Справа № 160/12419/22
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2022-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Захарчук-Борисенко Н.В., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Алкогольно-безалкогольний комбінат Дніпро» про забезпечення адміністративного позову
16.08.2022 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Алкогольно-безалкогольний комбінат Дніпро» звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, Державної податкової служби України, в якому просить:
Разом із позовною заявою до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Алкогольно-безалкогольний комбінат ДНІПРО» про забезпечення позову, в якій заявник просить забезпечити адміністративний позов шляхом:
В обгрунтування вказаної заяви позивач зазначає, що невжиття заходів забезпечення позову у даному випадку може істотно ускладнити ефективний захист та поновлення прав та інтересів позивача; анулювання таких ліцензій призведе до зупинення господарської діяльності підприємства, що матиме наслідком простій, збитки, несплата податків до бюджету та звільнення працівників; окрім того позивач наголошує, що йому стало відомо про факт існування акту про недопуск зі слів перевіряючих, копія такого акту позивачу не вручалась.
Розглянувши заяву представника ТОВ «Алкогольно-безалкогольний комбінат ДНІПРО» про забезпечення позову, судом встановлено наступне.
Також, Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області 12.08.2022 року видано направлення №2351, №2849, №2850 про проведення перевірки ТОВ «Алкогольно-безалкогольний комбінат Дніпро».
Актом про відмову прийняття документів від 15.08.2022 року, підписаний представниками товариства та податкового органу, вказано, що після ознайомлення з наказом №1992-п від 12.08.2022 року ТОВ «АБК Дніпро» не допускає працівників податкового органу до проведення фактичної перевірки, так як наявні ознаки протиправності наказу, які викладені в листі від 15.08.2022 року. Разом з тим, особи, які мали провести фактичну перевірку за наказом №1992-п від 12.08.2022 року відмовились прийняти зазначений лист з обгрунтування відмови допуску та відмовились надати оригінал наказу на перевірку від 12.08.2022 року №1992-п.
Тож, зважаючи на вищевикладене, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.
Надаючи правову оцінку щодо заяви про забезпечення позову, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Положеннями ст. 151 КАС України передбачено, що позов може бути забезпечено, зокрема забороною відповідачу вчиняти певні дії (п.2 ч.1 вказаної статті).
У відповідності до чч. 1, 4, 5, 6 ст. 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи. Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання.
Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову в тій частині, яка стосується загальних положень застосування забезпечення позову, а також Постанови Пленуму Вищого адміністративного Суду України від 06 березня 2008 року № 2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства під час розгляду адміністративних справ» при розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
У розумінні наведених норм процесуального закону, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги; ймовірності ускладнення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушення у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є у часниками даного судового процесу.
Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 826/8556/17.
Тобто, інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що вимоги заяви про вжиття заходів забезпечення позову обґрунтовані тим, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити ефективний захист та поновлення прав та інтересів позивача
Таким чином, позивач вважає, що існують всі передбачені статтями 150-154 КАС України підстави для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову.
Суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Згідно з п. 80.1. та п. 80.2. Податкового кодексу України, фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).
Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки.
Згідно з п. 80.5. Податкового кодексу України, допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.
Відповідно до п. 81.2 ст. 81 Податкового кодексу України у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки посадовими (службовими) особами контролюючого органу за місцем проведення перевірки, невідкладно складається та реєструється в контролюючому органі не пізніше наступного робочого дня у двох примірниках акт, що засвідчує факт відмови, із зазначенням заявлених причин відмови, один примірник якого вручається під підпис, відразу після його складання, платнику податків та/або уповноваженій особі платника податків.
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» від 19.12.1995 № 481/95-ВР (далі Закон № 481/95-ВР), ліцензія анулюється шляхом прийняття органом, який видав ліцензію, відповідного рішення про анулювання у формі розпорядження про таке анулювання на підставі, зокрема акта, що засвідчує факт відмови суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) та/або його посадових (службових) осіб (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) без законних підстав у допуску уповноважених представників контролюючого органу до проведення перевірки, складеного відповідно до вимог пункту 81.2 статті 81 Податкового кодексу України. До такого акта долучається мультимедійна інформація щодо фіксації зазначеного факту технічними приладами та/або технічними засобами, що здійснюють або мають функції фото-, кінозйомки, відеозапису чи звукозапису, та/або засобами фото-, кінозйомки, відеозапису чи звукозапису. Розпорядження про анулювання ліцензії приймається, зокрема на шістнадцятий робочий день з дня, наступного за днем вручення суб`єкту господарювання акта, що є підставою для анулювання ліцензії.
Суд наголошує, що подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють подальші дії контролюючого органу, визначені ст. 3 Закону № 481/95-ВР, які передбачають винесення розпорядження про анулювання ліцензії внаслідок відмови суб`єкта господарювання та/або його посадових (службових) осіб (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) без законних підстав у допуску уповноважених представників контролюючого органу до проведення перевірки.
Окрім зазначеного, у матеріалах справи наявний лист від 15.08.2022 року №296, в якому позивач вказує,що ТОВ «АБК «Дніпро» не допускає працівників податкового органу до проведення фактичної перевірки, призначеної наказом №1992-п від 12.08.2022 у зв`язку з наявністю ознак протиправності наказу, оскільки в наказі містяться лише загальні посилання на норми пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України, однак не зазначено, яка саме наявна або отримана інформація стала підставою для призначення фактичної перевірки (відсутні будь-які посилання на конкретні (фактичні) підстави призначення перевірки); наказ не містить конкретного періоду діяльності ТОВ «АБК «ДНІПРО», який буде перевірятися, зазначення якого є обов`язковим за змістом абзацу третього пункту 81.1 статті 81 Кодексу.
Рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку (п. 56.1 ст. 56 Податкового кодексу України).

Суд зауважує, що недопуск посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки, одночасно із оскарженням наказу на її проведення до суду, може потягнути за собою несприятливі наслідки, а саме, у даному випадку, винесення розпорядження про анулювання ліцензії внаслідок відмови суб`єкта господарювання та/або його посадових (службових) осіб (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) без законних підстав у допуску уповноважених представників контролюючого органу до проведення перевірки.

Таким чином, у разі прийняття контролюючим органом розпорядження про анулювання ліцензій №00004, №00003, №00112, №2201305, №00084, №2105607, №00003, які належать ТОВ «АБК ДНІПРО», до ухвалення судом рішення у даній адміністративній справі, матиме місце небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам ТОВ «АБК ДНІПРО», для відновлення яких необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

За таких обставин, задоволення клопотання позивача про забезпечення позову шляхом заборони Державній податковій службі України та ГУ ДПС у Дніпропетровській області приймати розпорядження щодо анулювання ліцензій Товариства з обмеженою відповідальністю «Алкогольно-безалкогольний комбінат Дніпро» за №00004, №00003, №00112, №2201305, №00084, №2105607, №00003 до набрання законної сили рішенням суду відповідає предмету позову та є співмірним з позовними вимогами.

Крім того, забезпечення позову шляхом заборони Державній податковій службі України та ГУ ДПС у Дніпропетровській області приймати розпорядження щодо анулювання ліцензій Товариства з обмеженою відповідальністю «Алкогольно-безалкогольний комбінат Дніпро» за №00004, №00003, №00112, №2201305, №00084, №2105607, №00003 до набрання законної сили рішенням суду відповідає предмету позовної заяви та водночас вжиття такого заходу не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті, тому суд доходить висновку, що вимога заявника щодо заборони Державній податковій службі України та ГУ ДПС у Дніпропетровській області приймати розпорядження щодо анулювання ліцензій Товариства з обмеженою відповідальністю «Алкогольно-безалкогольний комбінат Дніпро» №00004, №00003, №00112, №2201305, №00084, №2105607, №00003 до набрання законної сили рішенням суду є обґрунтованою, відповідає положенням статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України.

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись статтями 150, 151, 153, 154, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Алкогольно-безалкогольний комбінат Дніпро» про забезпечення позову - задовольнити.

Заборонити Державній податковій службі України та Головному управлінню ДПС у Дніпропетровській області приймати розпорядження щодо анулювання ліцензій Товариства з обмеженою відповідальністю «Алкогольно-безалкогольний комбінат Дніпро» №00004, №00003, №00112, №2201305, №00084, №2105607, №00003 до набрання законної сили рішенням суду.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтями 295 та 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Захарчук-Борисенко