Справа № 640/29663/21
Суддя: Кармазін О.А.
Дата ухвалення: 2022-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2022 року м. Київ № 640/29663/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кармазіна О.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 (неповнолітня, від імені якої діє мама ОСОБА_2 )
до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області в особі Солом`янського РВ ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області
про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії,-
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 ), що діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області в особі Солом`янського РВ ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області (02152, м. Київ, вул. Березняківська, 4а, код ЄДР: 42552598, електрона адреса: ), в якому просить суд:

1) визнати протиправною відмову відповідача, що оформлена рішенням вих. № Р 6043/6/8012-21/8034.12/6197-21 від 01.09.2021 про відмову оформити та видати ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України у формі книжечки, зразка 1994 року, відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-ХІІ;

2) зобов`язати відповідача оформити та видати ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України у формі книжечки, зразка 1994 року, відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-ХІІ.

Позиція позивача.

Законний представник, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася до суду з позовом про зобов`язання оформити та видати її дочці, паспорт громадянина України у формі книжечки, зразка 1994 року.

У позові зазначається, що в повсякденному житті, їх родина та дочка, понад усе цінує, приналежність до Християнства, дочка має надзвичайну повагу до людей, їхньої свободи вибору того, що ближче душі та не суперечить віруванню, свободи совісті і честі, свободи особистого життя, захисту сімейного життя, свободи віросповідання.

Заявниця (законний представник) зазначає, що звісно вони є законослухняними, ні в якому разі не мають наміру порушувати вимоги та правила державного регулювання і законодавства. Мати зазначає, що це прекрасно, що є право вибору і держава в особі державних органів, дає можливість скористатись цим правом вибору. Людина на свій розсуд, вільно визначає кому, як, і в якій мірі довірити свої дані, інформацію про себе, своє особисте життя, тощо.

Ці фактори стали основоположними, при формуванні рішення дочки отримувати паспорт громадянина України виключно у формі книжечки, без цифрової обробки персональних даних, засобами Єдиного державного демографічного реєстру та без присвоєння людині - унікального номеру запису в реєстрі, без формування біометричних даних та їх зберігання в електронних системах Реєстру.

Заявниця зазначає, що в питаннях державного регулювання, та реалізації особистих немайнових прав громадян в України, вищу силу має Конституція України та чинне законодавство України, що не має суперечити основному закону України. Дочка, прекрасно орієнтується в основних нормах законодавства.

Намір отримати паспорт громадянина України, виключно у формі книжечки - це її особиста позиція, яку вона відстоює свідомо та наполегливо. Мати зазначає, що її обов`язок підтримати та допомогти реалізувати.

У позові також зазначається, що після досягнення дочкою шістнадцятирічного віку, вона особисто звернулась 20.08.2021 до Центрального міжрегіонального управління ДМС в м. особі Солом`янського РВ ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області з проханням оформити та видати паспорт громадянина України 1994 року.

До відповідача дочка звернулась в присутності матері.

Між тим дочка відмовилась від надання згоди на цифрову обробку персональних даних, заборонила формувати УНЗР та будь-яких інших номерів.

Під час звернення до відповідача, для оформлення та видачі паспорта книжечки, було подано пакет документів, що передбачений чинним законодавством: заповнена заява про видачу паспорта громадянина України, за відповідною формою; дві фотокартки розміром 3,5 х 4,5 см.; свідоцтво про народження; довідка про реєстрацію місця проживання особи; довідка №200/12 про реєстрацію особи громадянином України; паспорт громадянина України - матері.

Для того аби співробітники відповідача, провів перевірку документів, всі відповідь, про результати прийнятого рішення, було надано оригінали та копії документів.

При цьому зазначається, що дочка набула громадянство України за рішенням ГУ ДМС 30.11.2011.

З огляду на те, що моя дочка, народилась на території російської федерації, додатково надано нотаріально посвідчені переклади документів з російської на українську мову про громадянство та свідоцтво про народження. Всі вимоги співробітників ДМС щодо надання додаткових документів, були виконані в повному обсязі.

Співробітник відповідача, повідомив про те, що в будь якому разі буд відмовлено у наданні адміністративного послуги, щодо оформлення паспорта громадянина України у формі книжечки, адже не надано рішення суду, що набрало за оформити та видати паспорт громадянина України у формі книжечки.

Письмова відповідь вих. № Р-6043/6/8012-21/8034.12/6197-21 від 01.09.2021 дещо відрізняється від усно озвученої аргументації, і носить дещо філософську аргументацію та формальний характер.

Заявниця вважає відповідь ГУ ДМС в особі підрозділу протиправною та просить задовольнити позов, посилаючись на профільні правові норми.

Позиція відповідача.

Відповідач надав відзив на позов (а.с. 36-39), в якому просять відмовити у задоволенні позову.

Наполягає, що профільним законодавством встановлено, що паспорт видається у формі картки.

Зазначає, крім іншого, що Постановою КМУ № 302 від 26.10.2016 визначено, що прийняття документів для оформлення паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, зразок бланка якого затверджено цією Постановою, з 01.11.2016 припиняється.

Отже, як зазначено у відзиві, з прийняттям зазначеного акта органи ДМС зобов`язані забезпечувати оформлення та видачу паспортів громадянам України у відповідності до вимог чинного законодавства, а саме - здійснювати видачу паспортів виключно у вигляді картки.

Враховуючи наведене, як зазначає відповідач, у органів міграційної служби відсутні законні підстави для оформлення та видачі паспорта громадянина України відповідно до постанови Верховної Ради України № 2503-ХП від 26.06.1992.

Також зазначається про відсутність повного пакету документів для видачі паспорта.

За відсутності у позивача всіх передбачених законодавством документів, у відповідача відсутні законні підстави для видачі паспорта громадянина України зразка 1994.

Процесуальні дії, вчинені у справі.

Ухвалою судді від 25.10.2021 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою судді від 06.1.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі. Вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін та проведення судового засідання.

Встановлені судом обставини.

Так, сторонами не спростовується та не заперечується факт звернення неповнолітньої до РВ ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області з проханням видати паспорт (вперше) у формі книжечки (а.с. 40-41) з долученням до неї документів: свідоцтва про народження з відміткою про набуття громадянства рф 21.01.2006 (з перекладом), дублікату довідки № 299/12 від 30.07.2021 про реєстрацію особи громадянином України (рішення ГУ ДМС від 30.11.2011), а також інші вищезгадані документи.

Також, матеріалами справи підтверджується надання відповіді РФ ГУ ДМС від 01.09.2021 про відсутність правових підстав для видачі паспорту у формі книжечки.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Стаття 22 Конституції України гарантує, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

В свою чергу, за приписами ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 32 Конституції України визначено, що ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Рішенням Конституційного Суду України від 20 січня 2012 року N 2рп/2012 надано офіційне тлумачення положення ч. 2 ст. 32 Конституції України, зокрема: неможливо визначити абсолютно всі види поведінки фізичної особи у сферах особистого та сімейного життя, оскільки особисті та сімейні права є частиною природних прав людини, які не є вичерпними‚ і реалізуються в різноманітних і динамічних відносинах майнового та немайнового характеру, стосунках, явищах, подіях тощо. Право на приватне та сімейне життя є засадничою цінністю, необхідною для повного розквіту людини в демократичному суспільстві, та розглядається як право фізичної особи на автономне буття незалежно від держави, органів місцевого самоврядування, юридичних і фізичних осіб. Збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди державою, органами місцевого самоврядування, юридичними або фізичними особами є втручанням в її особисте та сімейне життя. Таке втручання допускається винятково у випадках, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Конституційне та законодавче регулювання права на невтручання в особисте та сімейне життя також узгоджується із міжнародно-правовими актами: Європейська Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція), яка була ратифікована Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР, та відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства.

Стаття 8 Конвенції передбачає, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Будь-яке втручання у право особи на повагу до її приватного та сімейного життя становитиме порушення статті 8 Конвенції, якщо воно не здійснювалося згідно із законом, не переслідувало легітимну ціль або цілі згідно з пунктом 2 та було необхідним у демократичному суспільстві у тому сенсі, що воно було пропорційним цілям, які мали бути досягнуті (рішення ЄСПЛ у справі Ельсхольц проти Німеччини (Elsholz v. Germany) [ВП], заява N 25735/94, п. 45, ECHR 2000-VIII).

Правові та організаційні засади створення та функціонування Єдиного державного демографічного реєстру та видачі документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, а також права та обов`язки осіб, на ім`я яких видані такі документи, визначає Закон України Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус від 20.11.2012 N 5492-VI.

Стаття 13 цього Закону визначає назви та види документів, що оформляються із застосуванням засобів Єдиного державного демографічного реєстру.

Частиною першою статті 13 Закону України Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус передбачено, що документи, оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Реєстру (далі - документи Реєстру), відповідно до їх функціонального призначення поділяються на: 1) документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України; 2) документи, що посвідчують особу та підтверджують її спеціальний статус.

Документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Реєстру, включають паспорт громадянина України.

Частинами 1, 2, 4, 5 ст. 14 вищезазначеного Закону передбачено, що форма кожного документа встановлюється цим Законом. Документи залежно від змісту та обсягу інформації, яка вноситься до них, виготовляються у формі книжечки або картки, крім посвідчення на повернення в Україну, що виготовляється у формі буклета. Документи у формі книжечки на всіх паперових сторінках та на верхній частині обкладинки повинні мати серію та номер документа, виконані за технологією лазерної перфорації. Персоналізація документів у формі книжечки здійснюється за технологією лазерного гравіювання та лазерної перфорації. Персоналізація документів у формі картки виконується за технологією термодруку або лазерного гравіювання. Персоналізація документів здійснюється централізовано у Державному центрі персоналізації документів.

Згідно з ч. 1 ст. 21 Закону України Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України.

Отже, у разі відсутності у особи паспорта, така особа не має підтвердження громадянства України, що в свою чергу є порушенням її громадянських прав у зв`язку з неможливістю їх реалізації.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 Закону України Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус, паспорт громадянина України містить безконтактний електронний носій.

Відповідно до п. 3, 5, 6, 8 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року N 2503-XII, бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України. Терміни впровадження паспортної картки визначаються Кабінетом Міністрів України у міру створення державної автоматизованої системи обліку населення.

Паспортна книжечка являє собою зшиту в накидку нитками обрізну книжечку розміром 88 х 125 мм, що складається з обкладинки та 16 сторінок. Усі сторінки книжечки пронумеровані і на кожній з них зображено Державний герб України і перфоровано серію та номер паспорта. На першу і другу сторінки паспортної книжечки заносяться прізвище, ім`я та по батькові, дата і місце народження. На першій сторінці також вклеюється фотокартка і відводиться місце для підпису його власника. На другу сторінку заносяться відомості про стать, дату видачі та орган, що видав паспорт, ставиться підпис посадової особи, відповідальної за його видачу. Записи засвідчуються мастиковою, а фотокартка - випуклою сухою печаткою. Перша сторінка або перший аркуш після внесення до них відповідних записів та вклеювання фотокартки можуть бути заклеєні плівкою. У разі заклеювання плівкою усього аркуша записи та фотокартка печатками не засвідчуються. Третя, четверта, п`ята і шоста сторінки призначені для фотокарток, додатково вклеюваних у паспорт, а сьома, восьма і дев`ята - для особливих відміток. На десятій сторінці робляться відмітки про сімейний стан власника паспорта, на одинадцятій - шістнадцятій - про реєстрацію постійного місця проживання громадянина. На прохання громадянина до паспорта може бути внесено (сьома, восьма і дев`ята сторінки) на підставі відповідних документів дані про дітей, групу крові і резус-фактор. На внутрішньому правому боці обкладинки надруковано витяг з цього Положення.

Вносити до паспорта записи, не передбачені цим Положенням або законодавчими актами України, забороняється. Термін дії паспорта, виготовленого у вигляді паспортної книжечки, не обмежується.

Водночас, п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року N 302 Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України (далі - Постанова N 302) затверджено:

зразок та технічний опис бланка паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм згідно з додатками 1 і 2;

зразок та технічний опис бланка паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, згідно з додатками 3 і 4;

Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України.

Пунктом 131 Постанови N 302 передбачено, що до безконтактного електронного носія, який міститься у паспорті, вноситься така інформація: біометричні дані, параметри особи (відцифрований образ обличчя особи, відцифрований підпис особи, відцифровані відбитки пальців рук) виключно за згодою особи.

Безконтактний електронний носій паспорта громадянина України нового зразка містить відцифровані персональні дані особи.

Позивачка зазначає, що неможливість отримання паспорта громадянина України зразка 1994 року в формі книжечки є порушенням принципу поваги до приватного життя суб`єкта персональних даних, шляхом електронної обробки таких даних у процесі оформлення ID-паспорту, оскільки вона згоди на таку обробку не надає.

Суд вважає ці доводи позивача обґрунтованими з огляду на таке.

Правові відносини, пов`язані із захистом і обробкою персональних даних, регулює Закон України Про захист персональних даних від 01.06.2010 N 2297-VI, який спрямований на захист основоположних прав і свобод людини і громадянина, зокрема права на невтручання в особисте життя, у зв`язку з обробкою персональних даних.

Цей Закон поширюється на діяльність з обробки персональних даних, яка здійснюється повністю або частково із застосуванням автоматизованих засобів, а також на обробку персональних даних, що містяться у картотеці чи призначені до внесення до картотеки, із застосуванням неавтоматизованих засобів.

Частиною першою статті 10 Закону України Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус передбачено, що внесення інформації до Реєстру здійснюється з дотриманням вимог Закону України "Про захист персональних даних".

Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону України Про захист персональних даних, мета обробки персональних даних має бути сформульована в законах, інших нормативно-правових актах, положеннях, установчих чи інших документах, які регулюють діяльність володільця персональних даних, та відповідати законодавству про захист персональних даних.

Відповідно до ст. 2 Закону України Про захист персональних даних, персональні дані - відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована.

За приписами ч. 5 ст. 6 Закону України Про захист персональних даних, обробка персональних даних здійснюється для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб`єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством.

Не допускається обробка даних про фізичну особу, які є конфіденційною інформацією, без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини (ч. 6 ст. 6 Закону України Про захист персональних даних).

Таким чином, принципами обробки персональних даних є відкритість і прозорість, відповідальність, адекватність та не надмірність їх складу та змісту стосовно визначеної мети їх обробки, а підставою обробки персональних даних є згода суб`єкта персональних даних.

Водночас, законодавством не врегульовано питання щодо наслідків відмови особи від обробки її персональних даних, тобто фактично відсутня будь-яка альтернатива такого вибору, що в свою чергу обумовлює висновок про недотримання принципу «якості закону» як складової принципу верховенства права, та про порушення конституційних прав такої особи.

За практикою ЄСПЛ, першою умовою виправданості втручання у права, гарантоване ст. 8 Конвенції, є те, що воно має бути передбачене законом, причому тлумачення терміну закон є автономним, та до якості закону ставляться певні вимоги (рішення ЄСПЛ у справі Толстой-Милославський проти Сполученого Королівства (Tolstoy Miloslavsky v. the United Kingdom) від 13 липня 1995 року, заява N 18139/91, п. 37) Під терміном закон … слід розуміти як норми, встановлені писаним правом, так і правила, що сформувалися у прецедентному праві. Закон має відповідати якісним вимогам, насамперед, вимогам доступності та передбачуваності.

Таким чином, норми ст. 13 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» на відміну від норм Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року N 2503-XII, не тільки звужують, але фактично скасовують право громадянина на отримання паспорту у вигляді паспортної книжечки без безконтактного електронного носія персональних даних, який містить кодування його прізвища, ім`я та по-батькові та залишають тільки право на отримання паспорта громадянина України, який містить безконтактний електронний носій, що є безумовним порушенням вимог ст. 22 Конституції України, яка забороняє при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, не відповідає вимогам якості закону (тобто втручання не було встановлене законом) не було необхідним у демократичному суспільстві у тому сенсі, що воно було непропорційним цілям, які мали бути досягнуті, не покладаючи на особу особистий надмірний тягар. Зазначене допускає свавільне втручання у право на приватне життя, у контексті неможливості реалізації права на власне ім`я, що становить порушення ст. 8 Конвенції.

Вищезазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у рішенні у зразковій справі N 806/3265/17.

У постанові від 19 вересня 2018 року у зразковій справі N 806/3265/17 (Пз/9901/2/18) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що позбавлення особи можливості отримання паспорта у традиційній формі - у вигляді книжечки, і спричинені цим побоювання окремої суспільної групи, що отримання паспорта у вигляді ID-картки може спричинити шкоду приватному життю, становить втручання держави, яке не було необхідним у демократичному суспільстві, і воно є непропорційним цілям, які мали б бути досягнуті без покладення на особу такого особистого надмірного тягаря.

Висновки Великої Палати Верховного Суду у цій зразковій справі належить застосовувати в адміністративних справах щодо звернення осіб до суду з позовом до територіальних органів ДМС України з вимогами видати паспорт громадянина України у формі книжечки, у зв`язку з ненаданням особою згоди на обробку персональних даних, відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року N 2503-XII.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 291 КАС України, при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

Таким чином, суд вирішує дану справу з урахуванням правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 19 вересня 2018 року у зразковій справі N 806/3265/17 (Пз/9901/2/18), позаяк у цій справі Верховний Суд висновує щодо застосування норм права з приводу можливості отримання паспорта громадянина України у формі книжечки.

Відповідно до пункту другого Положення N 2503-XII, паспорт громадянина України видається кожному громадянинові України центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, після досягнення 16-річного віку.

Згідно з п. 3 Положення N 2503-XII бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Вирішуючи спір, суд вважає необхідним зазначити, що у відповіді відповідач зазначив про відсутність підстав для видачі позивачу паспорту громадянина України зразка 1994 року у вигляді книжечки, що обумовлено відсутністю у поданих документах у рішення суду, передбаченого Тимчасовим порядком оформлення і видачі паспорта громадянина України, затвердженого наказом МВС від 06.06.2019 N 456.

Постановою Кабінету Міністрів України від 3 квітня 2019 р. №398 "Про внесення зміни до пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 р. N 302" внесено зміну до пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 р. N 302 Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, шляхом доповнення його абзацом такого змісту: Державна міграційна служба до законодавчого врегулювання питання завершення оформлення та видачі паспорта громадянина України зразка 1994 року здійснює оформлення та видачу таких паспортів у порядку, встановленому Міністерством внутрішніх справ, громадянам України, щодо яких прийнято рішення суду, що набрало законної сили, про зобов`язання Державної міграційної служби оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року.

Відповідно до абзацу п`ятого пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року N 302 Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, постанови Кабінету Міністрів України від 03 квітня 2019 року N 398 Про внесення зміни до пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 р. N 302, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 червня 2019 року N 456 затверджено Тимчасовий порядок оформлення і видачі паспорта громадянина України.

Відповідно до пункту 1 розд. III Тимчасового порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України, для оформлення паспорта особа, яка досягла 16-річного віку, або її законний представник (далі - заявник) подає 1) заяву; 2) рішення суду; 3) свідоцтво про народження або документ, що підтверджує факт народження, виданий компетентними органами іноземної держави; 4) оригінали документів, що підтверджують громадянство та посвідчують особу батьків (або одного з них), що на момент народження особи перебували (в) у громадянстві України (для підтвердження факту належності особи до громадянства України). У разі відсутності таких документів або в разі, якщо батьки (чи один із батьків) такої особи на момент її народження були (був) іноземцями (ем) або особами (ою) без громадянства, або в разі набуття особою громадянства України на території України подається довідка про реєстрацію особи громадянином України; 5) дві фотокартки розміром 3,5 x 4,5 см; 6) довідку про реєстрацію / зняття з реєстрації місця проживання особи; 7) довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (для внутрішньо переміщених осіб); 8) посвідчення про взяття на облік бездомної особи, видане відповідним центром обліку бездомних осіб (для бездомних осіб).

Отже, оформлення паспорта зразка 1994 року особі, яка досягла 16-річного віку, здійснюється в порядку передбаченому Тимчасовим порядком оформлення і видачі паспорта громадянина України N 456, зокрема на підставі рішення суду.

За таких обставин, оскільки неповнолітній дитині - позивачу, від імені якої діє мати, було відмовлено в оформленні паспорта громадянина України зразка 1994 року з підстав ненадання рішення суду, відповідно до пункту 1 розд. III Тимчасового порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України, затвердженого наказом МВС України від 06.06.2019 N 456, підстави для визнання протиправною відмови відповідача у видачі позивачу паспорта громадянина України у формі книжечки, відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.92 N 2503-XII, відсутні, оскільки відмова була обумовлена відсутністю рішення суду без якого органи ДМС не можуть прийняти рішення про видачу паспорту. Тобто, судом не вбачається поведінки позивача, яка б була не узгоджена з вимогами профільних НПА, вимоги яких у даному випадку і виконував відповідач.

Відмова відповідача не ґрунтується на запереченні самого права позивачки на оформлення паспорту у вигляді паспортної книжечки зразка 1994 року без безконтактного електронного носія персональних даних.

Позивачу було роз`яснено порядок отримання вказаного документу, регламентований Тимчасовим порядком оформлення і видачі паспорта громадянина України N 456, який обов`язковий для застосування відповідачем.

Водночас, враховуючи, що таке обмеження, як неможливість отримання паспорта у формі книжечки, становить втручання держави, яке не було необхідним у демократичному суспільстві, і воно є непропорційним цілям, які мали б бути досягнуті без покладення на особу такого особистого надмірного тягаря, що встановлено в рішенні Великої Палати Верховного Суду від 19 вересня 2018 року за результатами розгляду зразкової справи N 806/3265/17, - Державна міграційна служба до законодавчого врегулювання питання завершення оформлення та видачі паспорта громадянина України зразка 1994 року здійснює оформлення та видачу таких паспортів у порядку, встановленому Міністерством внутрішніх справ, громадянам України, щодо яких прийнято рішення суду, що набрало законної сили про зобов`язання Державної міграційної служби оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року.

Отже, задля реалізації позивачкою права на користування паспортом громадянина України зразка 1994 року, суд вважає необхідним зобов`язати відповідача оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року у вигляді паспортної книжечки.

Судове рішення у цій справі, у відповідності з Тимчасовим порядком оформлення і видачі паспорта громадянина України, є підставою для оформлення та видачі паспорта громадянина України зразка 1994 року особі, щодо якої прийнято рішення суду, що набрало законної сили, про зобов`язання ДМС оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення адміністративного позову.

На підставі вищевикладеного та керуючись положеннями ст.ст. 2, 5 - 11, 19, 72 - 77, 90, 139, 241 - 246, 250, 251, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в інтересах якої діє законний представник - мати ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 ; тел. НОМЕР_2 ; місце реєстрації - АДРЕСА_2 ) - задовольнити частково.

Зобов`язати Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області (02152, м. Київ, вул. Березняківська, 4-а, код ЄДР: 42552598) в особі Солом`янського районного відділу оформити та видати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України у вигляді паспортної книжечки (у зв`язку із досягненням 16-річного віку) відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.92 N 2503-XII.

У задоволенні позову в іншій частині - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Зважаючи на Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затверджене рішенням Вищої ради правосуддя 17 серпня 2021 року N 1845/0/15-21, в електронній формі апеляційні скарги подаються безпосередньо до апеляційного суду.

Суддя О.А. Кармазін