/29/22)
(суддя Остапенко Н.Г., м. Дніпро )

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чередниченка В.Є. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Панченко О.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Департаменту патрульної поліції на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 лютого 2022 року у справі №205/7048/21 (2-а/205/29/22) за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області, Департаменту патрульної поліції, інспектора 3 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Кульбій Дмитра Володимировича про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 13 серпня 2021 року звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області, Департаменту патрульної поліції, інспектора 3 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Кульбій Дмитра Володимировича в якому, з урахуванням уточнень, просить скасувати постанову про адміністративне правопорушення серії ЕАО № 4588484 складену відповідачем та провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Позов обґрунтовано тим, що в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.122 КУпАП, оскільки відповідачем не доведено факт того, що позивач керував автомобілем в зоні дії дорожнього знаку « 5.45» ПДР, що означає «початок населеного пункту».

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 лютого 2022 року позов задоволено повністю.

Рішення суду мотивовано тим, що відповідач не довів правомірності свого рішення, оскільки з доказів, наявних у матеріалах справи не вбачається порушення позивачем п. 12.4 ПДР. Суд першої інстанції зазначив, що інспектором не надано суду належних та допустимих доказів проведення контролю швидкості руху автомобіля в межах дії дорожнього знаку « 5.70», а також інформації про те, чи був взагалі вказаний дорожній знак встановлений на ділянці дороги, де органами поліції здійснювався контроль за порушеннями Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Департамент патрульної поліції оскаржив його до апеляційного суду, з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що суд першої інстанції неповно встановив обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що згідно з постановою серії ЕАО № 4588484 від 05.08.2021 року, складеної відповідачем, 05.08.2021 року о 09 год. 29 хв. в м. Дніпро вул. Заповідна, 130 позивач керував транспортним засобом NISSAN ROGUE, державний номерний знак НОМЕР_1 зі швидкістю 78 км/год, чим порушив встановлене обмеження швидкості у населеному пункті на 38 км/год. Швидкість вимірювалась лазерним вимірювачем Truck LTI 20/20 ТС 000314, чим порушив п. 12.4 ПДР. Порушення швид. режиму в населених пунктах (дозвол швид. не більше 50 км/год), чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП (а.с.6).

Законність та обґрунтованість вищезазначеної постанови є предметом спору переданого на вирішення суду.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при ухваленні оскарженого рішення, виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачене адміністративну відповідальність.

Відповідно до частини 1 статті 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 12.4 розділу 12 ПДР України встановлено, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 70 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Статтею 40 Закону України «Про національну поліцію» передбачено застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Так, частиною 1 цього Закону закріплено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці.

Тобто, належним доказом правопорушення є фотофіксація або відеофіксація вчиненого правопорушення розміщена на видному місці.

Лазерний вимірювач швидкості TRUCAM LT1 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів, що підтверджується наявними в матеріалах справи копією свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №22-01/21173, копією сертифіката серії А №006694, експертним висновком №04/02/03-3008 (а.с.55-57).

Отже, згідно з технічними характеристиками прилад, за допомогою якого проводився замір швидкості «TruCAM» LTI 20/20, спроможний робити фото- та відеозйомку, тому його покази можливо розцінювати як беззаперечний доказ по справі.

Враховуючи те, що порушення позивачем ПДР зафіксовано пристроєм вимірювання швидкості TRUCAM, суд апеляційної інстанції зробив висновок про те, що додані до відзиву відомості зафіксовані TRUCAM свідчать про надання відповідачем належних доказів в підтвердження вчиненого позивачем правопорушення.

При цьому, суд апеляційної інстанції приймає до уваги те, що з доданих до відзиву доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 122 КУпАП вбачається, що фіксація правопорушення була здійснена «ТС000314», що свідчить про те, що зазначення в оскаржуваній постанові про вимірювання «Truck LTI 20/20 ТС 000314», а не «TruCAM» швидкості руху автомобіля позивача є недоліком (опискою), що не впливає на достовірність наданих відповідачем доказів, так як фактично вимірювання швидкості руху автомобіля позивача було здійснено TRUCAM LT1 20/20, який пройшов Державну перевірку та реєстрацію.

Водночас, суд апеляційної інстанції зауважує, що порушення позивачем ПДР зафіксовано пристроєм вимірювання швидкості TruCAM в ручному режимі, а не в автоматичному, тому вимоги ч.2 ст.40 Закону України «Про Національну поліцію» не розповсюджуються на спірні відносини.

Суд апеляційної інстанції зауважує і на тому, що за технічними характеристиками лазерний вимірювач швидкості TruCAM відноситься в тому числі і до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, конструктивно створений для утримання в руках під час вимірювань. Крім основного, ручного режиму роботи, вимірювач може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості руху транспортних засобів в автоматичному режимі (без участі оператора), а тому висновок суду щодо обов`язковості стаціонарного встановлення вимірювача швидкості TruCAM спростовується.

Щодо доводів позивача про те, що відповідачем не доведено факт того, що позивач керував автомобілем в зоні дії дорожнього знаку « 5.45» ПДР, що означає «початок населеного пункту», суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Так, як вбачається з тексту постанови, серії ЕАО № 4588484 від 05.08.2021 року, місцем вчинення правопорушення є м. Дніпро вул. Заповідна, 130, в той час як м. Дніпро є населеним пунктом і позивач в свою чергу повинен був виконати вимоги пункту 12.4 розділу 12 ПДР України яким встановлено, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що доводи позивача фактично зводяться до того, що відповідачем не надано доказів дії дорожнього знаку « 5.45» ПДР, що означає «початок населеного пункту», в той час як факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення у м. Дніпро ним не заперечується.

Поряд з цим, суд апеляційної інстанції приймає до уваги й те, що з доданих до відзиву на позовну заяву доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення у м. Дніпро є відеофіксація з якої вбачається, що дорожній знак « 5.46» ПДР, що означає «кінець населеного пункту» знаходиться позаду транспортним засобом NISSAN ROGUE, державний номерний знак НОМЕР_1 , що свідчить про те, що цей транспортний засіб на час фіксації правопорушення здійснював рух у населеному пункті.

Також, суд апеляційної інстанції зауважує, що зазначення в оскаржуваній постанові про перевищення позивачем швидкості руху на 38 км/год не впливає на правильність кваліфікації вчиненого ним правопорушення, оскільки з наданих відповідачем доказів вбачається, що позивач рухався зі швидкість 78 км/год при допустимій швидкості руху 50 км/год, тобто таке перевищення становить 28 км/год, що підпадає під дію ч.1 ст. 122 КупАП.

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на рішення Європейського суду з прав людини в справі "O'Halloran and Francis v. the United Kingdom" згідно з висновком якого будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати значної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.

Отже, водій при керуванні автомобілем зобов`язаний, в першу чергу, дотримуватись вимог Правил дорожнього руху.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.

Керуючись: пунктом 2 частини 1 статті 315, статтями 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції задовольнити.

Рішення Департаменту патрульної поліції на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 лютого 2022 року у справі №205/7048/21 (2-а/205/29/22) - скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 16 серпня 2022 року.

Головуючий - суддя В.Є. Чередниченко

суддя С.М. Іванов

суддя О.М. Панченко