Справа № 344/7097/22
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2022-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
15 серпня 2022 рокуЛьвівСправа № 344/7097/22 пров. № А/857/9679/22
Восьмим апеляційним адміністративним судом під головуванням судді Кухтея Р.В., суддів: Носа С.П., Шинкар Т.І., розглянута апеляційні скарги представників відповідача ОСОБА_1 - Шевченко Ольги Сергіївни та Юсупової Катерини Олександрівни на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 16 червня 2022 року у справі №344/7097/22 за позовом Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області до ОСОБА_1 про затримання іноземця з метою ідентифікації.
Так, рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 16.06.2022 у справі №344/7097/22 задоволено позов в повному обсязі: затримано громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою ідентифікації з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, строком на 6 (шість) місяців.
Вказане рішення залишено без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09.08.2022.
Не поділяю позицію колег щодо залишення без змін рішення суду першої інстанції, яким задоволено позовні вимоги, з огляду на наступне.
Матеріали справи підтверджують, що ОСОБА_1 в`їхав на територію України 23.12.2017 за паспортним документом громадянина рф серії 65 №1261808 від 30.08.2016 строком дії до 30.08.2021. Був документований посвідкою на тимчасове проживання в Україні серії НОМЕР_1 , виданою УДМС в Чернігівській області 21.10.2016 строком дії до 20.10.2017.
Щодо ОСОБА_1 здійснюється кримінальне провадження за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 28, частиною 1 статті 147, частиною 2 статті 189, частиною 3 статті 358, частиною 4 статті 358 КК України.
Паспорт громадянина рф на ім`я ОСОБА_1 та посвідку на тимчасове проживання вилучено під час проведення огляду автомобіля в ході досудового розслідування.
Разом з тим, 29.07.2022 судом апеляційної інстанції зареєстроване письмове зобов`язання народного депутата України ОСОБА_4 про взяття на особисту поруку, який особисто поручається за виконання відповідачем покладених на нього обов`язків і зобов`язується за потреби доставити його до суду чи органу (підрозділу), який подав позов.
Так, згідно з частиною 5 статті 289 КАС України взяття на поруки полягає у наданні уповноваженими особами підприємств, установ чи організацій, які суд вважає такими, що заслуговують на особливу довіру (поручителями), письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання іноземцем або особою без громадянства покладених на нього обов`язків відповідно до частини четвертої цієї статті і зобов`язуються за потреби доставити його до суду чи органу (підрозділу), який подав позов.
Зауважую, що народний депутат ОСОБА_4 є одним із лідерів кримськотатарського руху, правозахисником, учасником дисидентського руху СРСР, одним із засновників правозахисної «Ініціативної групи захисту прав людини в СРСР». Під час анексії Криму Росією в лютому-березні 2014 року ОСОБА_4 став активним борцем проти російської агресії.
Крім того, відповідно до долученої до матеріалів справи копії службової характеристики вих.№782 від 08.07.2022, наданої ІНФОРМАЦІЯ_2, під час проходження служби з 30.03.2022 по 16.06.2022 ОСОБА_1 проявив високі морально-етичні та професійні якості, здатний вирішувати завдання, які потребують організаторських здібностей, приймав участь проти агресії рф на території України.
При цьому, відповідно до даних сайту ІНФОРМАЦІЯ_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 пресслужба РНБО повідомила, що в попередніх рішеннях РНБО (від 14 травня 2021 року «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)») допущені помилки щодо 108 осіб, визначених як «злодії в законі», серед яких і відповідач.
Саме тому вважаю, що доцільно було б задовольнити зазначене клопотання та передати відповідача на поруки.
Згідно з правовою позицією Конституційного Суду України затримання треба розуміти і як тимчасовий запобіжний кримінально-процесуальний, і як адміністративно-процесуальний заходи, застосування яких обмежує право на свободу та особисту недоторканність людини (абзац п`ятий пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 26 червня 2003 року №12-рп/2003).
Згідно з частиною 2 статті 6 КАС України та статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.
Європейський суд з прав людини, судова практики якого підлягає застосуванню як джерело права, у справі «Ливада проти України» (рішення від 26 червня 2014 року) зазначив, що проголошуючи право на свободу, пункт статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод має на увазі фізичну свободу особи, і мета цього положення полягає в не допущенні свавільного позбавлення такої свободи. Перелік винятків із права на свободу, яке гарантує пункт 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, є вичерпним, і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідатиме меті положення пункту 1 статті 5 про захист прав людини і основоположних свобод. Застосування адміністративного затримання для забезпечення доступності особи для подальшого кримінального провадження становить свавільне позбавлення свободи.
З огляду на вище викладене, враховуючи важливість дотримання права на свободу та особисту недоторканність, яке може бути обмежене тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі, вважаю, що позовні вимоги щодо ідентифікації ОСОБА_1 є необґрунтованими, а поміщення відповідача в пункт тимчасового перебування, як крайня міра відповідно до положень статті 289 КАС України, з огляду на зазначені вище обставини, недоцільним.
Суддя Т. І. Шинкар