Справа № 522/10723/22
Суддя: Федчишена Т. Ю.
Дата ухвалення: 2022-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/522/289/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2022 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Федчишеної Т. Ю.,

за участі секретаря судового засідання Гаркуші Є. О.,

представника позивача Саркісяна А. Р.,

відповідача Сіндарової Р. А.,

представника відповідача адвоката Байрактар О. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в режимі відеоконференції адміністративну справу за позовом Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), громадянки Республіки Узбекистан, ІНФОРМАЦІЯ_1 , про затримання з метою забезпечення примусового видворення за межі території України, -

ВСТАНОВИВ:

18.08.2022 Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), громадянки Республіки Узбекистан, ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просить затримати ОСОБА_1 , громадянку Республіки Узбекистан, ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою забезпечення примусового видворення за межі території України строком на 6 місяців до 18.02.2023 з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України. Відповідно до вимог п. 3 ч. 2 статті 371 КАС України просить допустити негайне виконання рішення суду.

Позовна заява обґрунтована тим, що 06.05.2022 під час проведення оперативно-профілактичних заходів з виявлення нелегальних мігрантів співробітниками Тернопільського відділу № 1 УДМС у Тернопільській області було виявлено та доставлено за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), громадянку Республіки Узбекистан, ІНФОРМАЦІЯ_1 . Перевіркою було встановлено, що відповідач порушила правила перебування іноземців в Україні - ухилилася від виїзду після закінчення відповідного терміну перебування в Україні. УДМС у Тернопільській області встановлено, що відповідач на території України знаходиться незаконно, постійного зареєстрованого місця проживання та законного джерела існування не має. 06.05.2022 відповідача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 КУпАП. Також 06.05.2022 ГУ ДМС у Тернопільській області було прийнято рішення № 33 про примусове повернення в країну походження відповідача та зобов`язано її покинути територію України у термін до 21.05.2022. Рішення від 06.05.2022 № 33 відповідач не оскаржувала, проте у встановлений термін самостійно територію України не залишила та є обґрунтовані підстави вважати, що відповідач ухиляється від виконання такого рішення.

17.08.2022 відповідача було повторно виявлено співробітниками ГУ ДМС Одеській області.

Під час додаткової перевірки наявних документів, у відповідача було виявлено паспорт громадянки Республіки Узбекистан, у якому по батькові відповідача зазначено як « ОСОБА_3 », у зв`язку з чим ГУ ДМС України в Одеській області складено протокол уточнення персональних даних, відповідно до якого шляхом перевірки встановлено, що правильними анкетними даними відповідача є ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 .

17.08.2022 відповідача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 КУпАП.

Посилаючись на те, що відповідач вчинила порушення міграційного законодавства України та продовжує його порушувати перебуваючи на території України без відповідних законних підстав, рішення про примусове повернення до країни громадянської належності або третьої країни у встановлений строк самостійно не виконала, тому, на думку міграційного органу, наявні обґрунтовані підстави вважати, що відповідач ухилятиметься від виконання рішення про примусове повернення, у зв`язку з чим звернувся до суду з указаним позовом.

Ухвалою суду від 18.08.2022 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні пояснила, що у листопаді 2021 року уклала шлюб з громадянином України, не бажає залишали територію України та має намір легалізувати своє перебування на території України.

Представник відповідача - адвокат Байрактар О. В. у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала та зазначила, що відповідач при оформленні міграційною службою документів не розуміла їх значення, оскільки документи були складені українською мовою, тоді як вона розуміє тільки російську мову. Крім того зазначила, що відповідач уклала шлюб з громадянином України та наразі перебуває у стані вагітності.

Заслухавши пояснення представників сторін та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом установлено, що 06.05.2022 під час проведення оперативно-профілактичних заходів з виявлення нелегальних мігрантів співробітниками Тернопільського відділу № 1 УДМС у Тернопільській області було виявлено та доставлено за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), громадянку Республіки Узбекистан, ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У результаті проведеної перевірки відібраних пояснень було встановлено, що відповідач порушила правила перебування іноземців в Україні - ухилилася від виїзду після закінчення відповідного терміну перебування в Україні.

Відповідач пояснила, що прибула до України 31.08.2021 легально через КПП «Жуляни» на підставі паспорта громадянина Республіки Узбекистан № НОМЕР_1 , виданого 20.08.2021 терміном дії до 19.08.2031.

УДМС у Тернопільській області встановлено, що відповідач на території України знаходиться незаконно, постійного зареєстрованого місця проживання та законного джерела існування не має.

За вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що виразилося в порушенні правил перебування іноземців в Україні - ухилення від виїзду після закінчення відповідного терміну перебування в Україні, співробітниками УДМС у Тернопільській області 06.05.2022 відносно відповідача складено протокол про адміністративне правопорушення ПР МТР № 001053.

Постановою про накладення адміністративного стягнення від 06.05.2022 серії ПН МТР № 001053 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2 040 гривень.

06.05.2022 УДМС у Тернопільській області було прийнято рішення № 33 про примусове повернення до країни походження або до третьої країни ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), громадянки Республіки Узбекистан, ІНФОРМАЦІЯ_1 , та зобов`язано її покинути територію України у термін до 21.05.2022.

Згідно розписки від 06.05.2022 відповідач зобов`язалася покинули територію України не пізніше 21.05.2022.

У визначений термін відповідач територію України не залишила.

17.08.2022 ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) повторно виявлено співробітниками ГУ ДМС Одеській області.

Під час додаткової перевірки наявних документів, у відповідача було виявлено паспорт громадянки Республіки Узбекистан, у якому по батькові відповідача зазначено як « ОСОБА_3 ».

У зв`язку з цим ГУ ДМС України в Одеській області складено протокол уточнення персональних даних, відповідно до якого правильними анкетними даними відповідача є ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постановою ГУ ДМС України в Одеській області від 17.08.2022 ПН МОД № 008742 ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), громадянку Республіки Узбекистан, ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі протоколу про адміністративне правопорушення ПР МОД № 008663 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700,00 гривень.

17 серпня 2022 року ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), громадянку Республіки Узбекистан, ІНФОРМАЦІЯ_1 , затримано в порядку статті 263 Кодексу України про адміністративні правопорушення, про що складено відповідний протокол № МОД000163.

Враховуючи, що відповідач своїми діями порушила законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, 17 серпня 2022 року ГУ ДМС України в Одеській області прийнято рішення про поміщення ОСОБА_1 (SINDAROVA RUKHSORA), громадянки Республіки Узбекистан, ІНФОРМАЦІЯ_1 , у Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України з метою з`ясування обставин правопорушення.

Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України (далі - Закон).

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, - іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в`їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні.

Згідно ч. 3 ст. 9 Закону строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

На підставі частини 4 статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу затримання іноземців або осіб без громадянства визначені ст. 289 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, згідно ч. 1 ст. 289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів:

1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України;

2) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;

3) взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації;

4) зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

Згідно ч. 11 ст. 289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Як безпосередньо слідує із змісту наведеної норми Закону, затримання іноземця можливе, зокрема, з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України. Отже, затримання іноземця може мати місце або з метою ідентифікації, або з метою забезпечення видворення за межі території України, або з обома складовими цієї мети.

Судом встановлено та підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, що відповідач неодноразово допускала порушення вимог міграційного законодавства України, станом на час розгляду справи в суді відповідач перебуває на території України незаконно, постійного місця проживання, законного джерела існування та власності в Україні не має, будь-яких дій для легалізації свого перебування на території України не вчиняла. Також відповідач ухилилася від виконання рішення компетентного органу про її примусове повернення.

Указане, на думку суду, свідчить, що відповідач на момент її затримання перебувала на території України нелегально, без документів, які б надавали їй законне право перебування в Україні, що, у сукупності з встановленими вище обставинами щодо здійснення попередньої процедури її примусового повернення, породжує обґрунтовані сумніви щодо наявності у відповідача наміру добровільно залишити територію України та дає підстави вважати, що остання перешкоджатиме проведенню процедури видворення, яку розпочато органами Державної міграційної служби України.

При цьому, доводи представника відповідача про те, що відповідач при складенні працівниками міграційного органу документів, в тому числі про її примусове повернення, не розуміла їх змісту, оскільки не розуміє українську мову, спростовується матеріалами справи, а саме у рішенні № 33 від 06.05.2022 відповідач вказала, що українську мову розуміє. Також у судовому засіданні відповідач надала усні пояснення, зі змісту яких слідує, що вона була обізнана про обов`язок залишити територію України протягом строку, визначеного їй міграційним органом, проте у зв`язку з воєнним станом його не виконала. Також у судовому засіданні відповідач вказала, що перекладача не потребує.

Щодо доводів відповідача про те, що вона зареєструвала шлюб з громадянином України, то такі доводи не впливають на вирішення питання щодо її затримання в порядку ст. 289 КАС України. Також відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження перебування її на час розгляду справи у стані вагітності.

Отже, наведені обставини у розрізі викладених вище мотивів та з урахуванням положень п. 1 ч. 1 ст. 289 КАС України дають підстави для висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про затримання ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), громадянки Республіки Узбекистан, ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою забезпечення примусового видворення за межі території України строком на 6 місяців до 18.02.2023 з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

У частині вимог щодо негайного виконання рішення суду, суд враховує, що ст. 371 КАС України передбачено перелік судових рішень, які виконуються негайно. Між тим, положеннями даної статті не передбачено негайне виконання рішення суду про затримання іноземця.

Керуючись Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст. ст. 2, 5, 7-9, 72-79, 90, 241, 242, 243, 246, 250, 255, 289 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), громадянки Республіки Узбекистан, ІНФОРМАЦІЯ_1 , про затримання з метою забезпечення примусового видворення за межі території України - задовольнити.

Затримати громадянку Республіки Узбекистан ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою забезпечення примусового видворення за межі території України строком на 6 (шість) місяців до 18.02.2023 з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Т. Ю. Федчишена