Справа № 560/7539/22
Суддя: Тарновецький І.І.
Дата ухвалення: 2022-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/7539/22
УХВАЛА

іменем України

17 серпня 2022 рокум. Хмельницький

Суддя Хмельницького окружного адміністративного суду Тарновецький І.І., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Сектору поліцейської діяльності №1 відділу поліції №3 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області , Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Сектору поліцейської діяльності №1 відділу поліції №3 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області, Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить суд:

- визнати протиправними дії посадових Сектору поліцейської діяльності №1 відділу поліції №3 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області щодо незаконного тимчасового затримання транспортного засобу Volkswagen LT35, державний знак НОМЕР_2 ;

- визнати протиправними дії посадових осіб Військової частини НОМЕР_1 щодо незаконного примусового відчуження транспортного засобу Volkswagen LT35, державний знак НОМЕР_2 ;

- скасувати Наказ командира Військової частини НОМЕР_1 (по технічній частині) №3 від 23.04.2022 «Про примусове відчуження транспортних засобів в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану», згідно якого було наказано примусово відчужити з приватної власності майно, яке перебуває на відповідальному зберіганні на території Сектору поліцейської діяльності №1 відділу поліції №3 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області, розташованому за адресою: смт. Деражня, а саме: транспортний засіб Volkswagen LT35, державний знак НОМЕР_2 ;

- зобов`язати посадових осіб Військової частини НОМЕР_1 повернути у власність ОСОБА_1 транспортний засіб Volkswagen LT35, державний знак НОМЕР_2 .

В обґрунтування позовних зазначено, що 18.03.2022 о 17-25 по вул. Івана Зубкова, 14 в м. Деражня ОСОБА_1 керував автомобілем марки Volkswagen LT35, державний знак НОМЕР_2 . ОСОБА_1 зупинили працівники поліції та запропонували пройти медичний огляд на стан сп`яніння, позивач відмовився від проходження медичного огляду, внаслідок чого складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. Від підпису протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 відмовився у присутності двох понятих. На місці, де зупинили ОСОБА_1 працівники поліції забрали у нього ключі від транспортного засобу, однин з працівників поліції сів за кермо авто та пояснив позивачу, що воно вилучається до з`ясування обставин. При цьому жодного документа, як то - Акт вилучення, протокол вилучення чи будь який інший документ відносно процедури вилучення авто ОСОБА_1 не складалося. 04.04.2022 Деражнянським районним судом Хмельницької області розглянуто протокол стосовно ОСОБА_1 . Згідно постанови суду від 04.04.2022 на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. 27.04.2022 ОСОБА_1 звернувся до Сектору поліцейської діяльності №1 відділу поліції №3 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області за роз`ясненнями стосовно належного йому авто. На своє звернення позивач отримав листа від 29.04.2022, згідно якого його повідомило, що оскільки ОСОБА_1 порушив вимоги п.п.2.5 ПДР, відповідальність за що передбачена ст. 130 КУпАП, у відповідності до ст. 265-2 КУпАП авто ОСОБА_1 було тимчасово затримано працівниками Національної поліції та поміщено на територію СПД№1. Відповідно до Наказу командира Військової частини НОМЕР_1 №3 від 23.04.2022 «Про примусове відчуження транспортних засобів в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану» належне ОСОБА_1 авто було примусово відчужено з приватної власності працівниками зазначеної військової частини, про що був складений акт про примусове відчуження майна. Згідно Наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по технічній частині) №3 від 23.04.2022 «Про примусове відчуження транспортних засобів в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану» з метою укомплектування Військової частини НОМЕР_1 та у відповідності до статей 1-4, 7 Закону України «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового воєнного чи надзвичайного стану», статей 3, 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» було наказано: Примусово відчужити з приватної власності майно, яке перебуває на відповідальному зберіганні на території сектору поліцейської діяльності № 1 відділення поліції № 3 Хмельницького районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області, розташованому за адресою: смт. Деражня, а саме: транспортний засіб Volkswagen LT35, державний знак НОМЕР_2 . Доручити офіцеру Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 здійснити відповідні дії з відчуження зазначеного транспортного засобу. Скласти з власником транспортного засобу акт про примусове відчуження майна. У разі відсутності особи, у якої відчужується майно, або її законного представника, скласти такий акт без її участі згідно ч. 5 ст. 7 Закону України «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового воєнного чи надзвичайного стану».

Вказаний наказ був погоджений начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_4 та начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5. Згідно Акту про примусове відчуження або вилучення майна, який зовсім не містить дати його складання, зазначено, що Військовою частиною НОМЕР_1 в особі командира ОСОБА_3 згідно з наказом № 3 від 23.04.2022 здійснено відчуження майна - транспортного засобу Volkswagen LT35, державний знак НОМЕР_2 . При цьому в Акті не зазначений власник та не зазначений документ на право власності. В Акті зазначено, що власник відсутній, однак позивач зазначає, що його ніхто не сповіщав про дії пов`язані з примусовим відчуженням майна - транспортного засобу. Тому, позивач переконаний, що дії відповідачів є неправомірними та такими, що не ґрунтуються на вимогах діючого законодавства, з огляду на що звернувся із даним позовом до суду.

Приписами пункту 4 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) визначено, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Дослідивши матеріали позовної заяви суд дійшов висновку, що у відкритті провадження слід відмовити з наступних підстав.

Так, завданням адміністративного судочинства згідно частини першої статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 4 КАС України, публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

За приписами пункту 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб`єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій.

Як слідує з матеріалів судової справи, громадянин ОСОБА_1 , є власником транспортного засобу Volkswagen LT35, державний знак НОМЕР_2 .

Відносно позивача - ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом Volkswagen LT35, державний знак НОМЕР_2 , складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №167729 від 18.03.2022 за порушення Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за частиною першою статті 130 КУпАП.

До позовної заяви долучено відповідь Сектору поліцейської діяльності №1 відділу поліції №3 Хмельницького РУП Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області на письмове звернення позивача про роз`яснення стосовно належного йому транспортного засобу, зі змісту якої слідує, що оскільки позивач порушив вимоги п.п.2.5 ПДР, відповідальність за що передбачена ст. 130 КУпАП, у відповідності до ст. 265-2 КУпАП авто ОСОБА_1 було тимчасово затримано працівниками Національної поліції та поміщено на територію СПД№1. Відповідно до Наказу командира Військової частини НОМЕР_1 №3 від 23.04.2022 «Про примусове відчуження транспортних засобів в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану» належне ОСОБА_1 авто було примусово відчужено з приватної власності працівниками зазначеної військової частини, про що був складений акт про примусове відчуження майна.

Однак, позивач вважає, що діями відповідачів порушено його конституційні права з приводу володіння та користування майном.

Так, суд зазначає, що при визначенні предметної юрисдикції справи суд має виходити із суті права/інтересу, за захистом якого суб`єкт публічного права звертається до суду, та мети звернення з позовом, оскільки саме такі критерії розмежування належності спору до тієї чи іншої юрисдикції дають змогу найбільш ефективно захистити порушене право позивача, аніж розмежування юрисдикції виключно на підставі участі у спорі суб`єкта владних повноважень.

При цьому, визначальною ознакою приватноправових відносин є наявність майнового чи особистого немайнового інтересу.

Аналізуючи обставини, викладені позивачем в позовній заяві та встановлені судом з наявних в матеріалах справи доказів, а також аналізуючи ті правовідносини, які складають предмет цієї справи та обраного позивачами способу захисту порушеного права, зокрема, повернення вилученого майна (транспортного засобу), - суд дійшов переконання, що хоч між сторонами виникли правовідносини в межах адмінправопорушення, покарання за яке передбачено статтею 130 КУпАП, та все ж предметом позову в межах даної судової справи є захист права власності ОСОБА_1 на транспортний засіб Volkswagen LT35, державний знак НОМЕР_2 , тобто наявний майновий спір.

Оспорювані або невизнані майнові права та інтереси підлягають захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення такого права або інтересу призвели дії суб`єкта владних повноважень при виконанні ним владних управлінських функцій.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.

З встановлених фактичних обставин справи висновується, позовні вимоги, з якими позивач звернувся до суду, спрямовані на захист його інтересів щодо цивільного права на майно, від порушень з боку органів поліції та військової частини, а отже, існує спір про майнове право, що виключає можливість розгляду цієї справи за правилами адміністративного судочинства.

Такий спір має вирішуватися судами за правилами цивільного судочинства.

Верховний Суд в постановах від 04.03.2020 у справі №440/1895/19 та від 17.04.2018 у справі №815/6956/15 підкреслив, що участь у спорі суб`єкта владних повноважень як сторони справи ще не означає, що таки спір є публічно-правовий. При визначенні виду судочинства необхідно з`ясувати у зв`язку з чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду. Необхідно також враховувати який спосіб захисту порушеного права обирається у позові. Якщо у справі спір про право і таке право цивільне, то такий спір повинен вирішуватися в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України.

Так, статтею 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

За встановлених судом обставин, суд приходить до висновку про відсутність публічно-правового спору у спірних правовідносинах, а відтак, розгляд приватноправових вимог позивача повинен здійснюватися у порядку цивільного судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Водночас, у відповідності до пункту 3 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» №3674-VI від 08.07.2011 сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, зокрема, відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі.

Отже, для повернення сплаченої суми судового збору, позивачу потрібно подати до суду відповідне клопотання, оскільки до моменту подачі такого суд позбавлений можливості вирішити питання про повернення судового збору.

Керуючись пунктом 1 частини 1 статті 170, статтею 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

У відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Сектору поліцейської діяльності №1 відділу поліції №3 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області , Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Головуючий суддяІ.І. Тарновецький