Справа № 480/11507/21
Суддя: І.Г. Шевченко
Дата ухвалення: 2022-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Сумський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Шевченко І.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Сумській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-
В С Т А Н О В И В:
Позовні вимоги мотивовані тим, що висновки відповідача, викладені в акті, є незаконними та необґрунтованими, а прийняті на його основі спірні податкові повідомлення-рішення від 27.08.2021 є протиправними та таким, що підлягають скасуванню.
Так, щодо встановленого порушення як неподання до ДПІ повідомлення за формою 20-ОПП, позивач вказала, що обов`язок подавати повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, за формою №20-ОПП до контролюючого органу виникає у платника податків лише у випадку придбання або взяття в оренду певного майна. При цьому, акт перевірки не містить інформації та посилань на докази, які лягли в основу висновків ГУ ДПС у Сумській області, щодо виявлення певного майна, яке є об`єктом оподаткування та необхідності подання Повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, за формою №20-ОПП. Таким чином вважає, що неї не виник обов`язок з подання Повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, за формою №20-ОПП.
Однак, акт перевірки не містить жодних посилань щодо вчинення фізичними чи юридичними особами будь-яких правочинів з ФОП ОСОБА_1 , а також будь-яких змістовних доказів, що саме з фізичними особами були вчинені такі правочини на придбання товарів, що є грубим порушення з боку ГУ ДПС у Сумській області.
Так, відповідачеві було надано в запереченнях на акт копії договорів поставки від 22.07.2019 №19/07/22 та від 10.01.2020 №20/01/10, а також пояснення від позивача. При цьому, аналіз норм чинного законодавства, на які посилається ГУ ДПС у Сумській області, стосовно наслідків відсутності документів первинного обліку щодо нарахування на адресу інших фізичних осіб сум доходів, свідчить про те, що обов`язок у позивача, щодо здійснення виплати, як податкового агенту, податку на доходи з фізичних осіб та військового збору, по взаємовідносинах з фізичними особами не виникнув, оскільки грошові кошти фізичним особам (громадянам) не сплачувалися.
Ухвалою суду від 15.11.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Так, на порушення п. 63.3 ст. 63 Податкового кодексу України ФОП ОСОБА_1 не подано до податкового органу повідомлення про об`єкти оподаткування, або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, за формою №20-ОПП. Даний висновок зроблений на підставі того, що вид діяльності, який здійснювала ФОП ОСОБА_1 , а саме 46.90 «Неспеціалізована оптова торгівля», потребує наявності місць зберігання, навантаження та розвантаження деревного вугілля. Також, перевіркою встановлено провадження зовнішньоекономічної діяльності ФОП Бєльською в перевіряємому періоді, яку неможливо було б здійснювати без наявності об`єктів оподаткування.
При цьому, на перевірку ФОП ОСОБА_1 не були надані документи щодо джерел походження деревного вугілля, яке було реалізоване у 2019-2020 роках покупцям: контракти, договори, накладні, акти закупівлі, документи, пов`язані з проведенням навантажувально-розвантажувальних робіт, зберіганням та транспортуванням товару від постачальників до покупця, розрахункові документи при здійсненні закупівлі товару.
Згідно наданого письмового пояснення позивача від 14.07.2021, було з`ясовано, що договори не збереглися, інших документів вона не має, крім тих, що були відправлені поштою.
На момент перевірки відсутня податкова інформація про виплати в адресу суб`єктів господарювання - підприємців-постачальників деревного вугілля для ФОП ОСОБА_1 , відсутні товарно-транспортні накладні, документи складського обліку чи будь-які інші документи, що підтверджували б факт придбання деревного вугілля у суб`єктів господарювання-підприємців та проведені взаєморозрахунки, а також відсутня інформація про виплати від ФОП ОСОБА_1 в адресу юридичних осіб за постачання деревного вугілля: прибуткові касові ордери чи банківські виписки про безготівкову оплату, товарно-транспортні накладні, документи складського обліку чи будь-які інші документи,
Отже, всі операції з придбання деревного вугілля ФОП ОСОБА_1 здійснені у контрагентів, по відношенню до яких ФОП ОСОБА_1 виступає податковим агентом та відповідно до ст. 57 Податкового кодексу України зобов`язана сплатити суму податкового зобов`язання (суму нарахованого (утриманого) податку), самостійно визначеного нею з доходу, що виплачується на користь платника податку-фізичної особи та за рахунок такої виплати, у строки, передбачені Податковим кодексом України.
Таким чином, незалежно від того на якій системі оподаткування перебуває платник податку він зобов`язаний вести облік та виконувати функції податкового агента в частині звітування за формою № 1-ДФ про суми виплат та осіб, яким здійснювалися виплати за придбані товари (роботи, послуги).
Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 у перевіряємому періоді здійснювала діяльність на спрощеній системі оподаткування. Відповідно п. 297.3 ст. 297 Податкового кодексу України, платник єдиного податку виконує передбачені цим Кодексом функції податкового агента у разі нарахування (виплати, надання) оподатковуваних податком на доходи фізичних осіб доходів на користь фізичної особи, яка перебуває з ним у трудових або цивільно-правових відносинах. Враховуючи вищевикладене, фізична особа-підприємець при закупівлі у власників вугілля деревного, повинна утримувати податок з доходів фізичних осіб з виплачених за таку продукцію доходів. Таким чином, за результатами перевірки ФОП ОСОБА_1 було донараховано податок на доходи фізичних осіб за період з 17.07.2019 по 30.03.2020 на загальну суму 491610,63 грн.
Крім того, на порушення п. 44.1, 44.3, 44.5, 44.6 ст. 44, п. 85.2 ст. 85 Податкового кодексу України, фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 не забезпечено зберігання та надання на перевірку первинних документів, пов`язаних з обчисленням та сплатою податків зборів, ведення яких передбачено законодавством, а саме, контрактів на реалізацію вугілля деревного, ВМД, документів щодо транспортування товару, первинних документів, пов`язаних із закупівлею товару, тощо, наявність яких, згідно розділу IV Податкового кодексу України, передбачає звільнення від оподаткування податком на доходи фізичних осіб та військовим збором.
Ухвалою суду від 28.04.2022 у відповідача було витребувано додаткові докази у справі, на виконання вимог якої такі докази представником відповідача було надано (а.с.79-116).
Станом на сьогодні, відповіді на відзив від позивача до суду не надходило.
Дослідивши наявні матеріали справи, заяви по суті справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вбачає необхідним позов задовольнити, виходячи з наступного.
Судом було встановлено, що позивач у спірний період була зареєстрована як фізична особа-підприємець (ФОП) та перебувала на обліку у податкового органу як платник податків.
Так, перевіркою встановлення порушення ФОП ОСОБА_1 :
1) п. 63.3 ст. 63 Податкового кодексу України, в результаті неподання до Тростянецької ДПІ (Тростянецький район) в 2019 р. повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (форма № 20-ОПП) при здійсненні оптової торгівлі деревним вугіллям;
2) п.п. 164.1.1 п. 164.1 ст. 164, п.п. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168, п. 177.7 ст.177 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на доходи фізичних осіб за період з 17.07.2019 по 30.03.2020 на загальну суму 491610,63 грн., в т.ч. за 2019 р. в сумі 239466,63 грн., за 2020 в сумі 252144 грн.;
4) п. 51.1 ст. 51, п.п. б п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України, в результаті не подання до контролюючого органу податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків (форма №1ДФ) за 2019 - 2020 р.р.;
5) п. 44.1, п. 44.3, п. 44.5, п. 44.6 ст. 44, п. 85.2 ст. 85 Податкового кодексу України, в результаті ненадання платником податків в повному обсязі первинних документів, що належали до предмета перевірки або пов`язані з ним.
Не погоджуючись з висновками акта перевірки, позивачем до ГУ ДПС у Сумській області подано заперечення на акт перевірки від 09.08.2021 з додатковими документами, а саме, договорами та специфікаціями до них. Однак, за результатами розгляду поданого заперечення, позивачу надано відповідь на заперечення до акта, згідно якої висновки акта документальної позапланової перевірки від 21.07.2021 залишено без змін як такі, що є правомірними (а.с.103-110).
За результатами вказаної перевірки, ГУ ДПС у Сумській області 27.08.2021 були прийняті, серед іншого такі податкові повідомлення-рішення, які є предметом оскарження у цій справі:
Надаючи правову оцінку відносинам, що в даному випадку склалися між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до п.57.1 ст. 57 Податкового кодексу України податковий агент зобов`язаний сплатити суму податкового зобов`язання (суму нарахованого (утриманого) податку), самостійно визначеного ним з доходу, що виплачується на користь платника податку - фізичної особи та за рахунок такої виплати, у строки, передбачені цим Кодексом.
У свою чергу, згідно вимог п.п. 14.1.180 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (далі ПК України) податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов`язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу;
Відповідно до п.164.1 ст.164 розділу ІV ПК України базою оподаткування податком на доходи фізичних осіб є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.
На підставі п.п. 168.1.1, 168.1.2 п. 168.1 ст. 168 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу. Податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом.
Згідно вимог ст.171 ПК України особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку.
Особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з інших доходів, є: а) податковий агент - для оподатковуваних доходів з джерела їх походження в Україні; б) платник податку - для іноземних доходів та доходів, джерело виплати яких належить особам, звільненим від обов`язків нарахування, утримання або сплати (перерахування) податку до бюджету.
Відповідно до вимог п. 176.2 ст. 176 ПК України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов`язані: а) своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок; б) подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до контролюючого органу за місцем свого розташування. Такий розрахунок подається лише у разі нарахування сум зазначених доходів платнику податку податковим агентом протягом звітного періоду. Запровадження інших форм звітності з зазначених питань не допускається.
Згідно вимог п. 177.7 ст. 177 ПК України фізична особа - підприємець вважається податковим агентом працівника - фізичної особи, яка перебуває з нею у трудових, цивільно-правових відносинах, або будь-якої іншої фізичної особи щодо будь-яких оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) на користь такої особи.
Також, на підставі п.16-1 Підрозділу 10 Розділу ХХ ПК України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу. Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту. Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту. Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу.
Порядок заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку та форма розрахунку №1ДФ затверджені Наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015 № 4 (далі Порядок; в редакції, чинній станом на час провадження господарської діяльності позивачем у перевіряємий період). Дія цього Порядку поширюється на податкових агентів, а саме: юридичних осіб (їх філії, відділення, інші відокремлені підрозділи), самозайнятих осіб, представництва нерезидентів - юридичних осіб, інвесторів (операторів) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) нараховують (виплачують, надають) доходи фізичній особі та/або зобов`язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, а також військовий збір, передбачений пунктом 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Кодексу (п. 1.3 Порядку).
Згідно вимог п. 1.2 Порядку податковим розрахунком є документ, який свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.
З аналізу вказаних норм вбачається, що у разі нарахування чи виплати оподатковуваного доходу на користь платника податку фізична особа-підприємець виступає податковим агентом та зобов`язана утримувати та перераховувати до бюджету податок на доходи фізичних осіб із суми такого доходу та військовий збір, а також подавати до податкового органу податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку за формою № 1ДФ.
При цьому фізична особа-підприємець вважається податковим агентом фізичної особи, на користь якої нараховується (виплачується) будь-який оподатковуваний дохід, не лише у зв`язку з перебуванням у трудових чи цивільно-правових відносинах з такою особою.
Як вбачається з акта перевірки (а.с.93-95,99), податковим органом згідно банківських виписок було встановлено, що позивачем було знято готівкові кошти з розрахункового рахунку, у тому числі в 2019р. на загальну суму 1330370,19грн. (у т.ч. оплата за товар у сумі 1770,19грн.) та у 2020р. на загальну суму 1400800грн. ФОП ОСОБА_1 в ході перевірки давала пояснення, що готівка знімалась на закупівлю товару (а.с.68).
Враховуючи, що документів, які б підтверджували придбання деревного вугілля на перевірку не надані, звітність за формою №1-ДФ до контролюючого органу не подавалась, на момент перевірки була відсутня інформація про наявність у позивача у власності чи користуванні виробничих потужностей з виробництва деревного вугілля, а також про оплату придбаного деревного вугілля у юридичних осіб чи фізичних осіб-підприємців (по відношенню до яких позивач не виступає податковим агентом), контролюючий орган зробив висновок, що деревне вугілля, реалізоване у 2019-2020роках покупцям, ФОП ОСОБА_1 було придбано на загальну суму 2731170,19грн. у громадян, тобто контрагентів-фізичних осіб, по відношенню до яких вона виступає податковим агентом, а тому позивач згідно ст. 57 ПК України зобов`язана була сплатити суму податкового зобов`язання (суму нарахованого (утриманого) податку за період з 17.07.2019 по 30.03.2020, самостійно визначеного нею з доходу, що виплачується на користь платника податку фізичної особи та за рахунок такої виплати у строки, передбачені ПК України, а також сплатити військовий збір.
Проте суд не погоджується з вказаними висновками податковими органу з огляду на їх необґрунтованість, виходячи з наступного.
Відповідно до п. 86.1 ст.86 ПК України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.
Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, або особами, уповноваженими на це у встановленому порядку, у строки, визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов`язаний його підписати.
Акт перевірки - документ, який складається у передбачених цим Кодексом випадках, підтверджує факт проведення перевірки та відображає її результати.
Згідно п. 2 Розділу І Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.08.2015 № 727, тут і далі в редакції чинній на час складання акта перевірки (далі - Порядок №727), акт документальної перевірки - службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки, відображає її результати і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Відповідно до п.1,3 розділу ІІ Порядку №727 результати документальних перевірок оформлюються у формі акта або довідки. У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт.
Акт документальної перевірки повинен містити систематизований виклад виявлених під час перевірки фактів порушень норм законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Акт документальної перевірки, згідно п.4 Розділу II Порядку №727, повинен містити всі суттєві обставини фінансово-господарської діяльності платника податків, які стосуються фактів виявлених порушень законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Пунктом 5 Розділу ІІ Порядку №727 передбачено, що факти виявлених порушень законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об`єктивно та повною мірою з посиланням на первинні документи, регістри податкового та бухгалтерського обліку, фінансової та іншої звітності, інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, ведення/складання яких передбачено законодавством, або отримані від інших суб`єктів господарювання, органів державної влади, у тому числі іноземних держав, правоохоронних органів, а також податкову інформацію, що підтверджують наявність зазначених фактів.
Таким чином акт перевірки має бути оформлений відповідно до встановлених стандартів якості, зокрема щодо доказовості, обов`язковості висновків, первинних документів, суміжності порушення податкового законодавства, коригування податкової звітності, алгоритму діяльності суб`єктів господарювання, розуміння діяльності підприємства, обставин укладання контрактів, відомостей про розрахунки, операцій з цінними паперами, відомостей про основні фонди і запаси, відомостей про заборгованість та зв`язок з господарською діяльністю.
У випадку встановлення в ході проведення перевірки порушень податкового законодавства, контролюючий орган повинен скласти акт перевірки, в якому описати виявлене порушення з посиланням на первинні документи, які його підтверджують.
Частиною 1 ст. 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні (надалі по тексту-Закон №996-XIV) визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
У свою чергу первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію (ст. 1 Закону №996-XIV).
В силу положень ч. 3 ст. 9 Закону №996-XIV, інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. Операції в іноземній валюті відображаються також у валюті розрахунків та платежів по кожній іноземній валюті окремо.
Таким чином суд зауважує, що суть документальної перевірки полягає саме у перевірці первинних бухгалтерських та податкових документів, які підтверджують правильність нарахування платником податків податкових зобов`язань, та такі висновки не можуть ґрунтуватись на припущеннях.
Водночас, досліджуючи акт перевірки судом встановлено, що податковим органом не було наведено жодної господарської операції, при здійсненні якої позивач, в порушення наведених вище норм, на нарахувала податкові зобов`язання. В акті перевірки не зазначено посилання на первинні документи на підставі яких відповідач дійшов висновку про порушення позивачем вимог податкового законодавства. Акт перевірки не містить реквізитів первинних документів, що свідчать про придбання деревного вугілля, його транспортування, проведення навантажувально-розвантажувальних робіт, їх зберігання.
Отже будь-які докази, які б свідчили про те, що ФОП ОСОБА_1 зняті з розрахункового рахунку кошти було витрачено саме на придбання певного товару, зокрема деревного вугілля, у відповідача були відсутні, як і відсутні докази на підтвердження придбання товару саме у фізичних осіб, у яких саме та в який конкретно період часу, що також унеможливлює встановити, коли ж саме в такому разі у позивача виник обов`язок зі сплати податків та подання звітності.
Більше того, позивачем до прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень 09.08.2021 було подано заперечення на акт перевірки, до яких серед іншого було додано два договори поставки разом із специфікаціями, укладені у липні 2019р. та січні 2020р. з фізичними особами-підприємцями на придбання деревного вугілля на загальну суму 2368000грн. (а.с.20-26,39-44), однак, належної оцінки наданим доказам відповідачем надано не було.
З огляду на викладене, суд доходить висновку, що відповідачем не доведено обґрунтованість висновків про порушення позивачем вимог статей 57, 164, 168, 176, 177 та п. 16-1 підрозділу 10 Перехідних положень Податкового кодексу України, оскільки доказів того, що позивачем у фізичних осіб здійснювалась закупівля деревного вугілля у 2019р. та 2020р., у зв`язку з чим позивач мав виступати податковим агентом, матеріали справи не містять.
Відповідно до ч.1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
Суд зазначає, що позивач, надавши письмові докази, що були предметом дослідження при розгляді справи, виконав вимоги ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України.
Натомість, відповідач, заперечуючи проти позову, в порушення вимог ч.2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, не надав жодних належних і допустимих доказів на підтвердження законності та обґрунтованості власних дій, що є предметом оскарження позивачем.
Склад податкового правопорушення, покладений в основу прийняття спірного податкового повідомлення-рішення, полягає в тому, що позивачем не подані повідомлення за формою №20-ОПП до контролюючого органу, що є порушенням вимог пункту 63.3 статті 63 Податкового кодексу України (а.с.82-83).
Відповідно до пункту 63.3 статті 63 ПК України одним із способів податкового контролю є контроль за місцем розташування як платника податків, так і об`єктів, які пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (неосновне місце обліку).
Згідно із вказаною нормою з метою проведення податкового контролю платники податків підлягають реєстрації або взяттю на облік у контролюючих органах за місцезнаходженням юридичних осіб, відокремлених підрозділів юридичних осіб, місцем проживання особи (основне місце обліку), а також за місцем розташування (реєстрації) їх підрозділів, рухомого та нерухомого майна, об`єктів оподаткування або об`єктів, які пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (неосновне місце обліку).
Об`єктами оподаткування і об`єктами, пов`язаними з оподаткуванням, є майно та дії, у зв`язку з якими у платника податків виникають обов`язки щодо сплати податків та зборів. Такі об`єкти за кожним видом податку та збору визначаються згідно з відповідним розділом цього Кодексу.
Платник податків зобов`язаний стати на облік у відповідних контролюючих органах за основним та неосновним місцем обліку, повідомляти про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, контролюючі органи за основним місцем обліку згідно з порядком обліку платників податків.
Об`єктом оподаткування, згідно з пунктом 22.1 статті 22 ПК України, можуть бути майно, товари, доход (прибуток) або його частина, обороти з реалізації товарів (робіт, послуг), операції з постачання товарів (робіт, послуг) та інші об`єкти, визначені податковим законодавством, із наявністю яких податкове законодавство пов`язує виникнення у платника податкового обов`язку.
Для здійснення такого податкового контролю застосовується Порядок обліку платників податків і зборів, затверджений наказом Міністерства фінансів України 09 грудня 2011 року №1588 із змінами та доповненнями (далі Порядок № 1588).
Згідно з пунктом 8.1 Порядку № 1588 платник податків зобов`язаний повідомляти про об`єкти оподаткування та об`єкти, пов`язані з оподаткуванням до контролюючих органів за основним місцем обліку.
За положеннями пунктів 8.2 та 8.4 Порядку № 1588 об`єктами оподаткування і об`єктами, пов`язаними з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (далі - об`єкти оподаткування), є майно та дії, у зв`язку з якими у платника податків виникають обов`язки щодо сплати податків та зборів. Такі об`єкти за кожним видом податку та збору визначаються згідно з відповідними розділами Податкового кодексу України.
Повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, за формою № 20-ОПП подається протягом 10 робочих днів після їх реєстрації, створення чи відкриття до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків (п. 8.4 Порядку № 1588).
Тобто, повідомлення про об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність за формою № 20-ОПП, подається до контролюючого органу протягом 10 робочих днів з дати оформлення договору купівлі-продажу, оренди чи іншого документа на право володіння, користування або розпорядження об`єктом оподаткування.
Пунктом 117.1 статті 117 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час припинення позивачем підприємницької діяльності) передбачено, що неподання у строки та у випадках, передбачених цим Кодексом, заяв або документів для взяття на облік у відповідному контролюючому органі, реєстрації змін місцезнаходження чи внесення інших змін до своїх облікових даних, неподання виправлених документів для взяття на облік чи внесення змін, подання з помилками чи у неповному обсязі, неподання відомостей стосовно осіб, відповідальних за ведення бухгалтерського обліку та/або складення податкової звітності, відповідно до вимог встановлених цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу на самозайнятих осіб у розмірі 170 гривень, на юридичних осіб, відокремлені підрозділи юридичної особи чи юридичну особу, відповідальну за нарахування та сплату податків до бюджету під час виконання договору про спільну діяльність - 510 гривень.
У разі неусунення таких порушень або за ті самі дії, вчинені протягом року особою, до якої були застосовані штрафи за таке порушення, - тягнуть за собою накладення штрафу на самозайнятих осіб у розмірі 340 гривень, на юридичних осіб, відокремлені підрозділи юридичної особи чи юридичну особу, відповідальну за нарахування та сплату податків до бюджету під час виконання договору про спільну діяльність, - 1020 гривень.
В акті вказано, що позивач в 2019р. не подано до податкового органу повідомлення за формою №20-ОПП.
У відзиві представник відповідача відмічає, що з огляду на здійснення ФОП ОСОБА_1 виду діяльності 46.90 «Неспеціалізована оптова торгівля», вказане потребувало наявності місць зберігання, навантаження та розвантаження деревного вугілля, а тому позивач зобов`язана була подати повідомлення за формою №20-ОПП. Однак, вказані доводи суд не приймає до уваги, оскільки доказів на підтвердження таких висновків суду не надано.
При цьому, ані акт, ані оскаржуване рішення, ані відзив не містять даних з приводу того, повідомлення про які саме об`єкти оподаткування, пов`язані зі здійсненням діяльності з оптової деревного вугілля, мало бути і не було подане позивачем.
Отже, відповідач, на якого покладено тягар доказування в адміністративному процесі, не надав суду доказів, які б свідчили, що у 2019р. у ФОП ОСОБА_1 з`явились об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність та які саме та в який конкретно період часу, що також унеможливлює встановити, коли ж саме в такому разі у позивача виник обов`язок на подання повідомлення за формою №20-ОПП.
З огляду на викладене, суд доходить висновку, що відповідачем не доведено обґрунтованість висновків про порушення позивачем вимог п.63.3 ст. 63 ПК України, оскільки доказів того, що у позивача у 2019р. з`явились об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, матеріали перевірки та справи не містять.
Згідно із частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи вказане положення, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Сумській області суму судового збору в розмірі 5588,60грн., сплаченого нею за подання позовної заяви згідно квитанції (а.с.8).
Керуючись ст.ст. 90, 241, 242, 243, 244, 245, 246, 250, 255, 295, 297, п.15.5 Розділу VІІ Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Стягнути з Головного управління ДПС у Сумській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 в рахунок повернення сплачений при подачі позову судовий збір в розмірі 5588 (п`ять тисяч п`ятсот вісімдесят вісім) грн. 60коп. Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 18.08.2022.

Суддя І.Г. Шевченко