Справа № 211/2303/22(2-а/211/48/22)
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2022-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

16 серпня 2022 року м. Дніпросправа № 211/2303/22(2-а/211/48/22)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Сафронової С.В. (доповідач),

суддів: Чепурнова Д.В., Іванова С.М.,

за участю секретаря судового засідання Ліненко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 липня 2022 року

в адміністративній справі №211/2303/22(2-а/211/48/22) за позовом Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про продовження строку затримання та перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 липня 2022 року частково задоволено позов Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про продовження строку затримання та перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні. А саме, прийнято рішення: продовжити строк затримання та перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають а Україні, громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном на шість місяців, з 20.07.2022 по 20.01.2023, в решті вимог - відмовлено.

Зазначене рішення суду першої інстанції оскаржено в апеляційному порядку відповідачем по справі з підстав неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду першої інстанції обставинам справи, у зв`язку з чим просить його скасувати та ухвалити нове рішення по цій справі, яким позовну заяву Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Апеляційна скарга відповідача мотивована тим, що станом на 14.07.2022 і по теперішній час відсутні умови, для продовження судом строку затримання та перебування останнього в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з огляду на відсутність умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію, передбачених ч. 13 ст. 289 КАС України.

Заслухавши пояснення апелянта та його представника, і представника позивача по справі, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення вимог апелянта та для скасування рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 липня 2022 року, виходячи з нижченаведених підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що громадянин Республіки Білорусь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народженням - с. Некрашевичі, Корелицького району Гродненської області Республіки Білорусь, прибув до України в 2008 році та з того часу з території України не виїжджав.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був засуджений 03.12.2020 року Червонозаводським районним судом міста Харкова за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі, 20.01.2022 звільнився з Державної установи «Криворізька виправна колонія №80».

Рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 січня 2022 року по справі №211/364/22 ухвалено примусово видворити за межі України громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Допустити рішення до негайного виконання. Затримати громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та помістити до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, строком на шість місяців, з метою забезпечення його видворення за межі території України (а.с. 7-10).

Під час розгляду справи №211/364/22 суд встановив, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , востаннє здійснив в`їзд в Україну у 2008 році, перебуваючи на території України вчинив злочин за який відбуває покарання в місцях позбавлення волі, паспорт ним втрачений, із заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні до ГУДМС України в Дніпропетровській області не звертався, статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту не отримував, тобто законних підстав перебування на території України у нього немає.

У зв`язку із закінченням 18.07.2022 строку затримання громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області звернулось із позовом про продовження строку затримання та перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, у даній справі.

З урахуванням положень ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем вживались заходи з метою ідентифікації відповідача, шляхом надсилання запитів до консульств та посольств ймовірного громадянства відповідача, згідно його пояснень, однак встановити його громадянство не вдалось, інші дані про ідентифікацію відповідача, останнім не надано, що свідчить про наявність підстав для задоволення позову з метою ідентифікації особи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для подальшого виконання рішення суду про примусове видворення за межі України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України встановлює Закон України від 22 вересня 2011 року №3773-VI «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (далі - Закон №3773-VI).

Відповідно до абзацу першого частини першої статті 30 Закону №3773-VI центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Частиною другою статті 30 Закону №3773-VI передбачено, що рішення суду про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства може бути оскаржено в порядку, передбаченому законом.

Частиною четвертою статті 30 Закону №3773-VI встановлено, що іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

У разі звернення особи під час її перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, вона продовжує перебувати в зазначеному пункті до остаточного прийняття рішення за заявою.

За приписами частини восьмої статті 30 Закону №3773-VI положення цієї статті не застосовуються до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту».

Відповідно до п. 5 Типового положення про пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. № 1110 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 8 лютого 2012 р. № 70), іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі України або передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію.

Строк тримання затриманих іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування становить шість місяців з дня фактичного затримання особи.

За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи передачу відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства, цей строк може бути продовжений, але не більш як до вісімнадцяти місяців.

Про продовження строку тримання не пізніше ніж за п`ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні шість місяців подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом (підрозділом) для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, забезпечення виконання рішення про примусове видворення чи передачу відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства.

У відповідності до вимог ч. ч. 11, 12, 13 ст. 289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Про продовження строку затримання не пізніш як за п`ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні шість місяців подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом (підрозділом) для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, забезпечення виконання рішення про примусове видворення (реадмісію) або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є:

- відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації;

- неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Виходячи з приведених норм процесуального права, підставою для продовження строку (не більше як на вісімнадцять місяців) затримання є наявність однієї або сукупності умов: 1) неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства; 2) неможливо забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк; 3) неможливо прийняти рішення за заявою про визнання особи біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства.

Порядок дій посадових осіб Державної міграційної служби України, її територіальних органів і територіальних підрозділів (далі - органи ДМС), органів охорони державного кордону та органів Служби безпеки України (далі - СБУ) під час прийняття рішень про примусове повернення і примусове видворення іноземців та осіб без громадянства (далі - іноземці), їх ідентифікації і вжиття заходів з безпосереднього примусового повернення, поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні (далі - ПТПІ), а також під час прийняття рішень про продовження строку затримання регламентовано Інструкцією про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, яка затверджена спільним Наказом МВС України, Адміністрацією ДПС України, Службою безпеки України № 353/271/150 від 23.04.2012.

Відповідно до п .1 розділу VI Інструкції якщо іноземець не має документів, що посвідчують особу, орган ДМС, орган охорони державного кордону України або орган СБУ вживають заходів щодо його ідентифікації та документування.

З цією метою до дипломатичних представництв або консульських установ держави походження іноземця надсилаються відповідні запити, до яких долучаються кольорові фотокартки на кожну особу, заповнені анкети визначеного консульською установою зразка та інші відомості про іноземця, які дають змогу встановити особу та підтвердити громадянство.

У разі відсутності акредитованого в Україні дипломатичного представництва або консульської установи країни походження іноземця запити до компетентних органів відповідної країни щодо його ідентифікації надсилаються через Департамент консульської служби МЗС.

Якщо від компетентних органів країни походження іноземця не надходить відповідь, запити щодо його ідентифікації надсилаються через Департамент консульської служби МЗС України повторно.

З матеріалів справи слідує, що в письмових поясненнях відповідач зазначив місцем народження Республіку Білорусь, де проживав до 7 років, звідки виїхав разом з батьками до Російської Федерації та навчався там в школі. Батьки згодом виїхали до Республіки Білорусь, він в 1992 році залишився проживати в Російській Федерації разом з тіткою. Паспорт громадянина Республіки Білорусь не отримував (а.с. 15).

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивачем вживались заходи з метою ідентифікації відповідача, а саме:

1) Довгинцівсько-Металургійним відділом у м. Кривому Розі ГУ ДМС у Дніпропетровській області 20.01.2022 направлено листа на адресу посольства Республіки Білорусь в Україні з повідомленням про затримання та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, уродженця Республіки Білорусь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та проханням щодо здійснення ідентифікації особи уродженця Республіки Білорусь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 18).

Посольство Республіки Білорусь в Україні листом від 20.01.2022 повідомило, що по облікам АС «Паспорт» громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не значиться. Для визначення приналежності до громадянства Республіки Білорусь громадянину ОСОБА_1 необхідно особисто звернутись до посольства (а.с. 19).

2) Довгинцівсько-Металургійним відділом у м. Кривому Розі ГУ ДМС у Дніпропетровській області 20.01.2022 направлено листа на адресу Генерального консульства Російської Федерації у м. Харкові з повідомленням про затримання та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, уродженця Республіки Білорусь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та проханням щодо здійснення ідентифікації особи уродженця Республіки Білорусь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 12).

За даними генерального консульства російської федерації в м. Харків від 27.01.2022 №456, інформацією про російське громадянство ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , консульство не володіє (а.с. 13).

Встановлені обставини свідчать про те, що позивачем вживались заходи з метою ідентифікації відповідача, шляхом надсилання запитів до консульств та посольств ймовірного громадянства відповідача, згідно його пояснень, однак встановити його громадянство станом на момент звернення із позовом у даній справі не вдалось, інші дані про ідентифікацію відповідача, останнім не надано.

Отже враховуючи вищенаведені обставини можуть бути підставою продовження строку лише за умови неможливості ідентифікації особи.

Підсумовуючи вищевикладене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення позову та продовження строку затримання та перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають а Україні, громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном на шість місяців, з 20.07.2022 по 20.01.2023.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права які регулюють саме ці правовідносини, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи, тому рішення суду першої інстанції у даній справі про часткове задоволення адміністративного позову підлягає залишенню без змін.

Доводи апеляційної скарги спростовуються дослідженими у справі доказами і не можуть бути підставою для скасування рішення суду, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 243, 272, 289, 310, 316, 321, 322, 328 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 липня 2022 року у справі №211/2303/22(2-а/211/48/22) залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суд набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку, встановленому ст. 272 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя С.В. Сафронова

суддя Д.В. Чепурнов

суддя С.М. Іванов