Справа № 480/2386/22
Суддя: С.В. Воловик
Дата ухвалення: 2022-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2022 року Справа № 480/2386/22

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Воловика С.В.,

за участі секретаря судового засідання - Дараган Ю.П.,

представника позивача - Галімон Н.А.,

представника відповідача - Шинкаренко І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Суми адміністративну справу № 480/2386/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна виробничо-комерційна компанія "Федорченко" (далі позивач, ТОВ «БВКК «Федорченко») до Головного управління ДПС України у Сумській області (далі відповідач, ГУ ДПС у Сумській області) про:

- визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 26 січня 2022 року № 2, № 2 та № 2.

У С Т А Н О В И В:

І. Позиція позивача

За результатами планової виїзної документальної перевірки, згідно з актом № 6251/18-28-07-02/14005202/102 від 20.12.2021, ГУ ДПС у Сумській області дійшло висновку про порушення позивачем, зокрема, п. 5 П(С)БО 15, п. 44.1, 44, ст. 44, п.п. 134.1 ст. 134, п. 135.1 ст. 135 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на прибуток на суму 2 911 418, 00 грн., а також, порушення підпункту а пункту 198.1, пункту 198.3, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на додану вартість на загальну суму 3 151 513, 00 грн. та зменшення від`ємного значення, відображеного у рядку 21 декларації на суму 83 396, 00 грн.

На підставі висновків акту перевірки, 26.01.2022 відповідачем прийняті податкове повідомлення-рішення № 2 про збільшення грошового зобов`язання по податку на додану вартість на загальну суму 3 466 664, 30 грн., податкове повідомлення рішення № 2 про зменшення від`ємного значення податку на додану вартість на загальну суму 83 396, 00 грн. та податкове повідомлення-рішення № 2 про збільшення грошового зобов`язання по податку на прибуток на загальну суму 2 911 418, 00 грн.

На переконання ТОВ «БВКК «Федорченко», вказані податкові повідомлення-рішення є протиправним та підлягають скасуванню, оскільки показники податкової звітності з податку на додану вартість та податку на прибуток були визначені на підставі реально здійсненої господарської операції з ТОВ «ВП «Суми Олія», здійснення якої підтверджено належним чином складеними первинними документами бухгалтерського обліку, що надавались відповідачу під час проведення перевірки.

З вищезазначених підстав, ТОВ «БВККМ «Федорченко» вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

ІІ. Заперечення відповідача

Не погоджуючись з позовними вимогами, у відзиві (а.с. 211-217) ГУ ДПС у Сумській області зазначило, що висновки акту перевірки № 6251/18-28-07-02/14005202/102 від 20.12.2021 про порушення позивачем, зокрема, п. 5 П(С)БО 15, п. 44.1, 44, ст. 44, п.п. 134.1 ст. 134, п. 135.1 ст. 135 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на прибуток на суму 2 911 418, 00 грн., а також, порушення підпункту а пункту 198.1, пункту 198.3, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на додану вартість на загальну суму 3 151 513, 00 грн. та зменшення від`ємного значення, відображеного у рядку 21 декларації на суму 83 396, 00 грн., є обґрунтованими. Зокрема, перевіркою документально не підтверджено реальність проведеної господарської операцій з ТОВ «ВП «Суми Олія», у зв`язку з неможливістю її здійснення через відсутність факту (джерела) законного введення в обіг товару та/або реального задекларованого його виробництва, через відсутність відповідних потужностей для здійснення господарської операції у контрагентів, дефектність первинних документів, які підтверджують її здійснення, а також враховуючи отриману негативну інформацію стосовно контрагентів та інші недоліки.

За наведених обставин, ГУ ДПС у Сумській області вважає оскаржувані податкові повідомлення-рішення правомірними, а позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

ІІІ. Процесуальні дії у справі

Ухвалою суду від 17.02.2022, позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі № 480/2386/22, підготовче засідання призначено на 17.03.2022 о 10 год. 00 хв., встановлені строки для подання заяв по суті справи.

Втім, через вторгнення російської федерації на територію України та активні бойові дії на території міста Суми та Сумської області, підготовче засідання 17.03.2022 не відбулось.

Ухвалою суду від 16.05.2022, розгляд справи № 480/2386/22 у підготовчому засіданні призначено на 26.05.2022 о 10 год. 30 хв., а ухвалою суду від 26.05.2022, підготовче засідання відкладено на 22.06.2022 об 11 год. 40 хв.

Ухвалою суду від 22.06.2022 підготовче провадження у справі № 480/2386/22 закрито, справу призначено до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 28.07.2022 о 10 год. 00 хв.

Ухвалою суду від 28.07.2022, занесеною до протоколу, в судовому засіданні оголошено перерву до 11 год. 00 хв. 10.08.2022.

В судовому засіданні 10.08.2022 представник ТОВ «БВКК «Федорченко» позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Представник ГУ ДПС у Сумській області в судовому засіданні проти позову заперечував та просив суд в його задоволенні відмовити.

IV. Обставини справи

Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, пункту 77.1, 77.2 статті 77 Податкового кодексу України, на підставі наказу № 1766-кп від 05.11.2021, а також направлень на проведення перевірки, посадовими особами ГУ ДПС у Сумській області проведена документальна планова виїзна перевірка ТОВ «ВКФ «Федорченко» з питань дотримання податкового та іншого законодавства за період з 01.10.2018 по 30.09.2021.

За результатами перевірки, 20.12.2021 складений акт № 6251/18-28-07-02/14005202/102, відповідно до якого відповідач дійшов висновку про порушення позивачем, зокрема, п. 5 П(С)БО 15, п. 44.1, 44, ст. 44, п.п. 134.1 ст. 134, п. 135.1 ст. 135 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на прибуток на суму 2 911 418, 00 грн., а також, порушення підпункту а пункту 198.1, пункту 198.3, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на додану вартість на загальну суму 3 151 513, 00 грн. та зменшення від`ємного значення, відображеного у рядку 21 декларації на суму 83 396, 00 грн. (а.с. 16-66)

За змістом вказаного акту перевірки, висновків про порушення податкового законодавства податковий орган дійшов у зв`язку з не підтвердженням реальності проведеної господарської операцій з придбання зернових й олійних культур та продуктів їх переробки у ТОВ «Виробниче підприємство «Суми Олія», неможливістю її здійснення через відсутність факту (джерела) законного введення в обіг товару та/або реального задекларованого його виробництва; відсутність у контрагентів відповідних потужностей для здійснення господарської операції; дефектність первинних документів, які підтверджують її здійснення, а також враховуючи отриману негативну інформацію стосовно контрагентів.

Не погоджуючись з указаними висновками, 04.01.2022 ТОВ «БВКК «Федорченко» подало заперечення на акт перевірки, за результатами розгляду яких, висновки про порушення податкового законодавства залишились без змін (а.с. 67-87).

На підставі висновків акту перевірки, 26.01.2022 відповідачем прийняті: податкове повідомлення-рішення № 2 про збільшення грошового зобов`язання по податку на додану вартість на загальну суму 3 466 664, 30 грн., з яких: 3 151 513, 00 грн. основний платіж, 315 151, 30 грн. штрафні (фінансові) санкції; податкове повідомлення рішення № 2 про зменшення від`ємного значення податку на додану вартість на суму 83 396, 00 грн. та податкове повідомлення-рішення № 2 про збільшення грошового зобов`язання по податку на прибуток на суму 2 911 418, 00 грн. (а.с. 9-12)

V. Норми права які регулюють спірні правовідносини та їх застосування

Частина 2 статті 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платники податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, визначаються Податковим кодексом України.

Згідно з пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування податком на прибуток є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:

зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);

збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:

збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);

зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Для цілей цього підпункту до річного доходу від будь-якої діяльності, визначеного за правилами бухгалтерського обліку, включається дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), інші операційні доходи, фінансові доходи та інші доходи.

Відповідно до пункту 135.1 ст. 135 Податкового кодексу України, базою оподаткування податком на прибуток є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.

За змістом пункту 5 НП(С)БО 15 «Дохід», дохід визнається під час збільшення активу або зменшення зобов`язання, що зумовлює зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків учасників підприємства), за умови, що оцінка доходу може бути достовірно визначена.

Критерії визнання доходу, наведені в цьому Національному положенні (стандарті), застосовуються окремо до кожної операції. Проте, ці критерії потрібно застосовувати до окремих елементів однієї операції або до двох чи більше операцій разом, якщо це випливає із суті такої господарської операції (операцій).

Тобто, за змістом вказаних норм, при визначенні об`єкта оподаткування податком на прибуток, безоплатно отриманий актив включається до складу доходу звітного періоду, а при зменшенні фінансового результату до оподаткування, враховуються лише реально здійснені господарські операції, підтверджені належним чином складеними документами бухгалтерського обліку, які відображають зміст цих операцій.

Згідно з пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, податковим кредитом, є сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Пунктами 198.1, 198.2 статті 198 Податкового кодексу України визначено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, окрім іншого, у разі придбання або виготовлення товарів та послуг. Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: або дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; або дата отримання платником податку товарів/послуг.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду, зокрема, у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг (частина 1 пункту 198.3 статті 198).

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду (частина 2 пункту 198.3 статті 198).

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 200.1 статті 200 Податкового кодексу України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 статті 200, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом (пункт 200.2 статті 200).

При від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 статті 200, така сума: враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди, а в разі відсутності податкового боргу або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника, та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (пункт 200.4 статті 200).

Отже, з системного аналізу вказаних норм, суд робить висновок, що податковий кредит для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість, має бути підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків. Виникнення у платника податку права на податковий кредит не ставиться у залежність від дотримання вимог податкового законодавства і сплатою податку до бюджету іншими суб`єктами господарювання.

Водночас, за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі, якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку, відповідні суми не можуть включатися до складу податкового кредиту для цілей оподаткування податком на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Тобто, для підтвердження даних податкового обліку платника податку можуть братись до уваги лише ті первинні документи, які складені у разі фактичного здійснення господарської операції.

Господарською операцією, згідно зі ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Також, вказана вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків, як обов`язкова ознака господарської операції, кореспондує і з нормами Податкового кодексу України. При цьому, сама собою відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні, не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце.

Разом з тим, згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Відповідно до пункту 187.1 статті 187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку. Згідно з пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

За приписами пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування податком на додану вартість, окрім іншого, є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

На виконання пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати обов`язкові реквізити, перелік яких визначено у цій нормі.

Частиною другою статті 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні встановлено, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Отже, зміст вказаних норм, дає підстави дійти висновку, що належним чином складена та зареєстрована у реєстрі податкова накладна є підставою для формування податкового кредиту та показників податкової звітності. При цьому, платникам податків забороняється формування показників податкової звітності на підставі даних, не підтверджених первинними документами. У первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

VI. Висновки суду щодо доводів сторін та вирішення спору

Обґрунтовуючи правомірність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, ГУ ДПС у Сумській області стверджує про порушення податкового законодавства ТОВ «БВКК «Федорченко» внаслідок відображення у податковому обліку господарської операції з ТОВ «Суми Олія», зокрема, формування по цій операції податкового кредиту та від`ємного значення суми податку на додану вартість.

Втім, дослідивши подані матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті в їх сукупності, суд не може погодитись з указаними доводами відповідача, з огляду на таке.

Як убачається з матеріалів справи, згідно з договором поставки № ФСО-2001/20 від 20.01.2020, ТОВ «Суми Олія» зобов`язувалось поставити ТОВ «БВКК «Федорченко» зернові та олійні культури та продукти їх переробки партіями на умовах, визначених у специфікаціях до договору. Так, у специфікації № 1 від 20.01.2020 визначено, що ТОВ «Суми Олія» має поставити позивачу 1000 т. олії соняшникової нерафінованої, загальною вартістю 19 320 000, 00 грн. в строк до 10.02.2020 на умовах EXW (франко-склад постачальника), що знаходиться за адресою: 57212, Миколаївська область, Вітовський район, с. Калинівка, вул. Польова, 3а. (а.с. 88-90)

Відвантаження вказаного товару здійснювалось згідно з видатковими накладними, а на суму відвантаженого товару були виписані податкові накладні (а.с. 91-116). Оплата товару частково (на суму 2 600 000,00 грн.) була здійснена грошовими коштами згідно з платіжними дорученнями (а.с. 117-128), а частково (на суму 17 091 867,58 грн.) шляхом заліку зустрічних однорідних вимог (а.с. 191-195).

Придбана ТОВ «БВКК «Федорченко» соняшникова олія була реалізована відповідно до договору комісії № Ф/ОП-2101/20 від 21.01.2020, укладеному з ТОВ «ВКФ «Оболонь Пром». (а.с. 129-135) На підтвердження фактичного виконання цього договору, позивачем надані акти прийому-передачі продукції на комісію, витяг з книги довіреностей на отримання ТМЦ, звіти комісіонера про виконання робіт, акти здачі-прийняття робіт (надання послуг), товарно-транспортні накладні, зовнішньоекономічний контракт, вантажно-митні декларації та податкову накладну (а.с. 183-190).

На переконання суду, зазначені первинні документи бухгалтерського обліку свідчать про реальність господарської операції з ТОВ «Суми Олія», є достатніми для підтвердження фактичного придбання олії соняшникової та висновків про те, що ця господарська операція викликала зміни в структурі активів та зобов`язань ТОВ «БВКК «Федорченко», а також спричинила реальні зміни його майнового стану.

За таких обставин, суд вважає, що ТОВ «БВКК «Федорченко» має право на врахування господарської операції по придбанню олії соняшникової у ТОВ «Суми Олія» при визначенні об`єкта оподаткування податком на додану вартість та податком на прибуток.

При цьому, суд зазначає, що неможливість встановлення податковим органом під час перевірки джерела походження товарів, які придбавались, так само, як і неможливість встановлення наявності достатніх ресурсів для здійснення господарських операцій та недотримання контрагентами позивача податкового законодавства, не можуть бути підставою для обґрунтованих висновків про не реальність спірної господарської операції.

Таким чином, ураховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про не відповідність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень критеріям, встановленим частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України та наявність підстав для задоволення позовних вимог про їх скасування.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна виробничо-комерційна компанія "Федорченко" до Головного управління ДПС України у Сумській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС України у Сумській області від 26 січня 2022 року № 2, № 2 та № 2.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

В повному обсязі рішення складено 18.08.2022.

Суддя С.В. Воловик