Справа № 521/20248/21
Суддя: Зуєва Л.Є.
Дата ухвалення: 2022-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 серпня 2022 р.м.ОдесаСправа № 521/20248/21
Головуючий в 1 інстанції: Левчук О.А.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді Зуєвої Л.Є.,

суддів: Коваля М.П., Кравця О.О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 червня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів та просив визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 22.09.2021 року щодо відмови в переведенні ОСОБА_1 на пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України Про державну службу № 3723-ХІІ від 16.12.1993 р.; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області перевести ОСОБА_1 з 01.09.2021 р. на пенсію за віком державного службовця відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу від 16.12.1993 № 3723-ХІІ, провести відповідний перерахунок з врахуванням всіх видів оплати праці зазначених в довідках виданих Центральним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податку від 17.08.2021 р. № 28/14/28-10-10-02-55 та Південним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податку від 30.08.2021 р. № 49/34-00-10 та від 14.09.2021 р. № 53/34-00-01/53/34-00-01 та виплачувати пенсію в повному розмірі.

В обґрунтування позову зазначалось, що позивач припинила державну службу та звільнилась з посади головного державного ревізора-інспектора Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків 04.08.2021 року у зв`язку з виходом на пенсію за віком відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 83 ЗУ «Про державну службу». Загальний стаж роботи 44 роки 11 місяців, в тому числі на державній службі 25 років 4 місяці. Станом на 01.05.2016 року вона мала страховий стаж державної служби більше 20 років та набула право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-ХІІ на підставі п. 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII, оскільки станом на 01.05.2016 р. (набуття чинності ЗУ «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889) мала страховий стаж державного службовця більше 20 років ( з 18.03.1996 року). При цьому, до набрання законної сили Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889, станом на 01.05.2016 року, її посада головного державного ревізора-інспектора з спеціальним званням «Радник податкової служби ІІІ рангу» відносилась до категорії посад державних службовців і на той час мала стаж роботи на цій посаді більше 20 років. Однак, відповідачем відмовлено в переведенні на пенсію державного службовця, оскільки позивач з 27.01.1997 займає посаду інспектора податкової служби 1 рангу, а згідно Закону України Про державну службу №889-VIII від 10.12.2015, який набрав чинності з 01.05.2016 р. дана посада не відноситься до категорії посад державних службовців.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 10 червня 2022 року, ухвалене в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у м. Одеса позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області №22 від 22.09.2021 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву Коєвої Альвіни Іванівни від 15.09.2021 року про перехід на пенсію згідно ЗУ «Про державну службу», з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням, Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області надало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Доводами апеляційної скарги зазначено, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 22.09.2021 № 22 відмовлено ОСОБА_1 в переході на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу», оскільки посада інспектора податкової служби І рангу не віднесені до категорії посад державних службовців.

При цьому, апелянт зазначає, що законодавець чітко окреслив правила, що підлягають застосуванню при призначені пенсії державним службовцям після 01 травня 2016 року, а саме ті з них, що статтею 37 Закону № 3723-ХІІ встановлені для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Ці правила визначені частиною першою статті 37 Закону № 3723-ХІІ. стаття 37 Закону № 3723-ХІІ для осіб які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, крім тривалості стажу цієї роботи, визначає такі умови: - чоловіки мають досягти віку 62 роки, а жінки - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону 1058; - особи повинні мати страховий стаж, необхідний для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбачений абзацом першим частини першої статті 28 Закону 1058, тобто 35 років для чоловіків та 30 років для жінок.

Апелянт зазначає, що такий висновок підтверджується положеннями пункту 2 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 № 622 (далі - Порядок № 622), де передбачено, що згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 10 грудня 2015 р. № 889 Про державну службу на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 № 3723-ХІІ Про державну службу мають право особи, які на день набрання чинності Законом України від 10 грудня 2015 р. № 889-VIII "Про державну службу": - мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України; - займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України.

Позивачем відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надано.

Відповідно до ч. 8 ст. 262 КАС України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо: оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Згідно з ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено, що Коєва Альвіна Іванівна перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та з 23.10.2019 року отримує пенсію за віком відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 108).

15 вересня 2021 року Коєва Альвіна Іванівна звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про перехід з пенсії за віком відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком, відповідно до ЗУ «Про державну службу» (а.с. 25).

22 вересня 2021 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, за принципом екстериторіальності, прийнято рішення №22 про відмову в здійсненні переходу на пенсію згідно ЗУ «Про державну службу», оскільки заявниця з 27.01.1997 року займає посаду інспектора податкової служби І рангу, згідно ЗУ «Про державну службу» № 889-VIII, який набрав чинності з 01.05.2016 року дана посада не відноситься до категорії посад державних службовців (а.с. 26).

Вирішуючи справу та частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому, період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ.

При цьому, судом відмовлено в задоволенні позовних вимог в частині зобов`язання перевести ОСОБА_1 з 01.09.2021 р. на пенсію за віком державного службовця відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу від 16.12.1993 № 3723-ХІІ, провести відповідний перерахунок з врахуванням всіх видів оплати праці зазначених в довідках

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того, стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зазначеним вимогам процесуального закону рішення суду відповідають, а викладені у апеляційній скарзі доводи скаржника є неприйнятні з огляду на наступне.

01 травня 2016 року набув чинності Закон України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII «Про державну службу» (далі - Закон № 889-VIII), підпунктом 1 пункту 2 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» якого визнано таким, що втратив чинність Закон України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Згідно з частиною першою статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 року №3723-XII «Про державну службу» (далі - Закон № 3723-XII) на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Абзацом першим частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» закріплено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років - які народилися з 1 квітня 1961 року по 31 грудня 1961 року.

Пунктом 10 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Пунктом 12 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889-VIII передбачено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, розділом XI Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889-VIII передбачено, що за наявності у особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу державної служби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Водночас, для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, стаття 37 Закону № 3723-ХІІ передбачає додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.

На підставі наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ після 01 травня 2016 року є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону № 3723-ХІІ і пунктами 10, 12 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Отже, після 01 травня 2016 року (дата набрання чинності Законом № 889-VIII) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 889-VIII, та мають передбачені частиною першою статті 37 Закону № 3723-ХІІ вік і страховий стаж.

Аналогічна правова позиція щодо застосування вищезазначених норм матеріального права висловлена у постановах Верховного Суду від 03 липня 2018 року у справі №569/350/17, від 03 липня 2018 року у справі № 586/965/16-а та від 10 липня 2018 року у справі № 591/6970/16-а.

Вирішуючи справу, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно не погодився з позицією відповідачів та дійшов обґрунтованого висновку, що позивач на час звернення до ПФУ із заявою про переведення на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» мала достатній стаж державної служби (понад 20 років), з огляду на таке.

Так, з трудової книжки позивача вбачається, що Коєва Альвіна Іванівна в період з 18.03.1996 року по 25.11.1996 року працювала в Державній податковій інспекції м. Одеса на посаді головного державного податкового ревізора-інспектора відділу зборів та стягнення податків з юридичних осіб;

- в період з 26.11.1996 року по 27.07.1998 року працювала в Державній податковій адміністрації м. Одеса на посаді головного державного податкового ревізора-інспектора відділу оподаткування підприємств управління оподаткування юридичних осіб;

- 27.01.1997 року присвоєно спеціальне звання інспектор податкової служби І рангу;

- з 27.07.1998 року переведена на посаду головного державного податкового інспектора відділу прямих податків та відрахувань в державні цільові фонди;

- 30.06.2000 року звільнена в порядку переводу до ДПІ у м. Одесі з функціями безпосереднього обслуговування та контролю за великими платниками податків;

- 16.11.2000 року переведена на посаду головного державного ревізора-інспектора відділу податкового супроводження інших галузей економіки управління податкового супроводу підприємств непродовольчої сфери діяльності;

- 01.12.2000 року переведена на посаду головного державного податкового ревізора-інспектора відділу податкового супроводження підприємств непродовольчої сфери діяльності;

- 18.06.2001 року переведена на посаду державного податкового ревізора-інспектора відділу податкового супроводження експедиційних робіт та послуг управління податкового супроводження підприємств невиробничої сфери діяльності, у зв`язку зі змінами структури штатного розпису;

- 23.10.2001 року присвоєно спеціальне звання «радник податкової служби 3 рангу»;

- 12.02.2002 року у зв`язку з ліквідацією ДПІ у м. Одесі та створенням на її базі спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Одесі звільнена з займаної посади в порядку переведення на роботу до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Одесі;

- 13.02.2002 року призначена на посаду головного державного податкового ревізора-інспектора відділу податкового супроводження підприємств водного транспорту управління податкового супроводження підприємств невиробничої сфери діяльності;

- 31.03.2004 року звільнена з займаної посади у зв`язку з ліквідацією інспекції у порядку переведення на роботу до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків в Одеській області;

- 01.04.2004 року призначена на посаду головного державного податкового ревізора-інспектора відділу податкового супроводження підприємств водного транспорту управління податкового супроводження підприємств невиробничої сфери діяльності;

- 08.08.2005 року переведена на посаду головного державного податкового ревізор-інспектора сектору адміністрування податків та моніторингу податкових ризиків відділу податкового супроводження підприємств водного та авіаційного транспорту;

- 05.04.2006 року звільнена з посади у зв`язку з реорганізацією інспекції у порядку переведення на роботу до спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у місті Одесі;

- 06.04.2006 року призначена на посаду головного державного податкового ревізора-інспектора відділу податкового супроводження підприємств водного та авіаційного транспорту;

- 15.02.2007 року переведена на посаду головного державного податкового ревізор-інспектора відділу податкового супроводження підприємств водного та авіаційного транспорту управління податкового супроводження підприємств невиробничої сфери діяльності у зв`язку зі зміною організаційної структури та штатного розпису;

- 01.02.2010 року переведена на посаду головного державного податкового ревізор-інспектора відділу податкового супроводження підприємств водного транспорту цього ж управління, у зв`язку зі змінами в організаційній структурі та штатному розписі;

- 16.08.2010 року переведена на посаду головного державного податкового ревізор-інспектора відділу податкового супроводження підприємств водного транспорту, у зв`язку зі зміною організаційної структури та штатного розпису;

- 04.04.2012 року звільнена з посади у зв`язку з реорганізацією інспекції у порядку переведення на роботу до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Одесі Державної податкової служби;

- 05.04.2012 року призначена на посаду головного державного податкового ревізор-інспектора відділу податкового супроводження підприємств сфери промислового виробництва;

- 26.06.2013 року звільнена з посади у зв`язку з реорганізацією інспекції у порядку переведення на роботу до спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Одесі Міжрегіонального управління Міндоходів;

- 27.06.2013 року призначена на посаду головного державного ревізор-інспектора відділу податкового супроводження підприємств сфери промислового виробництва у порядку переведення;

- 27.06.2013 року присвоєно 12 ранг державного службовця;

- 01.01.2014 року присвоєно спеціальне звання «радник податкової та митної справи ІІІ рангу»;

- 02.06.2015 року звільнена з посади у зв`язку з реорганізацією інспекції у порядку переведення на роботу до спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Одесі Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби;

- 03.06.2015 року прийнята на посаду головного державного ревізор-інспектора відділу податкового супроводження підприємств сфери промислового виробництва у порядку переведення;

- 01.12.2016 року у зв`язку з організаційно-штатними змінами переведена на посаду головного державного ревізор-інспектора відділу податкового супроводження підприємств сфери промислового виробництва до Офісу ВПП ДФС;

- 02.09.2019 року у зв`язку з реорганізацією звільнена по переводу в Офіс великих платників податків ДПС;

- 03.09.2019 року призначена по переводу на посаду головного державного ревізора-інспектора відділу податкового супроводження підприємств сфери промислового виробництва Одеського управління;

- 11.08.2020 року у зв`язку з організаційно-штатними змінами переведена на посаду головного державного ревізора-інспектора відділу податкового супроводження підприємств сфери промислового виробництва Південного управління;

- 22.09.2020 року у зв`язку з організаційно-штатними змінами переведена на посаду головного державного ревізора-інспектора відділу податкового супроводження підприємств сфери промислового виробництва Південного управління;

- 09.03.2021 року звільнена з займаної посади в порядку переведення до Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків;

- 10.03.2021 року призначена на посаду головного державного ревізора-інспектора відділу податкового супроводження підприємств сфери промислового виробництва та інших галузей управління податкового адміністрування підприємств виробничої та невиробничої сфери;

- 04.08.2021 року припинено державну служба та звільнено з займаної посади за власним бажанням, у зв`язку з виходом на пенсію за віком (а.с. 16-24, 124-141).

Пунктом 8 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889-VIII регламентовано, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що стаж державної служби за періоди роботи до 01 травня 2016 року обчислюється відповідно до законодавства, що діяло раніше, та на тих умовах і в порядку, що були ними передбачені, а саме стаж державної служби до набрання чинності Законом № 889-VIII обчислювався відповідно до Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року № 283 (далі - Порядок № 283), та додатку до нього (діяли до 01 травня 2016 року).

Таким чином, стаж роботи позивача на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, на день набрання чинності Закону України «Про державну службу» № 889-VІІІ 01.05.2016 року, становив більше 20 років. При цьому позивач працювала на посадах державної служби станом на день набрання чинності Законом № 889-VIII, що дає їй право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу».

Суд не приймає до уваги посилання апелянта на те, що періоди роботи посадових осіб в органах державної податкової служби на посадах, в період перебування на яких були присвоєні персональні чи спеціальні звання не зараховуються до стажу роботи на посадах віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, з огляду на наступне.

Так, пунктом 5 постанови Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року № 283 «Про порядок обчислення стажу державної служби», якою затверджений Порядок обчислення стажу державної служби, регламентовано, що обчислений відповідно до цього Порядку стаж державної служби застосовується для встановлення державним службовцям надбавки за вислугу років, надання додаткових оплачуваних відпусток та призначення пенсії.

Пунктом 1 Порядку № 283 регламентовано, що цим Порядком визначаються посади і органи, час роботи в яких зараховуються до стажу державної служби.

Згідно з пунктом 2 Порядку № 283 до стажу державної служби зараховується робота (служба): на посадах державних службовців у державних органах, передбачених у статті 25 Закону України «Про державну службу», а також на посадах, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад державних службовців; на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів; на посадах керівних працівників і спеціалістів державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР згідно з додатком; на посадах суддів, слідчих, прокурорів, інших службових осіб, яким присвоєно персональні звання.

Пунктом 4 Порядку № 283 закріплено, що документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка та інші документи, які відповідно до чинного законодавства підтверджують стаж роботи.

У додатку до Порядку № 283 наведений Перелік державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР, період роботи в яких на посадах керівних працівників і спеціалістів зараховується до стажу державної служби.

Частиною сімнадцятою статті 37 Закону № 3723-ХІІ визначено, що період роботи посадових осіб в органах державної податкової та митної служб на посадах, на яких відповідно до закону присвоювалися спеціальні та/або персональні звання, зараховується до стажу державної служби, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Спеціальним законом, що визначав статус державної податкової служби в Україні, її функції та правові основи діяльності у період роботи позивача на відповідних посадах, був Закон України від 04 грудня 1990 року № 509-XII «Про державну податкову службу в Україні» (далі - Закон № 509-XII), а з 12 серпня 2012 року - Податковий кодекс України.

Пунктом 342.4 статті 342 Податкового кодексу України встановлено, що посадові особи контролюючих органів є державними службовцями.

Згідно з абзацами першим, другим пункту 344.1 статті 344 Податкового кодексу України пенсійне забезпечення посадових осіб контролюючих органів, крім діючих у них підрозділів податкової міліції, здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу». При цьому період роботи зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) у контролюючих органах зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.

Таким чином, колегія суддів відхиляє доводи апелянта та погоджується з висновком суду першої інстанції, що посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому, період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ.

Також, відхиляючи доводи апелянта щодо неможливості зарахування періоду проходження служби в податкових органах до стажу державної служби з огляду на те, що таке зарахування не передбачено законодавством на час звернення позивача із заявою про переведення на інший вид пенсії, колегія суддів зазначає, що частиною другою статті 46 Закону № 889-VIII та Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2016 року №229 (далі - Порядок №229), які діють з 01 травня 2016 року, закріплено, що до стажу державної служби зараховується, зокрема, час перебування на посадах, на яких присвоюються військові та спеціальні звання, що повністю спростовує наведені доводи апелянта.

Враховуючи наведені вимоги законодавства та досліджуючи трудову книжку позивача, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що в сукупності стаж на посадах віднесених до категорій посад державних службовців, достатній для призначення позивачу пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу».

На підставі наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржуване рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 22.09.2021 року щодо відмови в переведенні Коєвої Альвіни Іванівни на пенсію державного службовця підлягає визнанню протиправним та скасуванню, а тому судом вірно зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву Коєвої Альвіни Іванівни від 15.09.2021 року про перехід на пенсію згідно ЗУ «Про державну службу», з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

У контексті оцінки доводів апеляційної скарги апеляційний суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 262, 263, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 червня 2022 року залишити без змін.

Відповідно до ст. 325-328 КАС України постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає крім випадків: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Головуюча суддя: Л.Є. Зуєва

Суддя: М.П. Коваль

Суддя: О.О. Кравець