Справа № 380/1427/22
Суддя: Сподарик Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2022-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 380/1427/22
У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

11 серпня 2022 року

Львівський окружний адміністративний суд

у складі головуючої судді Сподарик Н.І.,

за участю секретаря судового засідання Суліковської У.І.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Загороднюк Д.А.,

розглянувши у підготовчому засіданні в режимі відеоконференції за правилами загального провадження клопотання представника відповідача про закриття провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Державного бюро розслідувань про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Державного бюро розслідувань (01011, м. Київ, вул. Панаса Мирного, 28; ), в якій позивач просить суд:

- прийняти рішення про визнання протиправною бездіяльності Державного бюро розслідувань в особі Управління внутрішнього контролю Державного бюро розслідувань, яка полягає у відмові у проведенні службового розслідування щодо старшого слідчого четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниці) ТУ ДБР, розташованого у місті Хмельницькому, Коваля Ігоря Анатолійовича за скаргою позивача від 23.10.2021 про вчинення дисциплінарного проступку та притягнення до дисциплінарної відповідальності і заявою від 24.11.2021 про проведення службового розслідування за фактом вчинення дисциплінарного проступку та зобов`язати Державне бюро розслідувань в особі Управління внутрішнього контролю Державного бюро розслідувань провести службове розслідування щодо наявності у рішеннях, діях та бездіяльності старшого слідчого четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниці) ТУ ДБР, розташованого у місті Хмельницькому, Коваля Ігоря Анатолійовича дисциплінарного проступку та наявності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності.

Ухвалою суду від 24.01.2022 відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче засідання.

01.03.2022 у зв`язку з неявкою сторін судом ухвалено відкласти розгляд справи на 24.03.2022 об 11:30 год.

18.03.2022 за вх. №3721ел від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з неможливістю забезпечення явки уповноваженого представника.

В підготовчому засіданні суду 24.03.2022 судом ухвалено відкласти розгляд справи на 19.04.2022 об 11:00 год через неявку сторін.

18.04.2022 за вх. №4991ел від представника відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до закінчення воєнного стану на всій території України.

Ухвалою суду від 19.04.2022 відкладено підготовче засідання в адміністративній справі №380/1427/22 за позовом ОСОБА_1 до Державного бюро розслідувань про визнання протиправної бездіяльності та зобов`язання вчинити дії на 12 травня 2022 року о 10:40 год.

26.04.2022 за вх. №29436 від позивача надійшла заява про відвід судді.

Ухвалою суду від 02.05.2022 заяву ОСОБА_1 від 26.04.2022 про відвід судді Сподарик Н.І. в адміністративній справі № 380/1427/22 визнано необґрунтованою, адміністративну справу № 380/1427/22 передано для вирішення питання про відвід судді відповідно до приписів статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалою суду від 05.05.2022 у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Сподарик Н.І. від розгляду адміністративної справи № 380/1427/22 відмовлено.

10.05.2022 за вх. №6071ел до суду від представника відповідача надійшло клопотання про проведення підготовчого засідання в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 11.05.2022 клопотання представника відповідача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції задоволено. Вирішено судові засідання проводити в режимі відеоконференції з використанням комплексу технічних засобів та програмного забезпечення «EasyCon» за участю представника відповідача поза межами приміщення суду.

12.05.2022 за вх. №6198ел від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

12.05.2022 за вх. №6204ел представником відповідача подано письмові пояснення.

Ухвалою суду від 12.05.2022 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про зупинення провадження.

26.05.2022 за вх. №7027ел від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи для надання часу для ознайомлення з матеріалами справи.

В засіданні суду, яке відбулось 26.05.2022 клопотання представника позивача задоволено. Ухвалено відкласти розгляд справи на 09.06.2022 о 13:10 год.

03.06.2022 за вх. №38899 від позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву.

09.06.2022 за вх. №7880ел від представника відповідача надійшло клопотання про закриття провадження у справі. Просить суд закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч.1 ст. 238 КАС України. В обґрунтування поданого клопотання зазначила про те, що оскільки позовні вимоги позивача в частині проведення службового розслідування щодо службової особи органу досудового розслідування ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому фактично стосується прийнятих/вчинених слідчим рішень, дій та бездіяльності під час досудового розслідування кримінального провадження №0000229, цей спір не є публічно-правовим в розумінні КАС України і має вирішуватися судами за правилами КПК України. Вважає, що та обставина, що відповідь на скаргу позивача надавалась Управлінням внутрішнього контролю ДБР відповідно до Закону України «Про звернення громадян», не змінює суті правовідносин, а лише є намаганням позивача в поза кримінально-процесуальний спосіб оскаржити дії/бездіяльність слідчого, вчинені в межах досудового розслідування кримінальних проваджень. В межах даної справи, ОСОБА_1 оскаржує дії службових осіб, які за своїм змістом не є управлінською діяльністю, яка створює безпосередньо для позивача певні правові наслідки, у зв`язку з чим із таких правовідносин не може виникати публічно-правовий спір, який віднесено до юрисдикції адміністративного суду. Характер спірних правовідносин та вимоги позивача не стосується захисту його прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади. З огляду на наведене, вважає, що даний спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства та просить провадження у справі закрити.

09.06.2022 в засіданні суду оголошено перерву для надання часу представнику позивача ознайомитись з поданим клопотанням та надати пояснення/заперечення щодо такого.

В засіданні суду 17.06.2022 представник позивача підтримала заявлений позов, наголосила, що відсутні підстави для закриття провадження у справі. Позивач не оскаржує дій у межах кримінального провадження, а оскаржує бездіяльність слідчого на виконання його повноважень у межах кримінального провадження, який своїми діями/бездіяльністю допустив порушення прав позивача. Наголосив, що орган, який зобов`язаний був провести службове розслідування з підстав викладених у заяві від 24.11.2021, прийняв лист відмову безпідставно. Закон України «Про Державне бюро розслідувань», а саме норма закону ч.2 ст.25 наділяє обов`язком проведення службового розслідування щодо слідчого Коваля І.А., і відповідно лист-відмова Управління внутрішнього контролю Державного бюро розслідувань від 20.12.2021 щодо проведення службового розслідування щодо слідчого Коваля І.А. є протиправною.

Представник відповідача підтримує заявлене клопотання, наголошує, у даній позовній заяві позивач викладає свою незгоду із постановою слідчого про закриття кримінального провадження у справі від 31.01.2020, а також описує ряд дій слідчого в межах кримінального провадження, що у свою чергу свідчить про відсутність публічно правового спору і виконання владних управлінських функцій, так як у кримінальному провадженні №0000229 позивач - потерпілий, а слідчий - Коваль І.А. Дане кримінальне провадження станом на час звернення із заявами не закрито. В межах оскарження постанови слідчого Коваля І.А. така скасована судом і ведуться слідчі дії. Також зазначила, що даючи лист відповідь Управлінням внутрішнього контролю позивача проінформовано, що слідчий Коваль І.А. звільнений з органів ДБР. Наголошує і на правових позиціях Верховного Суду щодо наявності публічно-правового спору.

В засіданні суду 17.06.2022 через технічні причини, що підтверджуються актом щодо проведення відеоконференції від 17.06.2022 було оголошено перерву до 11.08.2022 о 10:00 год.

В засіданні суду 11.08.2022 позивач щодо клопотання про закриття провадження у справі заперечив, просив суд відмовити у задоволенні такого. Також просив суд врахувати позицію викладену у Постанові Великої палати Верховного Суду від 16.10.2019 у справі №640/21519/18.

Представник відповідача підтримав подане клопотання, просив суд клопотання про закриття провадження задовольнити та закрити провадження у справі.

Суд заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи встановив таке.

31.01.2020 слідчим Першого слідчого відділу (відділ з розслідування злочинів у сфері службової діяльності та корупції) слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому Ковалем І. А., за результатами розгляду матеріалів досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000229 від 26.06.2017, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України винесено постанову про закриття кримінального провадження.

Не погодившись з вказаною постановою, ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області зі скаргою в порядку ст. 303 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 31.05.2021 у справі №686/5849/20 скаргу ОСОБА_1 задоволено, постанову слідчого Першого відділу СВ СУ ТУ ДБР у м. Хмельницькому від 31.01.2020 про закриття кримінального провадження №0000229 скасовано.

17.09.2021 старшим слідчим четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниці) ТУ ДБР, розташованого у місті Хмельницькому І. Ковалем за №4162/14-01-04-21 повідомлено ОСОБА_1 про відновлення досудового розслідування у кримінальному провадження №0000229 від 26.06.2017.

23.10.2021 позивачем скеровано до Дисциплінарної комісії Державного бюро розслідувань дисциплінарну скаргу про вчинення дисциплінарного проступку та притягнення до дисциплінарної відповідальності старшого слідчого четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниці) ТУ ДБР, розташованого у місті Хмельницькому, Коваля І.А. за допущені ним умисні та грубі порушення вимог закону та законних прав та інтересів позивача як потерпілого у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000229 від 26.06.2017.

Листом від 03.11.2021 за №60-ДК/21, Дисциплінарна комісія Державного бюро розслідувань повідомила ОСОБА_1 , про те, що вона не наділена повноваженнями здійснювати службову перевірку за фактами порушення слідчими Державного бюро розслідувань вимог чинного законодавства, оскільки розглядає виключно матеріали службових розслідувань за фактами виявлених дисциплінарних порушень, вчинених працівниками Державного бюро розслідувань. Проінформовано, що ОСОБА_1 має право звернутись до Управління внутрішнього контролю Державного бюро розслідувань для проведення службового розслідування за фактами неналежного, на його думку, виконання службових обов`язків працівниками Державного бюро розслідувань.

24.11.2021 позивач звернувся із заявою про проведення службового розслідування за фактом вчинення дисциплінарного проступку до Управління внутрішнього контролю Державного бюро розслідувань в якій просив провести службове розслідування за фактами невиконання та неналежного виконання старшим слідчим четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниці) ТУ ДБР, розташованого у місті Хмельницькому, Ковалем І.А. покладених на нього законом службових обов`язків, що виявилось в умисних, тривалих та грубих порушеннях вимог закону та його прав і законних інтересів як потерпілого у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000229 від 26.06.2017; за результатами проведеного службового розслідування, на підставі ч. 2 ст. 25 Закону України «Про Державне бюро розслідувань», звернутись до Дисциплінарної комісії Державного бюро розслідувань про притягнення до дисциплінарної відповідальності старшого слідчого четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниці) ТУ ДБР, розташованого у місті Хмельницькому, Коваля І.А. , за невиконання та неналежного виконання ним покладених на нього законом службових обов`язків, що виявилось в умисних, тривалих та грубих порушеннях вимог закону та його прав і законних інтересів як потерпілого у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000229 від 26.06.2017. Також просив повідомити про результати розгляду цієї заяви у встановленому законом порядку і у встановлений законом строк.

В обґрунтування поданої заяви, ОСОБА_1 зазначив, що упродовж всього строку тривалості досудового розслідування внесеного до ЄРДР за №0000229 від 26.06.2017, Коваль І.А. грубо порушував вимоги закону та законні права та інтереси позивача, протиправно прийняв постанову про закриття кримінального провадження від 31.01.2020, протягом більше одного року умисно та безпідставно не здійснив жодної слідчої (розшукової) та процесуальної дії, спрямовані на повне з`ясування обставин, які мають значення для даного кримінального провадження, в тому числі й тих, які були прямо зазначені в ухвалі слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області Чернюка І.В. від 16.10.2018, а саме: слідчим Ковалем І.А. не проведено допит за участю ОСОБА_1 як потерпілого, представника ДВС України ОСОБА_2 та колишнього секретаря судового засідання Чернівецького районного суду Вінницької області ОСОБА_3 , секретаря Апеляційного суду Вінницької області ОСОБА_4 , судді Апеляційного суду Вінницької області ОСОБА_5 ; призначення почеркознавчої експертизи для встановлення осіб, які здійснювали опис матеріалів справи №150/544/14-ц у Чернівецькому районному суді Вінницької області. Крім цього, як на підстави для притягнення слідчого Коваля І.А. до дисциплінарної відповідальності, ОСОБА_1 зазначив про те, що зроблені ним висновки лягли в основу для прийняття постанови про закриття кримінального провадження від 31.01.2020 у кримінальному провадженні внесеного до ЄРДР за №0000229, де ОСОБА_1 виступає потерпілим без встановлення фактичних обставин. Також зазначив, що ще однією підставою для притягнення слідчого Коваля І.А. до дисциплінарної відповідальності за невиконання та неналежне виконання покладених на нього законом обов`язків під час досудового розслідування є те, що відновлення ним досудового розслідування у кримінальному провадженні було здійснено лише через три з половиною місяці з моменту скасування ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області Баєва С.В. від 31.05.2021 винесеної ним постанови про закриття кримінального провадження.

За результатами розгляду звернення позивача від 24.11.2021, листом керівника Управління внутрішнього контролю Державного бюро розслідувань від 20.12.2021 за №39297-21/10-10-01-22514/21 відмовлено у проведенні службового розслідування. Позивач вважає, що саме і відмова у проведенні службового розслідування щодо слідчого Коваля І.А. є протиправною та безпідставною, так як позивачем наведено достатньо обставин, для проведення службового розслідування.

При розгляді клопотання про закриття провадження у справі суд виходить з такого.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 40 Конституції України визначено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів регулює Закон України від 2 жовтня 1996 року №393/96-ВР «Про звернення громадян» (Закон №393/96-ВР).

Згідно з частиною першою статті 1 Закону № 393/96-ВР громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Відповідно до статті 3 Закону № 393/96-ВР під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги. Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.

Частиною першою статі 7 Закону № 393/96-ВР визначено, що звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.

Статтею 16 Закону № 393/96-ВР передбачено, що скарга на дії чи рішення органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, об`єднання громадян, засобів масової інформації, посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням - безпосередньо до суду.

Частиною першою статті 18 Закону №393/96-ВР регламентовано, що громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право, зокрема одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги.

Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

За частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно із частиною першою статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист у передбачені цією нормою способи.

За визначеннями пунктів 1, 2 частини першої статті 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір. Публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку з порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС).

За правилами пункту 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод.

Водночас лише участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ потрібно виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту, юридичної природи обставин у справі та реалізації суб`єктом владних повноважень у спірних правовідносинах владних управлінських функцій.

Визначальним для розуміння спору як адміністративно-правового є не тільки участь суб`єкта владних повноважень, але й характер відповідного спору та його наслідки для суб`єкта спірних правовідносин.

Спір набуває ознак публічно-правового за умов здійснення органом публічної влади та/або їх посадовими особами у цих відносинах владних управлінських функцій.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів не поширюється на справи, що мають вирішуватися в порядку кримінального судочинства.

Згідно із частиною першою статті 1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Кримінальне провадження - досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (пункт 9 частини першої статті 3 КПК України).

За правилами частин першої - четвертої статті 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування. Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до ЄРДР. Здійснення досудового розслідування до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення не допускається і тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Згідно із частиною другою статті 303 КПК України скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.

Конституційний Суд України в рішенні від 23 травня 2001 року №6-рп/2001 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень абзаців третього, четвертого, п`ятого статті 248-3 Цивільного процесуального кодексу України та за конституційними зверненнями громадян щодо офіційного тлумачення положення абзацу четвертого статті 248-3 Цивільного процесуального кодексу України зазначив, що кримінальне судочинство - це врегульований нормами КПК України порядок діяльності органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду (судді) щодо порушення, розслідування, розгляду і вирішення кримінальних справ, а також діяльність інших учасників кримінального процесу - підозрюваних, обвинувачених, підсудних, потерпілих, цивільних позивачів і відповідачів, їх представників та інших осіб з метою захисту своїх конституційних прав, свобод та законних інтересів. Захист прав і свобод людини не може бути надійним без надання їй можливості при розслідуванні кримінальної справи оскаржити до суду окремі процесуальні акти, дії чи бездіяльність органів дізнання, попереднього слідства і прокуратури. Але таке оскарження може здійснюватись у порядку, встановленому КПК України, оскільки діяльність посадових осіб, як і діяльність суду, має свої особливості та не належить до управлінської сфери.

Аналогічний висновок щодо застосування норм процесуального права у подібних відносинах викладений у постанові Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року у справі № 21-1666а15, постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі №826/13340/15 та у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 21 квітня 2021 року №640/13968/20.

Крім того, тотожних висновків дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду при розгляді подібної справи №820/2892/18, (адміністративне провадження №К/9901/28231/20, постанова від 10 грудня 2020 року), яка в силу приписів ч. 5 ст. 242 КАС України є обов`язковими для врахування судом.

В межах справи №380/1427/22, ОСОБА_1 оскаржує дії службових осіб, які за своїм змістом не є управлінською діяльністю, яка створює безпосередньо для позивача певні правові наслідки, у зв`язку з чим із таких правовідносин не може виникати публічно-правовий спір, який віднесено до юрисдикції адміністративного суду. Характер спірних правовідносин та вимоги позивача не стосуються захисту його прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади.

У межах спірних правовідносин позивач і відповідач діють як учасники кримінального провадження, права та обов`язки яких визначені кримінальним процесуальним законом, тому спір у цій справі не може бути предметом розгляду в адміністративному суді.

Та обставина, що відповіді на заяви позивача надалі надавались суб`єктами владних повноважень відповідно до Закону України «Про звернення громадян», не змінює суті спірних правовідносин, оскільки незалежно від того, якими нормами керувався відповідач, надаючи відповідь на заяву позивача, це не впливає на його процесуальний статус, а відтак і на те, що його дії і рішення за результатами розгляду цієї заяви можуть бути оскаржені лише за правилами і в порядку, визначеному КПК України.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Великої палати Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі № 705/406/18 (№ 11-1199апп18), від 27 березня 2019 року у справі № 818/1421/18 (№ 11-1476апп18), від 13 березня 2019 року у справі № 813/1596/18 (№ 11-1478апп18), від 21 серпня 2019 року у справі № 160/7546/19 (№ 11-294апп19)

Суд також зауважує, що відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного в постанові від 23 січня 2019 року у справі № 802/1335/17-а, лише у випадках, коли на момент звернення особи зі скаргою на проведені у кримінальному провадженні процесуальні дії, які за правилами КПК не підлягають окремому оскарженню і можуть перевірятися при розгляді судом кримінальної справи по суті, кримінальне провадження припинено на підставі визначеного законом процесуального рішення, розгляд таких скарг за правилами кримінального судочинства стає неможливим. Виключно в цьому разі, у зв`язку з відсутністю в особи альтернативного способу юридичного захисту, з метою реалізації її права за статтею 13 ЄКПЛ, а також з урахуванням того, що в даній ситуації перевірка правомірності слідчих дій за іншою процедурою не може зашкодити реалізації завдань кримінального провадження, позов має розглядатися судом адміністративної юрисдикції.

Крім цього, суд враховує, що Велика Палата Верховного Суду при розгляді справи № 755/10947/17 зазначила, що незалежно від того, чи перераховані усі постанови, у яких викладена правова позиція, від якої відступила Велика Палата, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати.

Також при розгляді даної справи суд першої інстанції враховує висновки Великої Палати Верховного Суду у справі №826/15154/17 від 02.02.2022.

Спір у цій справі виник, зокрема, у зв`язку з протиправними, на переконання позивача, діями та бездіяльністю Управління внутрішнього контролю Державного бюро розслідувань у відмові проводити службове розслідування щодо дій слідчого у межах кримінального провадження, де ОСОБА_1 як потерпілий, і слідчий не вчиняв процесуальних дій у межах кримінального провадження, і за результатами проведення такого прийняв постанову про закриття кримінального провадження. Законність процесуальних дій слідчого , вчинених при проведенні досудового розслідування у конкретній справі не може перевірятися за межами передбаченого кримінальним процесуальним законом процесуального контролю. Так як і законність процесуальний актів слідчого здійснюється в межах кримінального процесуального законодавства.

Отже, за змістом відносини у цій справі не є владно-управлінськими, а оскаржувані дії та бездіяльність слідчого ДБР випливають з відносин у рамках розслідування кримінального провадження.

Правомірність процесуальних дій, проведених у межах кримінального провадження, яке не припинено, підлягає перевірці судом у порядку кримінального судочинства. Відповідно до пункту другого частини другої статті 19 КАС України на справи за скаргами на такі процесуальні дії юрисдикція адміністративних судів не поширюється.

Позивач звертався із скаргою 23.10.2021 до Дисциплінарної комісії ДБР про вчинення дисциплінарного проступку, відповідь на яку датовано 03.11.2021; із заявою до Управління внутрішнього контролю ДБР від 24.11.2021, відповідь датовано 20.12.2021. У скерованих скаргах, позивач наголошує на неналежному виконанні завдань слідчим при вчинені слідчих дій у межах кримінального провадження №0000229.

Таким чином, враховуючи вказану позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові №826/15154/17 від 02.02.2022 та той факт, що на момент звернення позивача зі скаргою до відповідача кримінальне провадження № 0000229 не було закрито, даний спір не є публічно-правовим і не належить до адміністративної юрисдикції.

Оскільки спір у цій справі виник у зв`язку з протиправними, на переконання позивача, діями та бездіяльністю посадових та службових осіб органів Державного бюро розслідувань, вчинених або не вчинених останніми у рамках кримінального провадження № 0000229, перевірка правомірності таких діянь з огляду на положення пункту 2 частини другої статті 19 КАС України знаходиться поза межами юрисдикції адміністративного суду, адже їх оскарження має здійснюватися у порядку, встановленому КПК України.

Крім цього, позивач просив також врахувати позицію викладену у постанові Великої Палати Верховного суду від 16.10.2019 у справі №640/21519/18.

У вказаній постанові Велика Палата Верховного суду зазначала, про те, що в межах правовідносин, що виникли внаслідок невнесення прокурором до ЄРДР відомостей за заявою фізичної особи, така особа і прокурор діють як учасники кримінального провадження, права і обов`язки яких визначені кримінальним процесуальним законом, тому спір щодо оскарження дії чи бездіяльності останнього, пов`язаних з обов`язком внесення до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення не може бути предметом розгляду в адміністративному суді.

Вказане враховано судом у даній справі при розгляді клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі.

Дії чи бездіяльність слідчого у межах вчинення слідчих дій щодо кримінального провадження є процесуальною діяльністю, порядок здійснення якої унормований положеннями кримінального процесуального законодавства і не може розглядатися як владна управлінська функція.

Отже, в межах спірних правовідносин, що виникли внаслідок дій/бездіяльності слідчого щодо проведення слідчих дій за заявою позивача, позивач і відповідач діють як учасники кримінального провадження, права і обов`язки яких визначені кримінальним процесуальним законом, тому спір у цій справі не може бути предметом розгляду в адміністративному суді.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що спір у цій справі не є публічно-правовим, а предмет перевірки у цій справі виходить за межі повноважень суду адміністративної юрисдикції. При цьому суд зазначає, що вимоги позивача, заявлені у цьому позові, мають бути розглянуті в межах кримінального судочинства, а не адміністративного.

При розгляді заявленого клопотання суд першої інстанції враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду згідно п.5 ст.242 КАС України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

З огляду на вказане, суд дійшов висновку про обґрунтованість клопотання представника Державного бюро розслідувань про закриття провадження, у зв`язку вважає за необхідне закрити провадження у цій справі.

У разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі закриття провадження у справі.

Суд зазначає, що позивач сплатив судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 992,40 грн, що підтверджується квитанцією від 17.01.2022 №9868-6466-3054-1286.

Тому з Державного бюджету України позивачу необхідно повернути сплачений судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 992,40 грн.

Керуючись ст. ст. 47, 142, 189, 238, 241-243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі № 380/1427/22 задоволити.

Закрити провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Державного бюро розслідувань про визнання протиправної бездіяльності та зобов`язання вчинити дії.

Повернути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) з Державного бюджету України суму судового збору в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грив 40 копійок.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки визначені ст.256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції в порядку передбаченому ст.297 Кодексу адміністративного судочинства України та у строки, визначені ст.295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 16.08.2022.

Суддя Сподарик Н.І.