Справа № 200/12575/21
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2022-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2022 року справа №200/12575/21

приміщення суду за адресою: м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Геращенка І.В., суддів Казначеєва Е.Г., Сіваченка І.В., розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22 листопада 2021 року у справі № 200/12575/21 (головуючий І інстанції Олішевська В.В., повний текст складений у м. Слов`янську Донецької області) за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправними дій щодо ненарахування та невиплати одноразової грошової допомоги при укладанні першого контракту; зобов`язання нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу - вісім прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 22.11.2021 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Позивачем подано апеляційну скаргу на рішення суду, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та задовольнити позов, посилаючись на порушення норм матеріального права. Апелянт зазначив, що судом не враховано, що Закони України та постанови КМУ, відповідно до яких розроблено наказ Міністерства Оборони України № 260 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», не містять обмеження прав усіх колишніх правоохоронців та відповідно до цього сам наказ не може такого містити.

Суд визнає тлумачення відповідача змісту абзацу 7 пункту 4 розділу XXII наказу Міністерства Оборони України № 260 від 07.06.2018 року «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» про заборону у виплаті грошового забезпечення особам, звільненим з правоохоронним органам, як таке що встановлене, без обґрунтування. Саме це тлумачення як таке що містить дискримінацію осіб, звільнених з правоохоронних органів, при цьому прямо протидіє вимогам статей 21, 22, 24, 68 Конституції України, п. 8 Постанови № 704 Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року, потребує обгрунтування нормою Закону України, згідно пункту 1 статті 92 Конституції України про те, що права людини визначаються виключно Законами України. В такому тлумаченні наказ не відповідає вимогам обов`язкового урахування принципу недискримінації згідно ст. 6, 7, 8 Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні».

Суд не розглянув доведені в позовній заяві прямі докази про те що, в абзаці 7 пункту 4 розділу XXII наказу Міністерства Оборони України № 260 від 07.06.2018 року «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», згідно вимог правових актів, відповідно яких він розроблений та всіх норм діючого законодавства, чітко визначено та відокремлено комами, згідно меті та правопису, категорію осіб - «особи, звільненні з військової служби за контрактом,» та далі по тексту абзацу уточнено де саме мали можливість проходити цю військову службу за контрактом визначені особи.

Судом не враховано що Департаментом реєстрації та систематизації правових актів Міністерства Юстиції України «Щодо наказу Міністерства Оборони України від 07 червня 2018 року № 260» роз`яснено що пунктом 4 розділу XXII наказу зазначено випадки, за яких така одноразова грошова допомога після укладення контракту не виплачується, за наявності раніше укладеного контракту про проходження військової служби, який фактично був укладений перший. Ця інформація міститься у відповіді на відзив відповідача в матеріалах справи (Додаток до відповіді лист Міністерства юстиції).

В порушенні підпункту 3 пункту 4 ст. 265 КАС України в рішенні суду відсутня мотивована оцінка аргументу, що відмова у виплаті після укладення першого контракту особам без урахування наявності військової служби раніше, є явно необґрунтована та неприйнятна з огляду на діюче законодавство.

В порушенні підпункту 6 пункту 4 ст. 265 КАС України в рішенні суду відсутні норми права, на які посилався позивач - пункт 1 статті 3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», у якому роз`яснюється сфера його дії - на військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення (далі - правоохоронних органів), які суд не застосував, та відсутні роз`яснення мотивів їх незастосування. Також у рішенні відсутні норми права, які роз`яснюють мотиви незастосування п. 8 постанови № 704 КМУ від 30.08.2017 року, у якому саме міститься умова здійснення спірної виплати.

Обраний позивачем спосіб захисту свого права, наданого Конституцією України, основою якого є саме принцип рівності перед законом без обмеження за ознаками колишнього місця роботи, судом не розглядався. Справа виникла внаслідок факту дискримінації за ознакою колишнього місця роботи при оплаті праці та справа є значною. Колишні залізничники, медпрацівники, правоохоронці, металурги, актори, будівельники та інші рівні перед законом, позбавити їх права можливо виключно тільки на підставі Закону України, а не хибного необгрунтованного тлумачення підзаконного акту. Всупереч п. 2 ст 10 КАС України, справа не розглянута відповідно Конституції України, законів України. Рішення містить обмеження прав осіб за ознаками колишнього місця роботи, що невідповідно вимогам 24 Конституції України.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просив відмовити у її задоволенні.

Ухвалами апеляційного суду від 06.12.2021 року справу призначено до розгляду на 21.03.2022 року. У зв`язку із запровадженням Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, воєнного стану через акт відкритої агресії з боку Російської Федерації, а також, враховуючи наказ Голови Верховного Суду від 2 березня 2022 року №29/0/8-22 «Про встановлення особливого режиму роботи Верховного Суду в умовах воєнного стану», з метою забезпечення безперервності правосуддя, ця скарга розглядається у перший день можливості вчинення процесуальних дій.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справу розглянуто в письмовому провадженні.

Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, вивчив доводи апеляційної скарги, відзиву, перевірив їх за матеріалами справи і дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційних скарг, виходячи з наступного.

19.06.2020 року між позивачем та Міністерством оборони України в особі командира 56 окремої мотопіхотної Маріупольської бригади полковника ОСОБА_2 вперше укладено контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу; строк дії контракту - три роки (а.с. 7-10).

Наказом командира Військової частини НОМЕР_2 від 24.06.2020 року № 224 (по стройовій частині) солдата ОСОБА_1 , призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від 19.06.2020 року № 137-РС на посаду номера обслуги 1 артилерійського взводу 3 артилерійської батареї артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи Військової частини НОМЕР_2, який прибув з Великоновосілківського військового комісаріату Донецької області, вважати таким, що з 20.06.2020 року справу та посаду прийняв та приступив до виконання службових обов`язків, шпк «солдат», ВОС - НОМЕР_3, посадовий оклад - 2730 грн. (а.с. 28).

Сторонами не спростовується, що позивач подав рапорт про виплату одноразової грошової допомоги після підписання першого контракту. Проте, рапорт був повернутий без погодження.

Листом Військової частини НОМЕР_2 № 0989/3/130 від 07.09.2021 року повідомлено, що до юридичної служби Військової частини НОМЕР_2 надійшов рапорт позивача від 07.09.2021 року за № 13793 стосовно виплати одноразової грошової допомоги при підписанні першого контракту. При з`ясуванні обставин відмови в наданні вказаної виплати молодшим сержантом ОСОБА_3 , в останньої відібрані пояснення (а.с. 12).

Згідно пояснень інструктора відділення персоналу в/ч НОМЕР_2 сержанта ОСОБА_4 зазначено, що з матеріалів особової справи солдата ОСОБА_1 встановлено, що 19.06.2020 року між позивачем та Міністерством оборони України в особі командира військової частини НОМЕР_2 полковника ОСОБА_2 було укладено контракт строком на 3 роки про проходження військової служби на посадах осіб рядового складу. Згідно наявної ксерокопії трудової книжки НОМЕР_1 , ксерокопії витягу з наказу начальника управління Державної пенітенціарної служби України в Донецькій області від 14.08.2015 року № 51 о/с та пункту 7 послужного списку особової справи громадянин ОСОБА_1 у період з 18.09.2000 року по 06.02.2015 року проходив службу в правоохоронних органах (Кримінально - виконавча служба України). Враховуючи викладене, підстав для виплати одноразової грошової допомоги за укладання першого контракту про проходження військової служби у Збройних Силах України на посаді осіб рядового складу виявлено не було (а.с. 13-17).

Згідно п. 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року (далі - Закон № 2011-ХІІ) дія цього Закону поширюється на: військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення (далі - правоохоронних органів), Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, які проходять військову службу на території України, і військовослужбовців зазначених вище військових формувань та правоохоронних органів - громадян України, які виконують військовий обов`язок за межами України, та членів їх сімей.

За ч.ч. 2, 3 Закону № 2011-ХІІ дія цього Закону не поширюється на членів сімей військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які загинули чи померли під час проходження військової служби (зборів), проходження служби у резерві внаслідок вчинення ними кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо загибель (смерть) військовослужбовця, військовозобов`язаного чи резервіста сталася внаслідок вчинення ними дій у стані алкогольного, наркотичного або токсичного сп`яніння, чи є наслідком навмисного заподіяння собі військовослужбовцем, військовозобов`язаним чи резервістом тілесного ушкодження.

Дія цього Закону не поширюється на іноземців та осіб без громадянства, які проходять військову службу у Збройних Силах України.

Згідно ч. 2 ст. 9 Закону № 2011 до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

За абз. 1 та 1 ч. 4 ст. 9 Закону № 2011 грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

За пп. 8 п. 6 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» вирішено виплачувати одноразову грошову допомогу військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу після укладення ними першого контракту в таких розмірах, зокрема особам рядового складу - вісім розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року.

Згідно п.п. 1, 2 Постанови № 704 установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації.

Таким чином, Законом № 2011 та постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 визначено, що виплата грошового забезпечення військовослужбовцям здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством оборони України.

За ст. 15 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» міністерство у межах своїх повноважень, на основі і на виконання Конституції та законів України, актів Президента України та постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, актів Кабінету Міністрів України видає накази, які підписує міністр.

Накази міністерства, видані в межах його повноважень, є обов`язковими для виконання центральними органами виконавчої влади, їх територіальними органами, місцевими державними адміністраціями, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами і організаціями всіх форм власності та громадянами.

Накази міністерства нормативно-правового змісту підлягають державній реєстрації Міністерством юстиції України та включаються до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів.

Положенням про Міністерство оборони України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 671, (пункт 8), встановлено, що Міноборони в межах повноважень, передбачених законом, на основі і на виконання Конституції та законів України, актів Президента України та постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, актів Кабінету Міністрів України видає накази, організовує і контролює їх виконання. Нормативно-правові акти Міноборони підлягають державній реєстрації в установленому законодавством порядку.

Наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 року № 260, на виконання вказаних положень Закону та постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам.

Згідно п. 1 розділу І Порядку № 260 цей Порядок визначає механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам.

Цей Порядок розроблено відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», постанов Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей», від 22 грудня 1995 року № 1037 «Про надбавки до посадових окладів працівників, зайнятих на шифрувальній роботі», від 15 червня 1994 року № 414 «Про види, розміри і порядок надання компенсації громадянам у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці», від 11 серпня 1995 року № 648 «Про умови оплати праці осіб, які працюють в гірських районах», від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».

Дія цього Порядку (крім розділів II, V-IХ, ХІI-ХХV) поширюється на військовослужбовців, умови виплати грошового забезпечення для яких встановлено іншими нормативно-правовими актами.

Таким чином, Порядок № 260 розроблено відповідно до Закону № 2011-XII та Постанови № 704.

За п. 1 розділу ХХІІ Порядку № 260 одноразова грошова допомога військовослужбовцям після укладення ними першого контракту виплачується: особам, які приймаються на посади рядового складу строком на 3 роки; особам, які приймаються на посади сержантського і старшинського складу строком від 3 до 5 років; особам, які приймаються на військову службу за контрактом осіб офіцерського складу строком від 1 до 5 років; особам, які підписали контракт строком на 5 років, із числа військовослужбовців, призначених на посади осіб сержантського і старшинського складу, осіб офіцерського складу після закінчення вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти (підготовка яких здійснюється за державним замовленням), за умови вступу до виконання обов`язків за цими посадами.

Одноразова грошова допомога виплачується в таких розмірах: зокрема особам рядового складу - вісім розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого законом на 01 січня календарного року (п.2 розд. ХХІІ Порядку № 260).

Виплата одноразової грошової допомоги здійснюється за рапортом військовослужбовця після набрання чинності першим контрактом, призначення на посаду та вступу до виконання обов`язків за посадою на підставі наказу командира (п. 3 розд. ХХІІ Порядку № 260).

Одноразова грошова допомога не виплачується, зокрема у разі підписання контракту для проходження військової служби у Збройних Силах України особами, звільненими з військової служби за контрактом, з інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також зі служби в правоохоронних органах (п. 4 розд. ХХІІ Порядку № 260).

Суд зазначає, що позивачем укладено перший контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України строком на 3 роки; контракт набрав чинності; позивач був призначений на посаду та вступив до виконання обов`язків за посадою; позивач звернувся з відповідним рапортом щодо отримання спірної одноразової рошової допомоги.

За трудовою книжкою встановлено, що позивач в період з 18.09.2000 року по 04.03.2015 року проходив службу в органах внутрішніх справ; кримінально-виконавчої служби безперервно 14 років 04 місяці 12 днів (а.с. 25).

Наказом Державної пенітенціарної служби України від 06.02.2015 року № 6о/с «Про особовий склад» позивач - капітан внутрішньої служби, інспектор Великоновосілківського міжрайонного відділу кримінальної виконавчої інспекції, з 30 січня 2015 року звільнено у Запас Збройних Сил України за пунктом 64 «ж» (за власним бажанням) (а.с. 27).

За ч. 1 ст. 6 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» державна кримінально-виконавча служба України відповідно до закону здійснює правозастосовні та правоохоронні функції.

На осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України «Про Національну поліцію», а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських ч. 5 ст. 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України»).

Таким чином, позивач належав до осіб, зазначених в п. 4 розд. ХХІІ Порядку № 260, тобто особа, звільнена з інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також зі служби в правоохоронних органах, яким одноразова грошова допомога не виплачується.

Отже, правові підстави для виплати позивачу спірної одноразової грошової допомоги відсутні.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позову.

Отже, спір за суттю вимог судом першої інстанції вирішений правильно, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, внаслідок чого відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 250, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22 листопада 2021 року у справі № 200/12575/21 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Повний текст постанови складений 15 серпня 2022 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.В. Геращенко

Судді: Е.Г. Казначеєв

І.В. Сіваченко