Справа № 200/17489/21
Суддя: Стойка В.В.
Дата ухвалення: 2022-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2022 року Справа№200/17489/21

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Стойки В.В. розглянувши в порядку загального провадження в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій (бездіяльності) та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій (бездіяльності) та зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що проходив службу на підставі контракту про проходження громадянами України військової служби в Збройних Силах України та має статус учасника бойових дій (посвідчення серія НОМЕР_2 ). Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 44-рс від 05 жовтня 2021 року - старшого матроса ОСОБА_1 , старшого механіка-водія десантно-штурмового відділення десантно-штурмового взводу десантно-штурмової роти, звільнено з військової служби у запас за пунктом «2» підпункту «ж» (у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем).

Позивач вважає, що звільнення зі служби відбулося безпідставно, адже відсутня ознака системності при невиконанні умов контракту, а саме: підставою для прийняття рішення про звільнення ОСОБА_1 є лише наказ командира військової частини НОМЕР_1 № 483 від 04.10.2021 року. Окрім цього, згідно змісту зави про збільшенн позовних вимог, позивач наголошує, що у нього не було можливості виконати спірний наказ № 477 щодо вибуття до зони ООС так як 04.10.2021 року він був звільнений.

На підставі викаденого, з урахуванням збільшених позовних вимог позивач просив:

визнати незаконним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 № 482 від 04.10.2021 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності старшого матроса ОСОБА_1 »;

визнати незаконним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 № 483 від 04.10.2021 року «Про звільнення ОСОБА_1 з військової служби за контрактом»;

Ухвалою суду від 13.12.2021 року прийнято до розгляду позовну заяву і відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження суддею одноособово, без повідомлення (виклику) сторін.

10.01.2022 року відповідачем було надано відзив по справі, згідно з яким зазначено, що Військова частина НОМЕР_1 позовні вимоги не визнає повністю і вважає, що вони не ґрунтуються на законі, а є лише суб`єктивною думкою позивача та його представника.

З приводу суті правових відносин відповідач пояснив, що наказами № 477 від 01.10.2021 року та № 482 від 04.10.2021 року на позивача були накладені дисциплінарні стягнення, а саме: «сурова догана». Вказані накази утворюють ознаку системності, що передбачена п. 228-1 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 року № 1153/2008 та п. 2.13 Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженою наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 року № 170. На підставі вказаного відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Ухвалою суду від 11.02.2022 року розгляд адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій (бездіяльності) та зобов`язання вчинити певні дії ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 22.02.2022 року у задоволені клопотання представника відповідача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій (бездіяльності) та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

Указом Президента України від 14.03.2022 № 133/2022, затвердженим Законом України від 15.03.2022 № 2119-ІХ, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, строк дії воєнного стану в Україні продовжено ще на 30 діб, тобто до 25.04.2022.

Ухвалою суду від 18.17.2022 року закінчено підготовче провадження та призначено адміністративну справу до розгляду по суті в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Приписами частини 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 проходив службу на підставі контракту про проходження громадянами України військової служби в Збройних Силах України та має статус учасника бойових дій (посвідчення серія НОМЕР_2 ).

03.08.2021 на адресу командира десантно-штурмової роти військової частини НОМЕР_1 подано рапорт військовослужбовцем ОСОБА_1 , щодо не можливості виконувати бойове завдання, яке визначено для військової частини НОМЕР_1 та її особового складу у зв`язку з тим, що має малолітнього сина та матір, яка є інвалідом та потребує догляду за нею. Фактичних доказів визначених обставин позивачем у рапорті не зазначено.

04.08.2021 на адресу командира військової частини НОМЕР_1 звернувся командир десантно-штурмової роти військової частини НОМЕР_1 відносно рапорту позивача з приводу ініціювання питання про проведення службового розслідування.

12.08.2021 року відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №394 призначено службове розслідування по факту відмови позивача від виконання обов`язків в зоні проведення ООС.

12.09.2021 року відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №446 продовжено строки службового розслідування по факту відмови позивача від виконання обов`язків в зоні проведення ООС.

Згідно Акту службового розслідування, службове розслідування вважається завершеним, на позивача накладено дисциплінарне стягнення - «сурова догана».

Відповідно акта від 30.09.2021 року позивач відмовився надавати пояснення з приводу службового розслідування, без дозволу і відома залишив приміщення штабу.

Відповідно до рапорту від 30.09.2021 року дії старшого матроса ОСОБА_1 направлені на ухилення від виконання обов`язків служби в зоні проведення ООС та ухилення від участі в службовому розслідуванні по даному факту шляхом формального та фактичного затягування темінів його проведення.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 477 від 01.10.2021 року - «Про результати службового розслідування по факту відмови старшого матроса ОСОБА_1 від виконання обов*язків в зоні проведення ООС» на старшого матроса ОСОБА_1 , старшого механіка-водія десантно-штурмового відділення десантно-штурмового взводу десантно-штурмової роти накладено дисциплінарне стягнення - «сурова догана». Згідно змісту Наказу № 477, є підстави вважати, що дії старшого матроса ОСОБА_1 направлені на ухилення від виконання обов`язків служби в зоні проведення ООС та ухилення від участі у службовому розслідуванні по даному факту шляхом формального і фактичного затягування термінів його проведення. Пунктом 2 наказано позивачу вибути до зони проведення ООС 04.10.2021 року.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 482 від 04.10.2021 року «Про притягнення до дисциплінарно відповідальності» за систематичне порушення статей 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України на старшого матроса ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення у вигляді «сурової догани». Згідно змісту Наказу № 482, 04.10.2021 року близько 08.65 годин під час проведення ранкового шикування особового складу військової частини НОМЕР_1 в місті Маріуполі було виявлено, що старший матрос ОСОБА_1 старший механік-водій десантно-штурмового відділення десантно-штурмового взводу десантно-штурмової роти військової частини НОМЕР_1 втретє відмовився від вибування до зони проведення ООС у складі зведеного підрозділу, чим порушив наказ № 477 від 01.10.2021 року.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 483 від 04.10.2021 року - старшого матроса ОСОБА_1 , старшого механіка-водія десантно-штурмового відділення десантно-штурмового взводу десантно-штурмової роти, звільнено зі служби у звязку із систематичним невиконанням умов контракту.

Відповідно Витягу з Наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 44-рс від 05 жовтня 2021 року - старшого матроса ОСОБА_1 , старшого механіка-водія десантно-штурмового відділення десантно-штурмового взводу десантно-штурмової роти, звільнено з військової служби у запас за пунктом «2» підпункту «ж» (у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем).

З приводу спірних правовідносин суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог статті 17 Конституції України, держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Статтею 65 Конституції України визначено, що громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Відповідно до вимог ч. 1ст. 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. Одним із видів такої служби є військова служба за контрактом.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб, правил внутрішнього порядку у військовій частині визначено Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, який затвердженоЗаконом України від 24 березня 1999 р. № 548-ХІV (далі - Статут № 548- ХІV).

Статтею 3 Статуту № 548-ХІV передбачено, що військова служба у Збройних Силах України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до законів України, є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком осіб (за винятком випадків, визначених законом), пов`язаній із захистом України.

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються законами України, положеннями про проходження військової служби відповідними категоріями військовослужбовців, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з вимогами ст. 9 Статуту № 548-ХІV військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаютьсяКонституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до вимог ст. 11 Статуту № 548-ХІV необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватисяКонституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.

Про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові (ст. 12 Статуту № 548-ХІV).

Військовослужбовець зобов`язаний додержуватися вимог безпеки, вживати заходів до запобігання захворюванню, травматизму, повсякденно підвищувати фізичну загартованість і тренованість, утримуватися від шкідливих для здоров`я звичок (ст. 13 Статуту № 548-ХІV).

Кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями (ст. 16 Статуту № 548-ХІV).

Статтею 26 Статуту № 548-ХІV визначено, що військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Як убачається з ст. 27 Статуту №548-ХІV, військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від інших видів відповідальності за ці правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 49 Статуту №548-ХІV військовослужбовці повинні постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов`язані завжди пам`ятати, що за їх поведінкою судять не лише про них, а й про Збройні Сили України в цілому.

Згідно з приписами ст. 129 Статуту №548-ХІV, внутрішній порядок - це суворе додержання визначених військовими статутами правил розміщення, повсякденної діяльності, побуту військовослужбовців у військовій частині (підрозділі) й несення служби добовим нарядом.

Статтею 130 Статуту №548-ХІV передбачено, що внутрішній порядок досягається: глибоким розумінням, свідомим і неухильним виконанням військовослужбовцями обов`язків, визначених законами України та статутами Збройних Сил України; чіткою організацією бойової підготовки; зразковим бойовим чергуванням та несенням служби добовим нарядом; неухильним виконанням розпорядку дня; додержанням правил експлуатації озброєння, бойової та іншої техніки, матеріальних засобів, створенням у місцях розташування військовослужбовців умов для їх повсякденної діяльності, життя й побуту, що відповідають вимогам статутів Збройних Сил України; цілеспрямованою виховною роботою, поєднанням високої вимогливості командирів (начальників) з постійною турботою про підлеглих у додержанні їх прав, задоволенні потреб і зміцненні здоров`я; додержанням вимог пожежної безпеки, а також проведенням заходів щодо охорони довкілля в районі діяльності військової частини.

Згідно з ст. 26 Стройового статуту військовослужбовець зобов`язаний: знати своє місце в строю, ставати до строю швидко, без метушні; не виходити із строю (машини) без дозволу; у строю без дозволу не розмовляти, додержуватися цілковитої тиші; бути уважним до наказів (розпоряджень) і команд (сигналів) свого командира, виконувати їх швидко й точно, не заважаючи іншим.

Спеціальним нормативним актом в сфері регулювання відносин при проходженні військової служби є Дисциплінарний статут Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24 березня 1999 р. № 551-XIV (далі - Дисциплінарний статут).

Дисциплінарний статут визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.

Згідно з вимогами статті 1 Дисциплінарного статуту військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.

Як убачається з ст. 45 Дисциплінарного статуту, у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Положеннями пунктів 83-85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України встановлено порядок накладення дисциплінарних стягнень, відповідно до якого на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Згідно з вимогами статті 84 Дисциплінарного статуту прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Стаття 85 Дисциплінарного статуту визначає, що службове розслідування призначається письмовим наказом командира, який вирішив притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 86 Дисциплінарного статуту якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення.

Згідно з ч. 2 ст. 86 Дисциплінарного статуту під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Наказом Міністра оборони України від 21 листопада 2017 року № 608 затверджено Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України (далі - Порядок № 608).

Вимогами п. 1 розділу ІІ Порядку № 608 передбачено випадки, коли може призначатися службове розслідування.

Визначено також, що службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб.

Пунктом 3 розділу ІІ Порядку № 608 визначено, що службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; у разі виявлення факту заподіяння матеріальної шкоди - причин виникнення шкоди, її розміру та винних осіб.

Згідно з вимогами п. 1 розділу ІV Порядку № 608 особи, які проводять службове розслідування, зобов`язані: дотримуватися вимог законодавства України, вживати всіх передбачених законодавством заходів для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення; виявляти (з`ясовувати) обставини, які підтверджують або спростовують інформацію щодо скоєння правопорушення, а також встановлювати обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність правопорушника; розглядати заяви і клопотання військовослужбовця, правопорушення якого підлягає службовому розслідуванню, що були подані під час проведення службового розслідування та стосуються його проведення.

У разі відмови військовослужбовця надати письмові пояснення по суті службового розслідування особа, яка проводить службове розслідування, складає акт про відмову, який засвідчується підписами не менше двох присутніх осіб.

Як убачається з п. 1 розділу V Порядку № 608 за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.

Відповідно до вимог п. 5 розділу V Порядку № 608 акт службового розслідування підписується особами, які його проводили. У разі виявлення суперечностей та незгоди з результатами службового розслідування кожен учасник службового розслідування має право висловити свою окрему думку, яка викладається на окремому аркуші (від руки або у друкованому вигляді) та долучається до акта службового розслідування.

Згідно з вимогами п. 6 розділу V Порядку № 608 після підписання акт службового розслідування подається на розгляд командиру (начальнику), який призначив розслідування. До акта службового розслідування додаються всі матеріали службового розслідування.

Пунктом 1 розділу VІ Порядку № 608 визначено, що за результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу.

Вид дисциплінарного стягнення зазначається особисто службовою особою, яка призначила службове розслідування, в аркуші резолюції або на висновку за результатами службового розслідування.

Відповідно до вимог п. 2 розділу VІ Порядку № 608 дисциплінарне стягнення накладається у строки, визначені Дисциплінарним статутом Збройних Сил України.

Наказ (витяг з наказу) про притягнення до відповідальності доводиться до військовослужбовця у частині, що його стосується, під підпис із зазначенням дати доведення.

У разі відмови військовослужбовця поставити свій підпис про ознайомлення з наказом (витягом з наказу) про притягнення його до відповідальності складається акт про відмову. Зміст акта про відмову засвідчується підписами не менше двох свідків цього факту.

Згідно з вимогами п. 3 розділу VІ Порядку № 608 якщо військовослужбовець вважає, що не вчинив правопорушення, він має право протягом місяця з дня накладення дисциплінарного стягнення подати скаргу старшому командиру (начальнику) або звернутися до суду у визначений законом строк.

Відповідно до вимог статті 97 Дисциплінарного статуту про накладені дисциплінарні стягнення військовослужбовцям може бути оголошено особисто, у письмовому наказі (розпорядженні), на нараді чи перед строєм військовослужбовців, які мають військові звання (обіймають посади) не нижче за військове звання (посаду) військовослужбовця, який вчинив правопорушення.

Під час оголошення дисциплінарного стягнення до відома військовослужбовця доводять, в чому полягає порушення ним військової дисципліни чи громадського порядку (статті 98 Дисциплінарного статуту).

Аналізуючи обставини справи в частині дотримання порядку проведення службового розслідування суд зазначає, що згідно матеріалів справи відносно позивача було проведено службове розслідування та складений висновок, а саме: протиправна поведінка старшого матроса ОСОБА_1 полягає у невиконанні ним обов`язків військової служби, передбачених контрактом про проходження громадянами України військової служби у ЗСУ на посадах осіб рядового складу, що вчиняється військовослужбовцем умисно, визначено, що службове розслідування вважається завершеним, на позивача накладено дисциплінарне стягнення - «сурова догана».

Щодо спірного наказу № 482 від 04.10.2021 року «Про притягнення до дисциплінарно відповідальності» за систематичне порушення статей 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України на старшого матроса ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення у вигляді «сурової догани».

Як вже було зазначено вище, згідно змісту Наказу № 482, 04.10.2021 року близько 08.65 годин під час проведення ранкового шикування особового складу військової частини НОМЕР_1 в місті Маріуполі було виявлено, що старший матрос ОСОБА_1 старший механік-водій десантно-штурмового відділення десантно-штурмового взводу десантно-штурмової роти військової частини НОМЕР_1 втретє відмовився від вибування до зони проведення ООС у складі зведеного підрозділу, чим порушив наказ № 477 від 01.10.2021 року.

Обгрунтовуючи свою правову позицію з приводу скасування Наказу № 482 позивач наголошує, що він не міг виконати Наказ № 477 так як зазначений наказ мав дату виконання - 04.10.2021 року, разом з цим спірний наказ № 482 також датований 04.10.2021 року, тобто на дату виконання Наказу № 477 позивач вже був притягнутий до відповідальності за його невиконання Наказом № 482.

Разом з цим суд зауважує, що Наказ № 482 прийнятий на підставі невиконання Наказу № 477, проте в разі фактичного вибуття позивача в зону ООС Наказ № 482 не був би прийнятий. Окрім цого, Наказ № 482 накладає на позивача «сурову догану», а не є правовою підставою для звільнення зі служби; таким чином аргументи позивача підлягають відхиленню, а Наказ № 482 скасуванню не підлягає.

Приписами підпункту "ж" пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" передбачена можливість припинення (розірвання) контракту з військовослужбовцем під час дії особливого періоду у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем.

Як вже було зазначено вище, згідно матеріалів справи на позивача було накладено дисциплінарни стягнення: 01.10.2021 року - " Сурова догана ", 04.10.2021 року - "Сурова догана".

Матеріали справи не містять доказів оскарження позивачем наказу про притягнення його до дисциплінарної відповідальності № 477 від 01.10.2021 року, а Наказ № 482 від 04.10.2021 року не є таким, що підлягає скасуванню.

Суд вважає за необхідне зазначити про те, що під терміном "систематичне невиконання умов контракту" слід розуміти, вчинення військовослужбовцем дисциплінарного проступку після застосування до нього дисциплінарного стягнення, яке не втратило юридичної сили. Військовослужбовця може бути звільнено лише за проступок, вчинений після застосування до нього дисциплінарного стягнення за невиконання ним своїх обов`язків, визначених контрактом або за порушення дисципліни.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 21.03.2018 (справа № 822/838/17),

Керуючись наведеними висновками суд вважає, що позивачем не надано суду належних та беззаперечних доказів в спростування порушення ним військової дисципліни, які б звільняли його від дисциплінарної відповідальності, передбаченої Дисциплінарним статутом ЗС України.

Враховуючи вище перелічені обставини, а саме, невиконання позивачем службових обов`язків, систематичні грубі порушення військової дисципліни та встановленого порядку несення служби, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 , які кваліфіковані як дисциплінарні правопорушення, є ознаки системності, а тому у відповідача були наявні підстави для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді прийняття спірного Наказу № 44-РС від 05.10.2021 року.

Враховуючи вищевикладене, судом не встановлено порушень відповідачем вимог Закону під час звільнення позивача, яке відбулось у зв`язку із притягненням останнього до дисциплінарної відповідальності.

Позивачем не надано докази в спростування доводів відповідача щодо обґрунтування підстав його звільнення, як військовослужбовця.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За приписами ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкту владних повноважень на підтвердження правомірності свого рішення та докази, надані позивачем, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні адміністративного позову.

На підставі вищевикладеного, керуючись положеннями Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій (бездіяльності) та зобов`язання вчинити певні дії,- відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до суду апеляційної інстанції.

Суддя В.В. Стойка