Справа № 932/3403/22(2а/932/130/22)
Суддя: Прокопчук Т.С.
Дата ухвалення: 2022-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

17 серпня 2022 року м. Дніпросправа № 932/3403/22(2а/932/130/22)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Прокопчук Т.С. (доповідач),

суддів: Коршуна А.О., Лукманової О.М.,

за участю секретаря судового засідання Іотової А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області

на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 липня 2022 року (головуючий суддя: Цитульський В.І.) по адміністративній справі №932/1350/22 (№2-а/932/41/22), розглянутої у відкритому судовому засіданні

за позовом ОСОБА_1 до Головного Управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 29.06.2022 року звернувся до суду з позовом до відповідача Головного управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області (далі ГУ ДМС України в Дніпропетровській області), в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 14.06.2022 року про його примусове повернення як громадянина Російської Федерації (далі РФ), до країни походження або третьої країни, а саме Російської Федерації.

В обґрунтування позовної заяви зазначив, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Дніпро, де постійно проживає з 1995 року, перебував на військовому обліку в Бабушкінському районному військкоматі з 1995 року по 2003 рік, з 1990 року по 1999 рік був одружений з ОСОБА_2 , від шлюбу з якою має двох дітей, 1992 року народження, з 2011 року одружений із громадянкою України ОСОБА_3

11.01.2011 року отримав паспорт громадянина РФ, 19.07.2012 року отримав тимчасове посвідчення громадянина України зі строком дії до 07.06.2014 року, під обов`язкове зобов`язання припинення громадянства Російської Федерації, яке він не виконав.

Оскільки в 2015 році у нього викрадено паспорт громадянина РФ, він не може покинути територію України, повернення до РФ в умовах збройної агресії загрожує його життю та здоров`ю. Просить позов задовольнити.

У відзиві на позовну заяву відповідач просить у задоволенні позову відмовити, оскільки оскаржуване рішення ГУ ДМС в Дніпропетровській області прийняте з дотриманням вимог чинного законодавства з питань міграції.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15.07.2022 року позов задоволено, визнане протиправним та скасоване прийняте ГУ ДМС в Дніпропетровській області рішення від 14.06.2022 року про примусове повернення до країни походження громадянина РФ ОСОБА_1 .

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить рішення скасувати через порушення норм матеріального права та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позову.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає про правомірність прийнятого судом першої інстанції рішення, в зв`язку з чим просить залишити його без змін, а скаргу без задоволення.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, а також правильність застосування судом норм матеріального та процесуального, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 11.01.2011 року документований паспортом громадянина РФ строком дії до 11.01.2016 року.

Позивач 06.02.2012 року звернувся до ГУ МВС України в Дніпропетровській області із заявою про оформлення громадянства України за територіальним походженням відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про громадянство України».

Згідно рішення ФГІРФО ГУ МВС України в Дніпропетровській області від 07.05.2012 року позивач набув громадянство України за територіальним походженням відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про громадянство України», 19.07.2012 року отримав тимчасове посвідчення громадянина України серія НОМЕР_1 , терміном дії до 07.05.2014 року , із зобов`язанням припинити іноземне громадянство протягом двох років з моменту набуття громадянства України.

Позивач документів про припинення іноземного громадянства до 07.05.2014 року не надав, та 03.04.2019 року звернувся до ГУ ДМС України в Дніпропетровській області із заявою про видачу довідки про те, що він не є громадянином України, з метою переоформлення паспорта громадянина РФ у посольстві на території України.

26.04.2019 року за вих.№1212-41-26.04.19 Соборним РВ ГУ ДМС України в Дніпропетровській області надіслано ГУ ДМС України в Дніпропетровській області подання про скасування рішення про оформлення набуття ОСОБА_1 громадянства України, яким 06.05.2019 року прийнято рішення про скасування рішення ФГІРФО ГУ МВС України в Дніпропетровській області від 07.05.2012 року про набуття позивачем громадянства України за територіальним походженням, оскільки ним зобов`язання припинити іноземне громадянство не виконано, та не подано декларації про відмову від іноземного громадянства, про яке засобами поштового зв`язку за зазначеною позивачем адресою його повідомлено.

Згідно заяви позивача йому ГУ ДМС України в Дніпропетровській області видана довідка за вихідним 2/19 від 06.05.2019 року про неналежність ОСОБА_1 до громадянства України, в якій зазначено про наявність підстав для скасування рішення про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням.

ОСОБА_1 звернувся 14.06.2022 року до відповідача за консультацією, головним спеціалістом ГУ ДМС України в Дніпропетровській області здійснена перевірка матеріалів щодо позивача, виявлено перевищення ним терміну перебування та ухилення від виїзду з території України після дозволеного терміну перебування, при цьому із клопотанням про продовження терміну перебування на території України до компетентних органів він не звертався.

За результатами перевірки ГУ ДМС України в Дніпропетровській області прийнято рішення від 14.06.2022 року про примусове повернення громадянина РФ ОСОБА_1 до Російської Федерації з підстав порушення правил перебування іноземців на території України, п.3 ст.9, ст.17 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», оскільки він перевищив термін перебування та ухилився від виїзду з території України, зазначеним рішенням позивача зобов`язано покинути територію України у термін до 13.07.2022 року.

За постановою уповноваженої особи ДМС України серії ПН МД 3003400 від 14.06.2022 року на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за ч.1 ст.203 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 1700 грн. за проживання без документів на право проживання в Україні, штраф позивачем оплачений.

Оскільки на момент винесення постанови про адміністративне правопорушення у позивача в наявності була лише копія паспорта громадянина РФ, за усною заявою оригінал паспорта ним загублений, головним спеціалістом ГУ ДМС України в Дніпропетровській області 14.06.2022 року йому видана довідка про особу як громадянина РФ.

Рішення відповідача від 14.06.2022 року про примусове повернення позивача як громадянина РФ до Російської Федерації оскаржене позивачем в судовому порядку.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне при розгляді справи у відповідності до ч.5 ст.242 КАС України застосувати правові висновки Верховного Суду по справам зазначеної категорії від 23.01.2020 року у справі №343/2242/16, від 22.07.2020 року у справі №522/23909/16-а, від 12.08.2020 року у справі №755/14023/17, а також положення рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010 року у справі № 4909/04 «Серявін та інші проти України», де згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, суд вказав, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навести обґрунтування своїх рішень, та зазначив, що з метою дотримання принципу верховенства права суб`єкти владних повноважень, у тому числі колегіальні, приймаючи рішення владно-управлінського характеру, мають належним чином його мотивувати. Мотивація прийняття рішення суб`єктом при здійсненні ним владних управлінських функцій має оцінюватися судом при здійсненні контролю за виконанням судових рішень.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовий статус, основні права, свободи та обов`язки іноземців та осіб без громадянства, які проживають або тимчасово перебувають в Україні, порядок вирішення питань, пов`язаних з їх в`їздом в Україну або виїздом з України визначає Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 року №3773-У1(далі Закон №3773-У1).

У відповідності до ч.16 ст.4, ч.3 ст.9 Закону №3773-У іноземці та особи без громадянства, які в`їхали в Україну на інших законних підставах, вважаються такими, які тимчасово перебувають на території України на законних підставах на період наданого візою дозволу на в`їзд або на період, встановлений законодавством чи міжнародним договором України,

строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Згідно положень ст.8 Закону №3773-У1 особа без громадянства або іноземець, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, реєструються громадянами України.

Іноземці, зазначені в ч.1-3 цієї статті, які подали зобов`язання припинити іноземне громадянство, повинні подати документ про це, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту реєстрації їх громадянами України. Якщо іноземці, маючи всі передбачені законодавством цієї держави підстави для отримання такого документа, з незалежних від них причин не можуть отримати його, вони подають декларацію про відмову від іноземного громадянства.

Датою набуття громадянства України у випадках, передбачених цією статтею, є дата реєстрації набуття особою громадянства України.

При цьому положеннями ст.1 Закону «Про громадянство України» від 18.01.2001 року № 2235-III (далі Закон № 2235-III) визначено, що громадянин України - особа, яка набула громадянство України в порядку, передбаченому законами України та міжнародними договорами України;

іноземець - особа, яка не перебуває в громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав;

зобов`язання припинити іноземне громадянство - письмово оформлена заява іноземця про те, що в разі набуття громадянства України він припинить громадянство (підданство) іншої держави або громадянства (підданства) інших держав і протягом двох років з моменту набуття ним громадянства України подасть документ про припинення громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав до органу, що видав йому тимчасове посвідчення громадянина України;

незалежна від особи причина неотримання документа про припинення іноземного громадянства (підданства) - невидача особі, в якої уповноважені органи держави її громадянства (підданства) прийняли клопотання про припинення іноземного громадянства (підданства), уповноваженим органом такої держави документа про припинення громадянства (підданства) особи у встановлений законодавством іноземної держави строк (крім випадків, коли особі було відмовлено у припиненні громадянства (підданства) чи протягом двох років з дня подання клопотання, якщо строк не встановлено, або відсутність у законодавстві іноземної держави процедури припинення її громадянства (підданства) за ініціативою особи чи нездійснення такої процедури.

За приписами п.14 ч.1 ст.1,23 Закону №3773-У1 нелегальний мігрант це, зокрема, іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України,

нелегальні мігранти та інші іноземці та особи без громадянства, які вчинили кримінальні, адміністративні або інші правопорушення, несуть відповідальність відповідно до закону.

Згідно з ч.1, 5 ст. 26 Закону №3773-У1, іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

Указом Президента України від 27.03.2001 року №215 затверджено Порядок

провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень(далі Порядок № 215),п.1 розділу 1 якого визначено, що для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, виходу з громадянства України особа подає заяву, а також інші документи, передбачені розділом II цього Порядку.

За приписами п.16, 24 розділу 11 Порядку № 215 для перевірки належності до громадянства України особа подає заяву про перевірку належності до громадянства України, в якій у довільній формі викладає, у зв`язку з якими обставинами потребує перевірки належність до громадянства України.

Для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка народилася до 24.08.1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", зокрема, подає:

а) заяву про набуття громадянства України за територіальним походженням;

б) дві фотокартки (розміром 35 x 45 мм);

в) один із таких документів:

- декларацію про відсутність іноземного громадянства - для осіб без громадянства;

- зобов`язання припинити іноземне громадянство - для іноземців. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов`язання припинити громадянство всіх цих держав.

Згідно положень п.97 розділу 11 Порядку № 215 рішення про оформлення набуття громадянства України скасовується керівником територіального органу Державної міграційної служби України або його заступником.

Повідомлення про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України у тижневий строк надсилається до територіального підрозділу Державної міграційної служби України, яким було внесено подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України.

Територіальний підрозділ Державної міграційної служби України не пізніш як у тижневий строк з дня одержання повідомлення про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України повідомляє про це відповідну особу у письмовій формі із зазначенням причин скасування такого рішення.

Положеннями п.5 Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої спільним наказом МВС України, адміністрації Держприкордонслужби України, СБУ від 23.04.2012 року №353/271/150, передбачено, що підставами для прийняття рішення про примусове повернення іноземців до країни-походження або третьої країни є, зокрема, дії, що порушують законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства.

Матеріали справи свідчать, і зазначені обставини не заперечують сторони, що позивач був обізнаний при отриманні 07.05.2012 року тимчасового посвідчення громадянина України за територіальним походженням відповідно до ч.1 ст.8 Закону № 2235-III про зобов`язання припинити іноземне громадянство протягом двох років з моменту набуття громадянства України, а саме: до 07.05.2014 року.

Таких документів про припинення іноземного громадянства до зазначеної дати 07.05.2014 року позивач до ГУ ДМС України в Дніпропетровській області не надав.

Із тексту власноручно написаної адресованої ГУ ДМС України в Дніпропетровській області заяви позивача від 03.04.2019 року вбачається, що він, усвідомлюючи, що не являється громадянином України, звернувся до відповідача із заявою про видачу довідки про відсутність громадянства України з метою переоформлення паспорта громадянина РФ у посольстві на території України.

За результатами розгляду вищезазначеної заяви позивача ГУ ДМС України в Дніпропетровській області з дотриманням вимог міграційного законодавства прийнято 06.05.2019 року рішення про скасування рішення ФГІРФО ГУ МВС України в Дніпропетровській області від 07.05.2012 року про набуття позивачем громадянства України за територіальним походженням, про що повідомлено позивача, якому видано довідку №2/19 від 06.05.2019 року про неналежність ОСОБА_1 до громадянства України, та 14.06.2022 року прийнято оскаржуване рішення про примусове повернення позивача до Російської Федерації з підстав порушення ним правил перебування іноземців на території України.

Матеріалами справи підтверджено, що підставою прийняття відповідачем рішення від 14.06.2022 року став факт тривалого проживання ОСОБА_1 без відповідних документів, що дають право на проживання на території України, на дату складання рішення позивач вважається нелегальним мігрантом, який перебуваючи на території України, порушує міграційне законодавство України.

Доказів, які б підтверджували обставини, настання яких передбачає застосування положень ч.1 ст.31 Закону №3773-У1 позивачем не надано, також відсутні підстави стверджувати, що позивач підпадає під захист ст.3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Позивач 14.06.2022 року притягнутий уповноваженою особою ДМС України до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.203 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 1 700 грн., яка ним не оскаржена, штраф оплачений добровільно.

Наведені позивачем обставини тривалого проживання на території України без належно оформлених документів, перебування у шлюбі з громадянкою України не є належними та допустимими доказами наявності у позивача права перебування в Україні.

Викладене свідчить, що оскаржуване рішення про примусове повернення позивача як громадянина РФ до Російської Федерації прийняте уповноваженим органом ГУ ДМС України в Дніпропетровській області в межах наданих повноважень з дотриманням положень міграційного законодавства України та обставин справи, а тому підстави для його скасування відсутні.

Суд першої інстанції, скасовуючи прийняте ГУ ДМС України в Дніпропетровській області рішення від 14.06.2022 року про примусове повернення позивача як громадянина РФ до Російської Федерації, порушив норми матеріального права, що призвело до помилкового висновку про скасування оскаржуваного рішення, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та відмови в задоволенні позову.

Керуючись ст. 288, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області - задовольнити.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 липня 2022 року по адміністративній справі №932/1350/22 (№2-а/932/41/22) скасувати та прийняти постанову.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного Управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції в строк, передбачений ст. 329 КАС України.

Головуючий - суддя Т.С. Прокопчук

суддя А.О. Коршун

суддя О.М. Лукманова