Справа № 420/1346/22
Суддя: Андрухів В.В.
Дата ухвалення: 2022-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/1346/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд під головуванням судді Андрухіва В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за позовною заявою Приватного підприємства АЛІБІ до Одеської митниці про визнання протиправними та скасування рішення та картки відмови,

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство АЛІБІ звернулося до суду з позовом до Одеської митниці (як відокремленого підрозділу Державної митної служби України), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 05.12.2021 року №UA500020/2021/000172/2, прийняте Одеською митницею Державної митної служби України;

- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500020/2021/00867, складену Одеською митницею Державної митної служби України.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що в ході здійснення зовнішньоекономічної діяльності ПП АЛІБІ уклало зі ATLANTIK GIDA TEKSTIL INSААТ NAKLIYAT SANAYI ve DIS TICARET LTD.STI (Туреччина) (Продавець) контракт №2021-1-TR від 03.06.2021 року зі змінами та доповненнями від 27.10.2021 року на поставку товару згідно інвойсу. Відповідно до Розділу 2. Контракту Ціна Товару і умови постачання Товар поставляється у кількості та на умовах, вказаними в інвойсі. Згідно Специфікації №5 від 25.10.2021 року визначено, які товари (абрикос сушений (курага) Індустріал 3 клас, маслини чорні в розсолі без кістки), за якими цінами, в якій загальній кількості та на яких умовах поставки будуть постачатися згідно укладеного контракту на сезон 2021-2022 років.

Загальна сума до сплати за інвойсом №GIB 020 становить 14050,24 доларів США протягом 360 днів з дати оформлення ВМД.

Перед поданням митної декларації ПП АЛІБІ згідно платіжного доручення №40 від 23.11.2021 року на сплату митних платежів провело передоплату митних платежів у розмірі 660000 грн.

Позивач вважав, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару за ціною Контракту, відповідають вимогам ст.53 Митного Кодексу України, є належними та допустимими та підтверджують числове значення митної вартості товару, не мають розбіжностей та їх дані піддаються обчисленню, що свідчить про неправомірність висновків митного органу про наявність будь-яких розбіжностей, а визначення митним органом митної вартості товару та коригування її в сторону збільшення за другорядним методом здійснено з порушенням вимог митного законодавства.

Ухвалою від 25.01.2022 року прийнято до розгляду вказану позовну заяву та відкрито провадження у справі. Ухвалено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Копію позову з додатками та копію ухвали про відкриття провадження у справі відповідач отримав 01.02.2022 року.

Відповідач відзив на позовну заяву не подав.

Дослідивши в письмовому провадженні наявні в матеріалах справи докази, суд встановив такі обставини.

Згідно Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань основним видом економічної діяльності ПП АЛІБІ є: Неспеціалізована оптова торгівля (код КВЕД 46.90) (а.с. 58).

03.06.2021 року ПП АЛІБІ (Покупець) уклало з ATLANTIK GIDA TEKSTIL INSААТ NAKLIYAT SANAYI ve DIS TICARET LTD.STI (Туреччина) (Продавець) контракт №2021-1-TR зі змінами та доповненнями від 27.10.2021 року на поставку товару згідно інвойсу. Згідно даного контракту Продавець продає, а Покупець купує товар згідно Специфікацій (Проформа Інвойсів), які додаються до контракту і є невід`ємними частинами цього Контракту (а.с. 28-31).

24.11.2021 року ФОП ОСОБА_1 , діючи в інтересах ПП АЛІБІ, подав митну декларацію №UА500020/2021/221014 з метою митного оформлення імпортованого товару за Контрактом №2021-1-TR від 03.06.2021 р. (а.с. 23-25).

У графі 31 Митної декларації вказаний опис товару 1: Абрикоси сушені курага індустріал 3 клас, без додання цукру та додаткової обробки, врожаю 2021 р. Фасування 1120 ящиків по 12,5 кг нетто. Дата виготовлення (пакування) 11.2021 р. Термін придатності 12 місяців. Виробник: «ATLANTIK GIDA TEKSTIL INSААТ NAKLIYAT SAN.VE DIS TIC.LTD.STI». Торговельна марка: «LIZA». Країна виробництва: Туреччина, TR.

Також у графі 31 Митної декларації вказаний опис товару 2: Маслини чорні, без кістки, в розсолі без додання уксусу, фасування: жестяна банка 300 мл. Калібр маслин 280/320 шт. на кг. Врожаю 2021 р. Дата виготовлення (пакування) 11.2021 р. Термін придатності 36 місяців. Виробник: «ATLANTIK GIDA TEKSTIL INSААТ NAKLIYAT SAN.VE DIS TIC.LTD.STI». Торговельна марка: «LIZA». Країна виробництва: Туреччина, TR.

Митну вартість товару визначено за основним (першим) методом - ціною контракту.

Разом з митною декларацією декларантом було подано такі документи: зовнішньоекономічний Контракт №2021-1-TR від 03.06.2021 року (4104); Додаткова угода до Контракту №2021-1-TR від 02.09.2021 (4103); Специфікація №5 від 25.10.2021 року (4103); рахунок-фактура (інвойс) від 10.11.2021 №GIB020 (0380); калькуляція виробництва від 10.11.2021 року (3021); пакувальний лист від 10.11.2021 (0271); прайс-лист виробника від 08.11.2021 р. (3014); коносамент від 14.11.2021 року №2021/11/ЕХР/004653 (0705); сертифікат про походження товару U0608958 від 12.11.2021 (0861); інформація про позитивні результати проходження фіто-санітарного контролю 7864447 від 23.11.2021 р. (5509); видаткова накладна, що підтверджує вартість товару в Україні при продажу №1893 від 06.09.2021 р. (3003); документи для підтвердження витрат на транспортування від перевізника Asgard: рахунок-фактура №059 від 12.11.2021 року (3004), калькуляція транспортних витрат від 12.11.2021 р. (3007), що містить відомості про маршрут перевезення та його вартість, документ про оплату транспортно-експедиційних послуг №27 від 23.11.2021 року (3005); наряд №24 від 17.11.2021 року для вивезення товару з порту від перевізника ТОВ «КАТРОМ» (0787); лист-реліз від Продавця від 15.11.2021 р. (9000); копія митної декларації країни відправлення №21343100ЕХ294685 від 12.11.2021 р. (9610); висновок про вартісні характеристики товару від ДП «Укрпромзовнішекспертиза» від 24.11.2021 р. №2296 (3016).

Відповідно до частини 3 статті 53 МК України митний орган зобов`язав декларанта протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; переклад на українську мову митної декларації країни відправлення згідно зі ст.254 Митного кодексу України.

24.11.2021 року до митного органу надійшов лист №24-11-2021 стосовно спростування декларантом виявлених розбіжностей.

05.12.2021 року Одеською митницею було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA500020/2021/000172/2 за митною декларацією №UA500020/2021/221014 (а.с. 18-20).

У вказаному рішенні про коригування заявленої митної вартості товарів зазначено таке.

Відповідно до пп. в) п.1 ч.10 ст.58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Згідно зовнішньоекономічного договору (контракту) витрати на пакування входять у вартість товару. Проте, у наданих до митного оформлення документах відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару. Для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до ч.2 ст.53 МКУ подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Згідно наказу МФУ від 24.05.2012 № 599 до зазначених документів можуть належати: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (ваг/) товару за 1 кілометр маршруту. Проте, вказані документи до митного оформлення не подано. Відповідно до відомостей у наданих документах, передача товарів здійснюється на умовах FOB СТАМБУЛ. Зазначені умови не передбачають включення до вартості, що сплачена або підлягає сплаті за товар, витрат на страхування вантажу. Проте, серед доданих до митної декларації документів відсутні відомості щодо страхування товарів сторонами зовнішньоекономічного договору. Відповідно до п.4.3 Контракту покупець здійснює оплату згідно специфікації (проформа інвойсу), проте в наданій ЕМД специфікації відсутні. У декларації країни відправлення від 12.11.2021 №21343100ЕХ294685 не зазначено транспортний документ.

Митним органом було обрано метод визначення митної вартості - резервний метод.

З метою забезпечення повноти оподаткування, враховуючи раніше прийнятті митним органом рішення про коригування митної вартості, було проведено аналіз баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС Держмитслужби та встановлено, що рівень митної вартості товару є більшим, ніж заявлено декларантом: по товару 1 становить - 1,26 дол. США/кг нетто, ніж заявлено декларантом 0,57 дол. США/кг нетто (МД №UA100320/2021/227565 від 15.07.2021 року); по товару 2 становить - 1,415 дол. США/кг нетто, ніж заявлено декларантом 0,853 дол. США/кг нетто (МД UA807170/2021/014698 від 15.03.2021 року).

05.12.2021 року Одеською митницею оформлена картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500020/2021/000867 (а.с. 21-22).

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 246 МК України, метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно статті 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Згідно статті 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Відповідно до положень статті 318 МК України, митний контроль передбачає виконання органами доходів та зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Статями 49, 50 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Система визначення митної вартості товарів ґрунтується на загальних принципах митної оцінки, прийнятих у міжнародній практиці. Міжнародно-правовим стандартом, на який зорієнтоване українське митне законодавство, є угоди по застосуванню статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року (далі - ГААТ).

Згідно з частиною другою статті VII ГААТ оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або аналогічного товару і не повинна базуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.

Частинами 4, 5 ст. 58 МК України також передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Згідно статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом. При цьому, декларант зобов`язаний: заявляти митну вартість, визначену ним самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати з органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Згідно статті 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним методом (тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)) та другорядними: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); за резервним. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Частиною 2 статті 53 МК України визначено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною третьою статті 53 МК України передбачено, що у разі, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

З аналізу частин 1, 2 ст.53 МК України вбачається, що Митним кодексом передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом органу доходів та зборів для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Це також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011р. №3018-VI Про внесення змін до Закону України Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Частиною 4 статті 53 МК України визначено, що у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Частиною п`ятою статті 53 МК України чітко та імперативно визначено, що митним органом забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Зокрема, статтею 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Враховуючи вищевикладене, аналіз положень ч.3 ст.53, ч.1, 2 та 5 ст. 54, ст. 58 МК України дає підстави для висновку про те, що орган доходів та зборів при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 МК України, адже такі вади не дозволяють органу доходів та зборів законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

Отже, з огляду на законодавчо встановлену компетенцію митниці при перевірці митної вартості імпортованих товарів, зазначені розбіжності повинні бути не будь-якими, а лише тими, що стосуються числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості, здійсненої декларантом.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 53 МК України право митного органу на висунення письмової вимоги про надання додаткових документів виникає лише у разі, коли у документах, поданих для митного оформлення згідно частини другої статті 53 МК України, наявні розбіжності, ознаки підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, наявні обґрунтовані підстави вважати, про наявність взаємозв`язку між продавцем і покупцем, який впливає на заявлену декларантом митну вартість.

Так, процедура витребування органом доходів та зборів додаткових документів з урахуванням вимог чинного законодавства має визначені умови та послідовність - витребування додаткових документів має місце виключно з підстав існування у контролюючого органу обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів. У свою чергу, митниця має вказати, які саме відомості у поданих документах викликають сумнів. Витребування додаткових документів за переліком ч. 3 ст. 53 МК України можливе за умови зазначення митницею того, який саме документ є необхідним та які конкретно відомості такий документ має підтвердити. Тобто витребування всіх документів, передбачених частиною 3 статті 53 МК України, можливе за умови надання митницею пояснень щодо кожного з документів.

Митні органи мають право витребувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України.

Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Тобто, наведені приписи зобов`язують відповідача зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

У свою чергу, не наведення відповідачем в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Аналогічна позиція висловлена Верховним судом України, зокрема, у постановах від 31.03.2015 року у справі №21-127а15, від 30.06.2015 року у справі № 21 -591 аі5 (814/283/14), Верховним Судом, зокрема, постановах від 20.02.2018 року № 826/997/16, від 20.02.2015 року № 826/8799/16, від 17.04.2018 року № 815/329/17, від 14.09.2018 року №821/1617/17.

Суд бере до уваги доводи позивача, що поставка товару відбувається на комерційних умовах, вказаних у Специфікації, про що зазначено у пункті 2.2 Контракту №2021-1-TR від 03.06.2021 року.

Згідно Специфікації № 5 від 25.10.2021 поставка товару здійснюється на умовах FOB Стамбул, Турція (а.с.32).

Ці ж самі умови поставки вказані в Інвойсі №GIB020 від 10.11.2021 року до Контракту №2021-1-TR від 03.06.2021 року (а.с.34).

Згідно з правилами Інкотермс відповідно до умов поставки FOB продавець виконав постачання, коли товар перейшов через поручні судна в названому порту відвантаження, а також продавець зобов`язаний за свій рахунок оплатити витрати, пов`язані з пакуванням, необхідним для перевезення товару.

Зі Специфікації № 5 від 25.10.2021 року вбачається, що пакування включене у вартість товару.

Тобто, відповідно до документів, наданих до митного оформлення, а також обумовлених сторонами умов поставки, у ціну товару були включені всі витрати на пакувальні матеріали та роботи, пов`язані із пакуванням; витрати на навантаження оцінюваних товарів.

Відповідно до наказу МФУ від 24.05.2012 № 599 «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення», на який посилається митний орган, для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту (правила заповнення Графи 20 ВМД).

Виходячи зі змісту наведеної норми, цей перелік документів не є вичерпним та обов`язковим, оскільки використано конструкцію мовну конструкцію "до зазначених документів можуть належати..."

Крім того, в цьому Наказі зазначено, що за відсутності будь-яких відомостей про фактичні витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, для розрахунку зазначених витрат використовуються тарифи, які застосовуються перевізниками для відповідного виду транспорту, що діяли на дату транспортування товару.

Однак митним органом не зазначається про відсутність відомостей про фактичні витрати на транспортування та не наводиться правильний, на його думку, розрахунок зазначених витрат, як того вимагає вказаний Наказ.

При цьому суд зауважує, що надані до митного оформлення рахунок-фактура про надання експедиційних послуг №059 від 12.11.2021 року та довідка про вартість перевезення товару від 12.11.2021 року, банківський платіжний документ про оплату транспортно-експедиційних послуг №27 від 23.11.2021 року надають вичерпні відомості стосовно понесених позивачем транспортних витрат.

Стосовно зауважень митного органу про відсутність відомостей про витрати на страхування товару суд зазначає таке.

У листі від 12.11.2021 № б/н про підтвердження вартості перевезення товару зазначено, що страхування вантажу за маршрутом перевезення не здійснювалось (а.с.38).

Крім того, у листі позивача від 24.11.2021 року № 24-11-2021 до митного органу також наявне підтвердження, що страхування товару не здійснювалося (а.с.26-27).

Отже позивач підтвердив, що відомості, зазначені в поданих до митного оформлення документах, стосовно не здійснення страхування є вірними, тобто страхування вантажу не відбувалось. Відтак витрати на це імпортер не поніс і відповідно жодного впливу на формування митної вартості товару не відбулося.

Стосовно зауваження відповідача, що у декларації країни відправлення від 12.11.2021 року №21343100ЕХ294685 не зазначено транспортний документ, суд зазначає, що декларація країни відправлення складається та видається стороною продавця за контрактом, тобто покупець не має можливості жодним чином впливати на відомості, які в неї вносяться та порядок її заповнення.

Крім того, слід зауважити, що декларація країни відправлення не є документом, який визначений МК України як обов`язковий для подання митному органу для митного оформлення товарів, його подання залежить лише від волі декларанта.

До того ж, у разі сумнівів у вірності поданого документу митні органи України мають змогу звернутися до митних органів Туреччини для його перевірки.

Також суд зазначає, що жодним нормативно-правовим актом України не встановлено вимог до оформлення прайс-листів, видання їх адресно чи необмеженому колу осіб. Наданий до митного оформлення прайс-лист свідчить про вартість товару, яку визначив Продавець Покупцеві з урахуванням ділових взаємовідносин та інших чинників.

Прайс-лист є документом, який видає продавець товару, він підтверджує вартість товару, жодних вимог стосовно дати, форми, наповнення цього документа законодавством України не встановлено, і відповідач таких правових норм не наводить.

У даному випадку Продавець підтвердив Покупцю вартість товару. При цьому, відповідно до ч.3 ст.53 МК України прайс-лист є додатковим документом, а не основним. Прейскурант (прайс-лист) - це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який адресований невизначеному колу покупців, який на практиці частіше використовується для зазначення цін на перелік послуг.

У контексті спірних правовідносин прайс-лист не є тим обов`язковим документом, який надається на підтвердження митної вартості товару, та не є єдиним доказом, який впливає на числове значення заявленої митної вартості товарів.

Стосовно зауваження, що відповідно до п.4.3. Контракту покупець здійснює оплату згідно Специфікації (проформа інвойсу), проте в наданій ЕМД специфікації відсутні, суд зазначає таке.

Суд бере до уваги доводи позивача, що до митного оформлення, серед інших документів, було надано Інвойс №GIB020 від 10.11.2021 року. Вказаний документ містить в собі кількість товару, який постачається, та визначає його ціну. У вказаному документі визначено весь товар, який заявлений до митного оформлення.

Специфікація №5 від 25.10.2021 є загальним додатком до контракту та була додатково надана разом з відповіддю на розбіжності №24-11-2021 від 24.11.2021 року.

Система визначення митної вартості товарів ґрунтується на загальних принципах митної оцінки, прийнятих у міжнародній практиці. Міжнародно-правовим стандартом, на який зорієнтоване українське митне законодавство, є угоди по застосуванню ст. VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року.

Згідно з ч. 2 ст. VII ГААТ оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або аналогічного товару і не повинна базуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.

Так, встановивши, що подані документи містять розбіжності, орган доходів і зборів повинен вказати, які саме з поданих декларантом документів та які саме показники цих документів містять розбіжності.

Встановивши, що подані документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, орган доходів і зборів повинен вказати, які саме документи та яких саме відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, не містять подані декларантом документи.

Аналізуючи зазначені норми, Верховний Суд України у постанові від 30.06.2015 року по справі № 21-591а15 зазначив, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.

Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

За викладених вище обставин, суд погоджується з доводами позивача, що митний орган не навів доказів того, що документи, подані декларантом, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, невідповідності обраного позивачем методу визначення митної вартості товарів. У поданих при митному оформленні товарів документах відсутні розбіжності, оскільки вони містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару та щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар.

Отже, митним органом безпідставно застосовано другорядний метод визначення митної вартості товарів на підставі спірного рішення про коригування митної вартості товарів, оскільки надані декларантом документи підтверджували числове значення митної вартості товарів за ціною контракту.

Крім того, відповідач, застосовуючи другорядний метод визначення митної вартості товарів (резервний) та посилаючись на митні декларації, що були використані для порівняння митної вартості, не навів в оскаржуваному рішенні жодних відомостей про товар, що постачався за цими митними деклараціями, його опис, кількість, умови постачання, країну походження, виробника, які б давали можливість перевірити правильність визначення митної вартості товарів за резервним методом.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що відповідач протиправно прийняв спірне рішення №UA500020/2021/000172/2 від 05.12.2021 року про коригування митної вартості товарів, а також картку відмови в прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500020/2021/00867 від 05.12.2021 року, тому вони підлягають скасуванню, а позов Приватного підприємства АЛІБІ - повному задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, згідно ч.1 ст.139 КАС України, суд присуджує позивачу всі здійснені ним документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, а саме судовий збір у розмірі 2481 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 5-6, 9, 72, 77, 90, 139, 241-246, 262, 293 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов Приватного підприємства АЛІБІ (адреса: провулок Онілової, 8/10, м. Одеса, 65011, ) до Одеської митниці (адреса: вул. Лип Івана та Юрія, 21А, м. Одеса, 65078, код ЄДРПОУ ВП 44005631) задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 05.12.2021 року №UA500020/2021/000172/2, прийняте Одеською митницею як відокремленим підрозділом Державної митної служби України.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500020/2021/00867, складену Одеською митницею як відокремленим підрозділом Державної митної служби України.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці (код ЄДРПОУ ВП 44005631) на користь Приватного підприємства АЛІБІ сплачений судовий збір у розмірі 2481 грн. (дві тисячі чотириста вісімдесят одна гривня).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.В. Андрухів