Справа № 640/21778/20
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2022-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2022 року місто Київ № 640/21778/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Іщука І.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до проДепартаменту патрульної поліції визнання протиправним та скасування наказу від 17.07.2020 №89, визнання дій протиправними, стягнення грошових коштів,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Департаменту патрульної поліції, в якій просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції від 17.07.2020 №89 в частині, що стосується притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та накладення на останнього дисциплінарного стягнення у вигляді догани;

- визнати протиправними дії Департаменту патрульної поліції щодо невиплати ОСОБА_1 грошового забезпечення у повному розмірі за липень 2020 року;

- стягнути з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 500 грн., які не були виплачені останньому за липень 2020 року.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив про те, що оскаржуваний наказ про притягнення його до відповідальності є незаконним та таким, що порушує його права на доступ до проходження служби в поліції, гарантовані Законом України "Про Національну поліцію" та Дисциплінарним статутом Національної поліції України. Позивач зауважив, що висновки службового розслідування, на підставі яких прийнято оскаржуваний наказ, є необгрунтованими, оскільки на вимогу громадянина поліцейськими було пред`явлено службові посвідчення, однак враховуючи, що законодавстом не врегульовано питання щодо надання можливості здійснення фотокопій, або фіксації даних, зазначених у службових посвідченнях за допомогою пристроїв з функцією фото-кінозйомки, поліцейськими було відмовлено ОСОБА_2 у можливості здійснити таку фотозйомку, а всі дії, вчинені позивачем 10.05.2020 відповідають положенням Закону України "Про Національну поліцію", Кодексу України про адміністративні правопорушення, Дисциплінарного статуту Національної поліції. Крім того, позивач вказав на те, що до матеріалів службового розслідування долучені фотокартки здійснені скаржником, однак дані фотографії здійсненні під гострим кутом, навмисно під таким кутом, який унеможливлює візуальне сприйняття наявної суцільної лінії (дорожньої розмітки). Вказану обставину дисциплінарна комісія не вивчила, на місце події не виїжджала, знімки, заміри тощо не здійснювала, що, на думку позивача, свідчить про недбале виконання покладених на неї обов`язків.

Крім того, позивач пояснив, що працівниками поліції було чітко встановлено, що автомобіль скаржника стояв з порушенням правил зупинки/стоянки, проте дисциплінарна комісія всебічно вказане питання не дослідила, у зв`язку з чим дійшла помилкового висновку про відсутність фактів щодо встановленого поліцейськими правопорушення.

Також позивач вважає, що непроведення йому виплати грошового забезпечення у повному обсязі за липень місяць є незаконним та таким, що порушує його трудові права, адже премія за липень місяць, яка передбачена Порядком виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції України та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, затвердженого наказом МВС України від 06.04.2016 №260, була виплачена не у повному обсязі, а саме позивачем замість належних 14600,00 грн. було отримано 14100,00 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.09.2020 позовну заяву залишено без руху. Позивач у встановлені судом строки усунув недоліки позовної заяви.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.10.2020 прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі №640/21778/20 та визначено, що справа буде розглядатись без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі. Витребувано від Департаменту патрульної поліції належним чином засвідчені копії особової справи ОСОБА_1 ; належним чином засвідчені копії матеріалів службового розслідування, на підставі яких прийнято оскаржуваний наказ, та докази, на підставі яких позивачеві не було виплачено грошові кошти за липень 2020 року у розмірі 500 грн.

Через канцелярію Окружного адміністративного суду міста Києва 05.11.2020 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого останній вважає викладені позивачем у позовній заяві твердження, безпідставними, а позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, оскільки у ході службового розслідування комісією встановлено, що 15.05.2020 до відділу моніторингу та аналітичного забезпечення УПП у м. Києві ДПП за вхідним номером від 15.05.2020 № Д - 556 надійшла скарга від громадянина ОСОБА_3 щодо можливих неправомірних дій поліцейських. Дисциплінарною комісією досліджено відеоматеріали портативного відео реєстратора серії АА №00675, який позивач отримав на чергування та використовували під час спілкування з ОСОБА_3 . Під час перегляду встановлено, що перед тим, як провести тимчасову затримку вказаного транспортного засобу позивач намагався знайти в Правилах дорожнього руху пункт правил, який би передбачав порушення вимог зупинки та доставлення на спеціальний майданчик чи стоянку, що свідчить про можливе упереджене ставлення до ОСОБА_3 . Також відеозапис свідчить про те, що позивач багаторазово ухилявся від пред`явлення свого службового посвідчення ОСОБА_3 на його неодноразові вимоги та не ознайомлював його з актом огляду тимчасово затриманого транспортного засобу. У зв`язку із зазначеним, відповідно до Наказу УПП у м. Києві ДПП від 17.07.2020 №89 позивачу у зв`язку із порушенням порушення вимог частини першої статті 1, пунктів 1, 2 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України», статті 8, пунктів 1, 2, частини першої, статті 1 Закону України «Про Національну поліцію», пункту 3 статті 18 Закону України « Про Національну поліцію», частин другої, третьої, восьмої пункту 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 3.1.1, 3.1.10 Посадової інструкції поліцейського патрульної поліції, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції від 26.10.2018 №4688, частини третьої статті 265-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відповідно до пункту 2 частини третьої статті 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України» оголошено догану.

Щодо тверджень позивача про те, що він надавав на вимогу громадянина службове посвідчення для огляду відповідач зазначив про те, що громадянин ОСОБА_2 у своїй скарзі вказав, що на його вимогу щодо пред`явлення службового посвідчення, позивач відмовлявся демонструвати вказаний документ, що підтверджується, відеоматеріалами зафіксованими нагрудною камерою АА № 00675, а саме, відеофайл « » о 03 хвилині 22 сек. Позивач відмовився пред`являти на вимогу громадянина ОСОБА_3 службове посвідчення, у зв`язку з чим позивачем було порушено вимоги частини третьої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», а саме, звертаючись до особи, або у разі звернення особи до поліцейського, поліцейський зобов`язаний назвати своє прізвище, посаду, спеціальне звання та пред`явити на її вимогу службове посвідчення, надавши можливість ознайомитися з викладеною в ньому інформацією, не випускаючи його з рук.

Також, на думку відповідача, залишається не зрозумілим на підставі чого позивач встановив факт порушення водієм правил зупинки, котра суттєво перешкоджала дорожньому руху, адже з відеоматеріалів, зафіксованих нагрудною камерою АА №00675 вбачається, що транспортний засіб FORD FUSION 2016, номер кузова НОМЕР_1 здійснив зупинку транспортного засобу без порушення вимог передбачених ПДР, до того ж жодним з поліцейських на місці тимчасового затримання транспортного засобу не зроблено замірів відстані від місця зупинки автомобіля до суцільної лінії дорожньої розмітки та не встановлено на скільки ж менша ця відстань, що дає підстави вважати підхід позивача та інших поліцейських в даній ситуації формальним.

Щодо підстав для зменшення розміру премії позивача за липень 2020 року відповідач зазначив, що приймаючи оскаржуваний наказ було прийнято рапорт на депреміювання працівників УПП у м. Києві Департаменту патрульної поліції у липні 2020 року на 500 грн., а твердження відповідача щодо його не ознайомлення з наказом про притягнення до дисциплінарної відповідальності є хибними та завідомо неправдиві.

Позивачем 16.11.2020 до суду подано відповідь на відзив, відповідно до якої останній зазначив, що доводи та обгрунтування відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, суперечать дійсності, в окремих частинах є вигаданими та мають на меті введення суду в оману. Позивач вважає, що з висновками комісії, на підставі яких прийнято оскаржуваний наказ, неможливо погодитись враховуючи те, що перегляд друкованого видання Правил дорожнього руху ніякого відношення не має до особи правопорушника. У відзиві не зазначається які обставини свідчать саме про упередженість позивача по відношенню до водія транспортного засобу, але ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності в тому числі і на підставі висновку дисциплінарної комісії про його упереджене ставлення до водія.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.11.2020 відповідь відзив на позовну заяву у справі №640/21778/20 повернуто заявнику без розгляду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.12.2020 клопотання позивача про зобов`язання Департаменту патрульної поліції направити на його адресу додатки, які зазначаються у відзиві, а також вирішити питання стосовно притягнення представника відповідача до адміністративної відповідальності за зловживання своїми правами відповідно до статті 45 Кодексу адміністративного судочинства України - задоволено частково. Зобов`язано Департамент патрульної поліції України протягом п`яти днів з дня отримання копії даної ухвали надіслати додані до відзиву на позовну заяву від 06.11.2020 №03-14/167802/20 у справі №640/21778/20 копії документів позивачеві, докази надсилання надати суду. В задоволенні клопотання позивача про притягнення представника відповідача до адміністративної відповідальності за зловживання своїми правами відповідно до статті 45 Кодексу адміністративного судочинства України відмовлено.

Справу розглянуто після отримання судом інформації щодо повідомлення належним чином сторін про відкриття спрощеного позовного провадження у справі.

Частиною другою статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до пункту 10 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до частини першої, другої статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Відповідно до частини першої статті 260 Кодексу адміністративного судочинства України питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, відзив та відповідь на відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,-

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 вступив на службу до Національної поліції України 07.11.2015 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 №730 "Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ".

З 06.03.2019 позивач перебуває на посаді інспектора роти №5 батальйону №2 полку №1 (з обслуговування правого берега) управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції.

На електронну адресу управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції за вхідним від 15.05.2020 №Д-5566ез надійшла скарга громадянина ОСОБА_3 щодо можливих неправомірних дій окремих працівників УПП у місті Києві ДПП для розгляду по суті.

У своїй скарзі ОСОБА_3 скаржився на дії поліцейських, які 10.05.2020 здійснювали здійснили евакуацію його автомобіля Ford Fusion, за адресою: вул. Столичне Шосе, 2-а, м. Київ. Скаржник зазначив, що працівники поліції спілкувалися з ним у грубій формі, відмовились надати службові посвідчення для ознайомлення, не взяли до уваги його пояснення, а на вимогу надати матеріали евакуації отримав відмову. ОСОБА_3 також вказав, що зателефонував на скорочений номер екстренного виклику поліції "102" і поскаржився на дії працівників поліції. Крім того, за словами ОСОБА_3 , поліцейські, якій прибули на виклик, відмовили йому у прийнятті заяви про незаконну, на його думку, евакуацію його автомобіля та нічого не зробили.

ОСОБА_3 також повідомив, що 12.05.2020 приїхав до УПП у місті Києві ДПП за адресою: вул. Народного Ополчення, 9, у місті Києві та звернувся до працівника поліції, який в свою чергу привів його до чергового інспектора, який на підставі акта про евакуацію транспортного засобу виніс постанову про адміністративне правопорушення серії ДП18 №699978 за зупинку/стоянку на мосту відносно скаржника та наклав стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 грн. Зазначений штраф ОСОБА_3 сплатив, оскільки хотів якнайшвидше повернути свій автомобіль, однак наголосив, що дії, зазначені в постанові, не відповідають дійсності, оскільки на ділянці, де 10.05.2020 працівники патрульної поліції зупинили скаржника та евакуювали його автомобіль, міст відсутній, у зв`язку з чим вважає, що матеріали складені відносно нього як сфальсифіковані.

Дисциплінарною комісією досліджено відеоматеріали портативного відео реєстратора серії АА №00675, який позивач отримав на чергування та використовували під час спілкування з ОСОБА_3 . Під час перегляду встановлено, що перед тим, як провести тимчасову затримку вказаного транспортного засобу позивач намагався знайти в Правилах дорожнього руху пункт правил, який би передбачав порушення вимог зупинки та доставлення на спеціальний майданчик чи стоянку, що свідчить про можливе упереджене ставлення до ОСОБА_3 . Також, відеозапис свідчить про те, що позивач багаторазово ухилявся від пред`явлення свого службового посвідчення ОСОБА_3 на його неодноразові вимоги та не ознайомлювали його з актом огляду тимчасово затриманого транспортного засобу.

Наказом Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції від 12.06.2020 №253 з метою повної, всебічної та об`єктивної перевірки причин та обставин можливого порушення службової дисципліни інспектором роти №6 батальйону №2 полку №1 (з обслуговування правого берега) управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом поліції ОСОБА_7 та інспектором роти №5 батальйону №2 полку №1 (з обслуговування правого берега) управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції ОСОБА_1 , під час тимчасового затримання автомобіля Ford Fusion, в період несення служби 10.05.2020 призначено службове розслідування.

За наслідками проведення службового розслідування відповідачем складено Висновок службового розслідування від 10.07.2020, затвердженого начальником управління патрульної полції у місті Києві Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Юрієм Зозулею, на підставі якого згідно з Наказом Управління партульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 17.07.2020 №89 за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився у порушенні вимог частини першої статті 1, пунктів 1,2 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України", статті 8, пунктів 1, 2 частини першої статті 18 Закону України "Про Національну поліцію", частин другої, третьої, восьмої пункту 1 статті 23 Закону України "Про Національну поліцію", пунктів 3.1.1, 3.1.10 Посадової інструкції поліцейського патрульної поліції, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції від 26.10.2018 №4688, вимог підпункту 1 пункту 1 розділу ІІ, частини третьої статті 265-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відповідно до пункту 2 частини третьої статті 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України" від 15.03.2018 №2337-VIII, інспектору роти №5 батальйону №2 полку №1 (з обслуговування правого берега) управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції лейтенанту поліції ОСОБА_1 оголошено догану.

Позивач, вважаючи наказ від від 17.07.2020 №89 та дії Департаменту патрульної поліції щодо невиплати йому грошового забезпечення у повному розмірі за липень 2020 року протиправними, звернувся до суду із даним адміністративним позовом.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України Про Національну поліцію від 02.07.2015 №580-VIII (далі - Закон № 580-VIII).

Згідно із частиною першою статті 17 Закону №580-VIII поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Частиною першою статті 18 Закону №580-VIII встановлено, що поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Частиною першою статті 19 Закону №580-VIII визначено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Згідно з частиною першою статті 59 Закону №580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

У відповідності до приписів статті 64 Закону №580-VIII особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: "Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки".

Сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження визначає Закон України Про Дисциплінарний статут Національної поліції України від 15.03.2018 № 2337-VIII (далі - Закон № 2337-VIII).

Згідно із частинами першою, другою статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Відповідно до частини першої статті 11 Закону №2337-VIII за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Частиною першою статті 12 Закону № 2337-VIII передбачено, що дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Згідно із частиною першою статті 13 Закону № 2337-VIII дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

При цьому, згідно з частиною другою статті 13 Закону №2337-VIII дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

В контексті положень частини третьої статті 13 Закону № 2337-VIII до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Положеннями статті 14 Закону № 2337-VIII встановлено наступне.

Службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Відповідно до положень статті 16 Закону № 2337-VIII службове розслідування проводиться та має бути завершено не пізніше одного місяця з дня його призначення керівником.

У разі потреби за вмотивованим письмовим рапортом (доповідною запискою) голови дисциплінарної комісії, утвореної для проведення службового розслідування, його строк може бути продовжений наказом керівника, який призначив службове розслідування, або його прямим керівником, але не більш як на один місяць. При цьому загальний строк проведення службового розслідування не може перевищувати 60 календарних днів.

До строку проведення службового розслідування не зараховується документально підтверджений час перебування поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, у відрядженні, на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності) або у відпустці.

Службове розслідування вважається завершеним у день затвердження керівником, який призначив службове розслідування, чи особою, яка його заміщує, висновку за результатами службового розслідування. Якщо закінчення строку проведення службового розслідування припадає на вихідний чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Як вбачається з матеріалів справи, службове розслідування, за наслідками якого відповідачем прийнято оскаржуваний наказ, розпочато відповідно до наказу Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України "Про призначення службового розслідування" від 12.06.2020 №253.

Так, підставою для проведення службового розслідування стало те, що на електронну адресу управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції за вхідним від 15.05.2020 №Д-5566ез надійшла скарга громадянина ОСОБА_3 щодо можливих неправомірних дій окремих працівників УПП у місті Києві ДПП для розгляду по суті.

Таким чином, службове розслідування відносно позивача розпочато з урахуванням підстав, визначених положеннями Закону № 2337-VIII.

Згідно з матеріалами справи ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності шляхом оголошення йому догани.

Відповідно до скарги від 15.05.2020 №Д-5566ез, на підставі якої розпочато службове розслідування відносно позивача, 10.05.2020 приблизно о 15:00 ОСОБА_3 рухався на автомобілі Ford Fusion Vin НОМЕР_1 по вул. Столичне шосе у м. Києві в напрямку станції метро «Видубичі». Під час руху за допомогою спеціальних світлових та звукових сигнальних пристроїв був зупинений співробітником поліції. Після зупинки до нього підійшли дві особи в однострої поліцейських, не представились та вказали, що так як на автомобілі відсутні державні номерні знаки, автомобіль буде тимчасово затриманий з метою доставлення його на спеціальний майданчик чи стоянку за допомогою спеціального автомобіля «евакуатора». При цьому вказані поліцейські не пред`явили вимогу щодо пред`явлення будь-яких документів, що посвідчують особу чи що підтверджують відповідне право особи. Поліцейські на будь-які прохання заявника не реагували, службові посвідчення не показували, причину затримання автомобіля не вказали, в наслідок чого ОСОБА_3 зателефонував на скорочений номер екстреного виклику поліції « 102» та викликав наряд поліції.

ОСОБА_3 також повідомив, що 12.05.2020 приїхав до УПП у місті Києві ДПП за адресою: вул. Народного Ополчення, 9, у місті Києві та звернувся до працівника поліції, який в свою чергу привів його до чергового інспектора, який на підставі акта про евакуацію транспортного засобу виніс постанову про адміністративне правопорушення серії ДП18 №699978 за зупинку/стоянку на мосту відносно скаржника та наклав стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 грн. Зазначений штраф ОСОБА_3 сплатив, оскільки хотів якнайшвидше повернути свій автомобіль, однак наголосив, що дії, зазначені в постанові, не відповідають дійсності, оскільки на ділянці, де 10.05.2020 працівники патрульної поліції зупинили скаржника та евакуювали його автомобіль, міст відсутній, у зв`язку з чим вважає, що матеріали складені відносно нього як сфальсифіковані.

З матеріалів службового розслідування, за наслідками якого прийнято оскаржуваний наказ, вбачається, що відповдно до розстановки сил та засобів 2-го батальйону УПП у м. Києві ДПП 10.05.2020 з 08:00 до 20:00 в складі екіпажу 1207 на службовому автомобілі Mitsubishi Outlander, номерний знак НОМЕР_2 несли службу інспектор роти №6 батальйону №2 полку №1 (з обслуговування правого берега) УПП у м. Києві ДПП старший лейтенант поліції ОСОБА_7 та інспектор роти №5 батальйону №2 полку №1 (з обслуговування правого берега) УПП у м. Києві ДПП лейтенант поліції ОСОБА_1.

Опитані у ході службового розслідування ОСОБА_7 та ОСОБА_1 пояснили, що 10.05.2020, перебуваючи в складі екіпажу 1207, під час патрулювання по вул. Столичне шосе у м. Києві виявили автомобіль Ford Fusion, водій якого керував автомобілем без державних номерних знаків. Водію вказаного автомобіля було подано сигнал про зупинку, в наслідок чого автомобіль зупинився без дотримання вимог Правил дорожнього руху, а саме в місці зупинки автомобіля відстань між автомобілем та суцільною лінією горизонтальної дорожньої розмітки була менше 3 метрів. Підійшовши до водія ОСОБА_7 представився, повідомив причину зупинки автомобіля та вказав на порушення вимог Правил дорожнього руху під час зупинки. Водій повідомив, що автомобіль не зареєстрований в уповноваженому органі МВС та те, що автомобіль не має полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, внаслідок чого, так як автомобіль перебував з порушенням вимог правил зупинки та стоянки Правил дорожнього руху, було прийнято рішення про тимчасове затримання вказаного транспортного засобу з метою доставлення його на спеціальний майданчик чи стоянку за допомогою спеціального автомобіля "евакуатора".

Відповідачем наголошено на тому, що в матеріалах службового розслідування наявні фотографії автомобіля Ford Fusion Vin НОМЕР_1 (фото 1 та фото 2) в момент, коли він був зупинений працівниками поліції та перед тим, як був тимчасово затриманий, з яких встановлено, що в місці де був зупинений заявник, відстань між автомобілем та розділювальною смугою явно більше 3 метрів, при чому на місці зупинки відсутня суцільна горизонтальна лінія дорожньої розмітки, внаслідок чого відсутнє порушення вимог п. 15.9 (Д) Правил дорожнього руху. Варто зазначити, що у вказаному місці автомобіль перебував без порушень вимог Правил дорожнього руху, тобто суттєво дорожньому руху не заважав.

Як зазначено у Висновку службового розслідування від 10.07.2020, ОСОБА_7 та ОСОБА_1 не розглянули справу про адміністративне правопорушення на місці зупинки автомобіля, а лише тимчасово затримали транспортний засіб без належних на те підстав, оскільки відповідно до ст. 265-2 КУпАП транспортні засоби дозволяється тимчасово затримувати з метою доставлення їх на спеціальний майданчик чи стоянку виключно в разі суттєвого перешкоджання ним іншим учасникам дорожнього руху, в інших випадках це не дозволяється.

Надалі, аналізуючи матеріали, які перебувають на розгляді дисциплінарної комісії було встановлено, що фабула постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 №699978 від 12.05.2020, винесеної стосовно громадянина ОСОБА_3 за ч. 3 ст. 122 КУпАП звучить так: Водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем Ford Fusion Vin НОМЕР_1 10.05.2020 о 16:30 за адресою: вул. Столичне шосе, 2 (А) в м. Києві здійснив зупинку (стоянку) на мосту, чим порушив вимоги п. 15.9 (В) Правил дорожнього руху. Переглядаючи фотографії з місця зупинки автомобіля Ford Fusion Vin НОМЕР_1 встановлено, що автомобіль перебував на проїзній частині дороги та на мосту не перебував.

Судом досліджено матеріали службового розслідування відносно позивача, зокрема, відео матеріали з портативного відеореєстратора серії АА №00675 та встановлено, що позивач неодноразового відмовлявся від пред`явлення свого службового посвідчення на вимогу скаржника. Також скаржника не було ознайомлено з актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу.

Відповідно до пункту 11 частини першої статті 23 Закону №580-VIII поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Пунктом 1 частини першої статті 35 Закону №580-VIII визначено, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Разом з тим, згідно з частиною третьою статті 18 Закону №580-VIII звертаючись до особи, або у разі звернення особи до поліцейського, поліцейський зобов`язаний назвати своє прізвище, посаду, спеціальне звання та пред`явити на її вимогу службове посвідчення, надавши можливість ознайомитися з викладеною в ньому інформацією, не випускаючи його з рук.

Суд зазначає, що позивачем під час розгляду справи не спростовано обставин стосовно неодноразової відмови від пред`явлення свого службового посвідчення на вимогу скаржника, з урахуванням положень статей 72-74 Кодексу адміністративного судочинства України, що, у свою чергу, повністю підтверджується матеріалами службового розслідування та відповідними відеозаписами, приєднаними до матеріалів справи.

Виходячи з правового регулювання спірних відносин, позивач, у силу своїх службових обов`язків, зобов`язаний не допускати поведінки, яка ганьбить звання працівника поліції або підриває авторитет поліції, інших відносин, які носять протиправний характер.

Зі змісту присяги поліцейського, яку він складає при вступі на службу в поліції, поведінка поліцейського має відповідати очікуванню громадськості й забезпечувати довіру суспільства та громадян до поліції, не тільки під час виконання службових обов`язків, а й у повсякденному житті. Працівник поліції має чітко усвідомлювати, що займана посада є виявом довіри народу, та повинен стверджувати і відстоювати честь і гідність звання поліцейського, несучи особисту відповідальність перед державою і суспільством. Має вживати заходів на підвищення авторитету та позитивного іміджу органів поліції. В особистій поведінці у службових та позаслужбових стосунках з людьми не допускати проявів жорстокого або принизливого ставлення до людей, бути зразком чесності, тактовності та внутрішньої дисциплінованості, оскільки проходження служби в поліції несумісне з неправомірною поведінкою, ігноруванням вимог Конституції, законів України та Дисциплінарного статуту.

Тобто поліцейський повинен уникати вчинення дій, що підривають довіру та авторитет органів поліції і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 30 квітня 2020 року у справі №440/2305/19 (адміністративне провадження №К/9901/2816/20).

Висновками службового розслідування встановлено, що позивач допустив порушення службової дисципліни, що виразилось у безпідставному тимчасовому затриманні Ford Fusion, в період несення служби 10.05.2020 з подальшим доставленням його на спеціальний майданчик чи стоянку за допомогою спеціального автомобіля "евакуатора", а також непред`явленні службового посвідчення на неодноразові вимоги ОСОБА_3 .

Суд погоджується з доводами відповідача, що вищенаведене є порушенням службової дисципліни позивачем.

Як зазначив Верховний Суд у своїй постанові від 07.11.2019 по справі №826/1670/18, сам по собі висновок службового розслідування - це документ, який складається за результатами службового розслідування, містить правову оцінку виявлених фактів та обставин, дій чи бездіяльності осіб рядового і начальницького складу, висновки та пропозиції.

Висновки та пропозиції із зазначенням міри юридичної відповідальності, в даному випадку, щодо накладення дисциплінарного стягнення у виді звільнення, приймаються посадовими особами на підставі юридичних фактів і норм права.

З наведеного вбачається, що висновки службового розслідування є самостійною підставою для накладення дисциплінарного стягнення.

При цьому, приймаючи оскаржуваний наказ та застосовуючи до позивача дисциплінарне стягнення у виді догани відповідач керувався матеріалами, зібраними під час службового розслідування, розпочатого згідно з наказом від 12.06.2020 №253.

Отже, аналізуючи зібрані та досліджені докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що факт вчинення позивачем дисциплінарного проступку знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду, з огляду на що наказ наказ управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції від 17.07.2020 №89 в частині, що стосується притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та накладення на останнього дисциплінарного стягнення у вигляді догани винесений відповідачем в межах, на підставі та у спосіб, що визначені чинним законодавством.

Щодо позовних вимог в частині визнання протиправними дій Департаменту патрульної поліції щодо невиплати ОСОБА_1 грошового забезпечення у повному розмірі за липень 2020 року суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 12 розділу ІІ Наказу Міністерства внутрішніх справ «Про затвердження Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що дійснюють підготовку поліцейських» від 06.04.2016 № 260 керівники органів поліції мають право преміювати поліцейських відповідно до особливостей проходження служби та особистого внеску поліцейського в загальні результати служби з урахуванням специфіки і особливостей виконання покладених на нього завдань та у межах асигнувань, затверджених на грошове забезпечення для утримання Національної поліції. Розміри премії встановлюються за рішенням керівників органів поліції відповідно до затверджених ними положень про преміювання та наявного фонду грошового забезпечення. Виплата премій поліцейським здійснюється за наказами керівників органів поліції. У випадку допущення поліцейськими проступків, які впливають на розмір премії, до наказу вносяться відповідні зміни та проводиться перерахунок премії в наступному місяці.

Рапортом начальника УПП у м. Києві Департаменту патрульної поліції Ю. Зозулі на ім`я т.в.о. начальника Департаменту патрульної поліції капітану поліції Олексія Білошицького зроблено доповідь про доцільність зменшення розміру премії позивачу на 500 (п`ятсот) грн на підставі допущення ним ряду недоліків та прорахунків в службовій діяльності, що виразились в безвідповідальному ставленні до виконання своїх прямих службових обов`язків, ігноруванні вказівок керівництва з приводу організації та порядку несення служби, низькому рівні дисципліни та скоєння вчинків, що ганьблять честь та гідність працівника поліції.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги в частині визнання протиправними дій Департаменту патрульної поліції щодо невиплати ОСОБА_1 грошового забезпечення у повному розмірі за липень 2020 року задоволенню також не підлягають, оскільки такі дії відповідачем вчинено внаслідок прийняття оскаржуваного наказу, якому судом надано оцінку.

Як наслідок, позовні вимоги в частині стягнення з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 500 грн., які не були виплачені останньому за липень 2020 року також не підлягають задоволенню.

При вирішенні спору суд враховує, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини не є порушенням статті 6 Конвенції притягнення до дисциплінарної відповідальності на основі відомостей про факти, що встановлені у кримінальному провадженні, якщо такі відомості аналізувалися під кутом зору правил службової етики, навіть якщо особа була у кримінальному провадженні виправданою (див. mutatis mutandis рішення Європейської комісії з прав людини від 6 жовтня 1982 року у справі X. v. Austria про неприйнятність заяви № 9295/81) чи таке провадження було закрите (див. mutatis mutandis рішення Європейської комісії з прав людини від 7 жовтня 1987 року у справі C. v. the United Kingdom про неприйнятність заяви № 11882/85). Більше того, гарантована пунктом 2 статті 6 Конвенції презумпція невинуватості застосовується до процедури, яка за своєю суттю є кримінальною, і в межах якої суд робить висновок про вину особи саме у кримінально-правовому сенсі (рішення Європейського суду з прав людини від 11 лютого 2003 року у справі Ringvold v. Norway , заява № 34964/97). Відтак, зазначена гарантія не може бути поширена на дисциплінарні й інші провадження, які згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції охоплюються поняттям спору щодо прав та обов`язків цивільного характеру.

На думку суду, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, покладений на нього обов`язок доказування правомірності своїх дій та оскаржуваного рішення виконано та доведено свою правомірність й обґрунтованість з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

А тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову в повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зважаючи, що у задоволенні позову позивача відмовлено, а іншими учасниками справи судові витрати не понесені, судові витрати не підлягають розподілу відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 241 - 246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України,

cуд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статями 292-297 Кодексу адміністративного судочинства України, із урахуванням положень пункту 15.5 Перехідних положень (Розділу VII) Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Іщук І.О.