Справа № 320/1533/19
Суддя: Стеценко С.Г.
Дата ухвалення: 2022-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2022 року

м. Київ

справа № 320/1533/19

адміністративне провадження № К/9901/18539/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Стеценка С.Г.,

суддів: Мороз Л.Л., Стрелець Т.Г.,

секретаря судового засідання - Самари В.С.,

представника позивача Костюк О.В.,

представника відповідача Ломінського Є.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу №320/1533/19

за позовом Керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області в інтересах держави

до Крюківщинської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області

про визнання протиправним та скасування рішення

за касаційною скаргою Крюківщинської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 09.01.2020 (головуючий суддя: Горобцова Я.В.) та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.06.2020 (колегія у складі: головуючого судді Земляної Г.В., суддів Беспалова О.О., Мєзєнцева Є.І.),-

В С Т А Н О В И В:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. У квітні 2019 року до Київського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області в інтересах держави до Крюківщинської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, в якому позивач просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Крюківщинської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 30.08.2018 №2/2 «Про затвердження детального плану території багатоквартирної житлової забудови з об`єктами громадського обслуговування на земельних ділянках за кадастровими номерами :02:001:5005 та :02:001:5006 в межах населеного пункту села Крюківщина Києво-Святошинського району Київської області».

2. В обґрунтування адміністративного позову позивач вказував, що спірне рішення відповідача прийнято в порушення положень статті 156 КАС України, не зважаючи на постанову суду апеляційної інстанції про забезпечення позову по адміністративній справі № 810/1044/18, якою заборонено Крюківщинській сільській раді вчиняти певні дії, а саме - здійснювати розробку та затвердження детального плану села Крюківщина на час розгляду даної адміністративної справи та до ухвалення у ній судового рішення. У зв`язку з чим, вказане рішення суб`єкта владних повноважень є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки суперечить інтересам територіальної громади Крюківщини та порушує основні засади судочинства щодо обов`язковості виконання судових рішень.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

3. Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 09.01.2020 позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Крюківщинської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 30.08.2018 №2/2 «Про затвердження детального плану території багатоквартирної житлової забудови з об`єктами громадського обслуговування на земельних ділянках за кадастровими номерами :02:001:5005 та :02:001:5006 в межах населеного пункту села Крюківщина Києво-Святошинського району Київської області».

4. Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.06.2020 рішення Київського окружного адміністративного суду від 09.01.2020 залишено без змін.

5. Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що оспорюване рішення Крюківщинської сільської ради прийнято з порушенням закону, оскільки на момент його прийняття діяла заборона на здійснення розробки та затвердження детального плану села Крюківщина, а тому суб`єкт владних повноважень діяв не на підставі та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, затверджуючи детальний план території багатоквартирної житлової забудови з об`єктами громадського обслуговування на земельних ділянках в межах населеного пункту села Крюківщина Києво-Святошинського району Київської області.

Щодо повноважень органів прокуратури у даній категорії справ суди зазначили, що з огляду на відсутність органу державної влади чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження у спірних правовідносинах щодо визнання протиправним та скасування рішення органу місцевого самоврядування про затвердження містобудівної документації на місцевому рівні, у прокурора наявна адміністративно процесуальна дієздатності на звернення до суду із заявленими позовними вимогами.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

6. Не погоджуючись з указаним судовим рішенням, відповідач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Київського окружного адміністративного суду від 09.01.2020 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.06.2020, в якій просив скасувати вказані рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

7. В обґрунтування своїх вимог, скаржник зазначає, що під час розгляду справи судом першої та апеляційної інстанції протиправно не було залучено власників земельних ділянок за кадастровими номерами :02:001:5005 та :02:001:5006, оскільки скасування оскаржуваного рішення прямим чином впливає на параметри забудови земельної ділянки (стаття 19 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»).

Скаржник звертає увагу, що обраний Києво-Святошинською місцевою прокуратурою спосіб захисту порушеного інституту забезпечення позову не пов`язаний безпосередньо із розглядом справи в порядку загального позовного провадження.

Крім того, скаржник вважає, що постанова Київського окружного адміністративного суду від 01.08.2018 по справі № 810/1044/18 не відповідає виконавчому документу.

Також скаржник наголошує, що за законом прокурор може звернутися до суду в інтересах держави у виключних випадках, якщо такий захист не здійснює або неналежно здійснює уповноважений орган (тоді прокурор виступає в особі цього органу) або в разі відсутності органу, який міг би захищати інтереси держави (тоді прокурор стає самостійним позивачем). З позовною заявою прокурор звернувся до суду про скасування рішення Крюківщинської сільської ради в інтересах держави, посилаючись на відсутність уповноваженого органу щодо звернення до суду. Скаржник вважає наведене обґрунтування прокурора стосовно підстав для представництва в суді є помилковим та прокурор не довів належним чином наявність підстав для звернення до суду.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

8. 27.07.2020 у автоматизованій системі документообігу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду зареєстрована вказана касаційна скарга.

9. Ухвалою Верховного Суду від 10.08.2020 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Крюківщинської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 09.01.2020 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.06.2020.

10. Ухвалою Верховного Суду від 12.01.2022 призначено справу до касаційного розгляду у судовому засіданні.

11. В судовому засіданні відповідачем було заявлено клопотання про заміну відповідача його правонаступником.

12. Протокольною ухвалою Верховний Суд задовольнив вказане клопотання та замінив відповідача у справі його правонаступником, а саме: Крюківщинську сільську раду Києво-Святошинського району Київської області на Вишневу міську раду Бучанського району Київської області.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

13. Як встановлено судами попередніх інстанцій, в провадженні Київського окружного адміністративного суду знаходиться адміністративна справа №810/1044/18 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Крюківщинської сільської Ради Києво-Святошинського району Київської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання утриматися від вчинення певних дій.

14. Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 05.04.2018 відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про забезпечення позову.

15. 01.08.2018 за наслідками апеляційного оскарження вищевказаної ухвали суду, Київським апеляційним адміністративним судом прийнято постанову, якою, з урахуванням ухвали про виправлення описки, задоволено заяву про забезпечення позову. Зупинено дію рішення Крюківщинської сільської ради від 07.09.2017 № 9 «Про затвердження містобудівної документації «Проект внесення змін до генерального плану села Крюківщина Києво-Святошинського району Київської області поєднаного з детальним планом території» до вирішення справи по суті. Заборонено Крюківщинській сільській раді вчиняти певні дії, а саме - здійснювати розробку та затвердження детальних планів села Крюківщина, заборонено проектування каналізації та кладовища в с. Крюківщина на час розгляду адміністративної справи, та до винесення рішення у ній. Стягувачем у виконавчому провадженні є ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ), боржником: Крюківщинська сільс ка Рада Києво-Святошинського району Київської області (08136, Київська область, місто Крюківщина, вул. Балукова, 10, ). Строк пред`явлення ухвали до виконання - до 01.08.2021.

16. Рішенням 36-ї сесії VІІ скликання Крюківської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області № 2/2 від 30.08.2018 "Про затвердження детального плану території багатоквартирної житлової забудови з об`єктом громадського обслуговування на земельних ділянках за кадастровими номерами :02:001:5005 та :02:001:5006 в межах населеного пункту села Крюківщина Києво-Святошинського району Київської області" затверджено детальний план території багатоквартирної житлової забудови з об`єктами громадського обслуговування на земельних ділянках з кадастровими номерами :02:001:5005 та :02:001:5006 в межах населеного пункту села Крюківщина Києво-Святошинського району Київської області.

17. Позивач, вважаючи, що відповідачем порушено основні засади судочинства щодо обов`язковості виконання судових рішень та прийнято рішення всупереч інтересам територіальної громади, звернувся з адміністративним позовом до суду.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

18. Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), колегія суддів виходить із такого.

19. Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

20. Колегія суддів зазначає, що відповідно до статті 26 Закону України від 21.05.1997 № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі - Закон №280/97-ВР) затвердження містобудівної документації віднесено до виключних повноважень сільських, селищних, міських рад.

21. Згідно із частиною першою статті 73 Закону № 280/97-ВР акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов`язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

22. Частиною першою статті 59 Закону № 280/97-ВР передбачено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

23. За змістом частин одинадцятої та дванадцятої статті 59 Закону № 280/97-ВР акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування підлягають обов`язковому оприлюдненню та наданню за запитом відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації». Проекти актів органів місцевого самоврядування оприлюднюються в порядку, передбаченому Законом України «Про доступ до публічної інформації», крім випадків виникнення надзвичайних ситуацій та інших невідкладних випадків, передбачених законом, коли такі проекти актів оприлюднюються негайно після їх підготовки.

Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування, які відповідно до закону є регуляторними актами, розробляються, розглядаються, приймаються та оприлюднюються у порядку, встановленому Законом України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».

24. У статті 4 КАС України визначено терміни «нормативно-правовий акт» та «індивідуальний акт»:

нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування;

індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

25. Отже, до нормативно-правових актів відносяться прийняті уповноваженими органами акти, які встановлюють, змінюють норми права, носять загальний чи локальний характер, розраховані на невизначене коло осіб та застосовується неодноразово.

26. Ненормативним (індивідуальним) правовим актам притаманні наступні ознаки: а)спрямовуються на врегулювання конкретних (одиничних) актів соціальної поведінки; б) поширюються лише на персонально визначених суб`єктів; в) містять індивідуальні приписи (веління, дозволи), розраховані на врегулювання лише окремої, конкретної життєвої ситуації, тому їх юридична чинність (формальна обов`язковість) вичерпується одноразовою реалізацією; г) не передбачають повторного застосування одних і тих самих юридичних засобів; д) не мають зворотної дії в часі.

27. Аналогічна правова позиція щодо визначення поняття нормативно-правового акта викладена у рішеннях Конституційного Суду України від 27.12.2001 № 20-рп/2001 у справі про укази Президії Верховної Ради України щодо Компартії України, зареєстрованої 22.07.1991 (абзац перший пункту 6 мотивувальної частини), від 23.06.1997 № 2-зп у справі про акти органів Верховної Ради України (абзац четвертий пункту 1 мотивувальної частини), від 16.04.2009 № 7-рп/2009 у справі про скасування актів органів місцевого самоврядування (пункт 4 мотивувальної частини).

28. Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 №3038-VI (далі - Закон №3038-VI) встановлює правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів, у якому визначено, що:

- детальний план території - містобудівна документація, що визначає планувальну організацію та розвиток території;

- містобудівна документація - затверджені текстові та графічні матеріали з питань регулювання планування, забудови та іншого використання територій.

29. Відповідно до статті 19 Закону №3038-VI детальний план у межах населеного пункту уточнює положення генерального плану населеного пункту та визначає планувальну організацію і розвиток частини території. Детальний план розробляється з метою визначення планувальної організації і функціонального призначення, просторової композиції і параметрів забудови та ландшафтної організації кварталу, мікрорайону, іншої частини території населеного пункту, призначених для комплексної забудови чи реконструкції.

30. Аналіз положень статті 19 Закону №3038-VI дає можливість стверджувати, що детальний план у межах населеного пункту містить правові приписи нормативного характеру, які розраховані на широке коло осіб та застосовуються неодноразово. Це, зокрема, сукупність обов`язкових вимог до розвитку, планування, забудови та іншого використання певної території населеного пункту. Затверджуючи своїм рішенням детальний план у межах населеного пункту, місцева рада визначає стратегію планування та забудови території населеного пункту, тобто здійснює нормативне регулювання відповідних відносин.

31. Визначальною умовою, що може слугувати критерієм загальності чи персоніфікованості суб`єктів впливу є їхнє коло, адже кількість як величина має відносний характер, може змінюватись і не є сталим показником регулятивного впливу юридичних актів. Під час визначення кола суб`єктів, правовий статус яких регламентує правовий акт, необхідно зважати лише на ті із них (фізична чи юридична особа, орган, організація, спільність людей тощо), для яких правовим актом установлюються права та обов`язки безпосередньо, щодо яких праворегуляторний вплив є прямим (а не усіх суб`єктів, для яких він може мати юридичне значення).

32. Рішення місцевої ради щодо затвердження детального плану у межах населеного пункту та внесення змін у детальний план стосується неперсоніфікованих осіб: органів державної влади та місцевого самоврядування, забудовників, якими можуть виступати як фізичні, так і юридичні особи. Здатність правового акта поширювати свою чинність хоч і на певне коло, однак неперсоніфікованих осіб є ознакою нормативності.

33. Зважаючи на викладене, оскаржуване рішення Крюківщинської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 30.08.2018 №2/2 «Про затвердження детального плану території багатоквартирної житлової забудови з об`єктами громадського обслуговування на земельних ділянках за кадастровими номерами :02:001:5005 та :02:001:5006 в межах населеного пункту села Крюківщина Києво-Святошинського району Київської області» є нормативно-правовим актом.

34. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 21.06.2018 у справі № 826/4504/17, від 05.03.2019 у справі № 360/2334/17, від 15.04.2020 у справі №702/1384/16-а, від 19.10.2021 у справі № 369/9375/17.

35. У частині першій статті 264 КАС України передбачено, що правила цієї статті поширюються на розгляд адміністративних справ щодо: 1) законності (крім конституційності) постанов та розпоряджень Кабінету Міністрів України, постанов Верховної Ради Автономної Республіки Крим; 2) законності та відповідності правовим актам вищої юридичної сили нормативно-правових актів міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування, інших суб`єктів владних повноважень.

36. Право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є суб`єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт (частина друга статті 264 КАС України).

37. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 18.02.2021 у справі № 810/74/18 та від 28.04.2021 № 809/964/16.

38. Разом з тим, питання, пов`язані з участю прокурора у судовому процесі, врегульовані статтями 53, 54 КАС України.

39. Так, відповідно до частини четвертої статті 53 КАС України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

40. Таким чином, прокурор у визначених Законом випадках має право на представництво інтересів держави, якщо таке представництво належним чином обґрунтоване.

41. Обґрунтовуючи підстави для звернення до суду у якості самостійного позивача, та з огляду на предмет позову по даній справі, суд першої інстанції виходив з того, що Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності", Законом України "Про архітектурну діяльність" та Порядком здійснення архітектурно-будівельного нагляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 19.08.2015 №698, не визначено повноважень щодо здійснення державного контролю (нагляду) щодо законності прийняття рішення органами місцевого самоврядування (у даному випадку Крюківщинською сільською радою Києво-Святошинського району Київської області) про затвердження містобудівної документації на місцевому рівні.

42. Колегія суддів погоджується з такими висновками та вважає за необхідне зазначити, що якщо орган місцевого самоврядування приймає рішення всупереч закону та інтересам мешканців міста й Українського народу, то саме прокурор має право діяти на захист порушених державних інтересів шляхом подання відповідного позову до суду. В цьому випадку відповідний орган - Крюківщинська сільська рада Києво-Святошинського району Київської області, правонаступником якої є Вишнева міська рада Бучанського району Київської області, набуває статусу відповідача.

43. Таким чином, доводи скаржника щодо відсутності підстав для представництва прокурора в суді є безпідставними.

44. Що стосується правомірності оскаржуваного рішення відповідача від 30.08.2018 №2/2 «Про затвердження детального плану території багатоквартирної житлової забудови з об`єктами громадського обслуговування на земельних ділянках за кадастровими номерами :02:001:5005 та :02:001:5006 в межах населеного пункту села Крюківщина Києво-Святошинського району Київської області», колегія суддів зазначає наступне.

45. Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що у межах розгляду адміністративної справи №810/1044/18 постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 01.08.2018 забезпечено позов та заборонено Крюківщинській сільській раді вчиняти певні дії, а саме - здійснювати розробку та затвердження детального плану села Крюківщина на час розгляду адміністративної справи, та до винесення рішення у справі.

46. Разом з тим, 30.08.2018 під час дії постанови про забезпечення позову шляхом заборони на розробку та затвердження детального плану села Крюківщина, Крюківщинською сільською радою Києво-Святошинського району прийнято оскаржуване рішення, яким затверджено детальний план території багатоквартирної житлової забудови з об`єктами громадського обслуговування на земельних ділянках з кадастровими номерами :02:001:5005 та :02:001:5006 в межах населеного пункту села Крюківщина Києво-Святошинського району Київської області.

47. Статтею 124 Конституції України визначено принцип обов`язковості судових рішень, який з огляду на положення процесуального законодавства поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову.

48. Відповідно до вимог статті 129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання.

49. Однією із засад адміністративного судочинства є обов`язковість судового рішення.

50. Відповідно до вимог статей 2, 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

51. Статтею 156 КАС України визначено, що ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження. Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

52. Згідно із частиною другою статті 124 Конституції України будь-які інші органи чи посадові особи, окрім судів, будь-якими своїми діями не можуть змінювати або скасовувати дію судового рішення. Конституція України та інші нормативно-правові акти України не передбачають таких прав у сторін спору.

53. Забезпечення обов`язкового виконання судових рішень є основою втілення принципу правової визначеності як однієї з основ демократичної держави, якою є Україна відповідно до статті 1 Конституції України. Враховуючи це, порушення цього принципу через руйнування інституту обов`язкового виконання судових рішень має суттєвий вплив на інтереси як Держави так і українського суспільства, а не тільки позивача у цій справі.

54. Сама по собі обов`язковість виконання судового рішення не може залежати від поінформованості сторони спору про таке рішення. Так само, як відсутність такої поінформованості сторони не може скасовувати обов`язкову природу судового рішення, якщо воно набуло обов`язковості відповідно до умов закону.

55. Крюківщинська сільська рада Києво-Святошинського району Київської області є відповідачем у справі № 810/1044/18, приймала участь у судових засіданнях по вказаній справі, крім того оскаржувала постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 01.08.2018 до касаційної інстанції, отже їй було відомо про прийняте судове рішення. Наведені обставини відповідачем не спростовуються.

56. Крім того, як вбачається з матеріалів справи та наданих сторонами пояснень, судом по справі № 810/1044/18 розглядалося питання про скасування заходів забезпечення позову, встановлених постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 01.08.2018.

57. Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 03.03.2020 в задоволенні клопотання Крюківщинської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області про скасування заходів забезпечення позову вжитих постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 01.08.2018 - відмовлено.

58. У зв`язку з вказаним, колегія суддів вважає безпідставними доводи скаржника щодо незаконності постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 01.08.2018 у справі №810/1044/18, оскільки вказана не відповідає виконавчому документу. Більш того, в цьому провадженні Суд не надає оцінку судовому рішенню, прийнятому в іншому судовому провадженні.

59. В свою чергу, ігноруючи норми Конституції України, які є нормами прямої дії, та вказані норми процесуального законодавства щодо обов`язковості судових рішень, що набрали законної сили, для виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами на всій території України, відповідачем прийнято оскаржуване рішення, що підриває авторитет органів судової влади в цілому та створює умови, за яких визначений статтями 150-158 КАС України інститут забезпечення адміністративного позову, спрямований на забезпечення реального виконання судового рішення, нівелюється.

60. Відповідно до частин другої та четвертої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

61. Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанції про те, що оспорюване рішення Крюківщинської сільської ради є протиправним, оскільки на момент його прийняття діяла заборона на здійснення розробки та затвердження детального плану села Крюківщина, а тому суб`єкт владних повноважень діяв не на підставі та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, затверджуючи детальний план території багатоквартирної житлової забудови з об`єктами громадського обслуговування на земельних ділянках в межах населеного пункту села Крюківщина Києво-Святошинського району Київської області.

62. Що стосується доводів скаржника про те, що під час розгляду справи судом першої та апеляційної інстанції протиправно не було залучено власників земельних ділянок за кадастровими номерами :02:001:5005 та :02:001:5006, не беруться колегією суддів до уваги, оскільки відповідачем не надано доказів та матеріалами справи не підтверджено наявності в таких осіб речового права на вказані земельні ділянки.

63. Інші доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів попередніх інстанцій щодо протиправності оскаржуваного рішення відповідача.

64. Враховуючи вищевикладене, колегія суддів Верховного Суду вважає, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій у цій справі є законними та обґрунтованими і не підлягають скасуванню, оскільки суди, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи касаційних скарг висновки судів не спростовують.

65. Суд касаційної інстанції при прийнятті даного рішення також застосовує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії», заява № 303-A, пункт 29).

66. У відповідності до частини першої статті 350 КАС України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 344, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Вишневої міської ради Бучанського району Київської області залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 09.01.2020 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.06.2020 у справі №320/1533/19 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

Повний текст постанови складено 15.08.2022.

СуддіС.Г. Стеценко Л.Л. Мороз Т.Г. Стрелець