Справа № 420/25130/21
Суддя: Юхтенко Л.Р.
Дата ухвалення: 2022-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді: Юхтенко Л.Р.,

за участю секретаря судового засідання Носач В.О.

за участю сторін:

від позивача: ОСОБА_1 , за паспортом,

від відповідача : Гордієнко Д.О., за витягом,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Міністерства юстиції України (, місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Городецького, 13) про визнання протиправним та скасування наказу, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду 10 грудня 2021 року через канцелярію суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Міністерства юстиції України (, місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Городецького, 13) про визнання протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції України від 22.10.2021 року № 3767/5.

Ухвалою суду від 13 грудня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження, розпочато підготовче провадження та призначено підготовче засідання.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що Міністерством юстиції України видано наказ від 22.10.2021 року № 3767/5, яким позивачу, як державному реєстратору, заблоковано доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, строком на 3 місяці. Підставою для ухвалення вказаного наказу є Акт за результатами проведення камеральної перевірки від 21.01.2021 року б/н, в якому викладені порушення, які на думку відповідача, мали місце при вчиненні позивачем реєстраційних дій.

Позивач вважає вказаний акт та наказ протиправними та такими, що підлягають скасуванню з огляду на таке.

Так, в березні 2021 року до ЦНАП Фонтанської сільської ради звернулось ТОВ «Гранд Отель» з метою реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна нежитлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , яке утворилось в результаті об`єднання з іншими об`єктами нерухомого майна, що також належить заявнику.

На підтвердження майнових прав, заявником було надані всі необхідні документи. Загальна площа об`єктів, які об`єднувались складає 3626,8 кв.м. в т.ч. житлова/основна 2454,2 кв.м.

Прийняття документів, формування заяви та виготовлення фотокопій наданих документів від заявника було здійснено співробітниками «фронт офісу» ЦНАП Фонтанської сільської ради.

Позивачем при здійсненні реєстраційних дій було досліджено бази даних заяв.

Позивач звертає увагу, що заявником серед інших документів, було надано висновок № 66 від 22.03.2021 року, складений ТОВ «Технічний центр «Будівельно-інвентарної експертизи», згідно з яким наявна технічна та конструктивна можливість об`єднання об`єктів нерухомого майна в одну одиницю самостійного об`єкта, та визначені технічні характеристики новоутвореного об`єкта. Крім того, у вказаному висновку зазначено, що загальна площа будівлі змінилась за рахунок уточнення лінійних розмірів та встановлення некапітальних перегородок, а також виконання робіт з переобладнання та перепланування нежитлового будинку, виконання яких не передбачає втручання в огороджувальні та несучі конструкції та інженерні системи загального користування, що не потребує введенню в експлуатацію.

Відповідно до ст. 152 Житлового кодексу УРСР, виконання власниками робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення об`єкта в експлуатацію не потребуються.

Так, на думку позивача, роботи з переобладнання та перепланування до будівництва та реконструкції не належать. Таким чином, вимагання від заявника подання документу, який засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта є безпідставним.

Також позивач зазначає, що твердження відповідача, викладені в акті за результатами проведення камеральної перевірки, що позивачем змінено функціональне призначення об`єктів нерухомого майна не повною мірою відповідає дійсності, адже позивачем не здійснювались реєстраційні дії щодо зміни функціонального призначення вказаних квартир. Вказані квартири увійшли до складу новоутвореного об`єкту нерухомого майна в результаті проведення робіт з переобладнання та перепланування, проведення яких, як вже зазначалось, не потребує отримання дозволу на їх виконання і відповідно після їх завершення законодавством не вимагається оформлення документу, що засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єктів.

Таким чином, застосування в даному випадку п. 43 Порядку 1127, який встановлює перелік документів, необхідних для державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна у результаті його реконструкції є неправомірним.

Також позивач звернув увагу, що чинним законодавством не врегульоване питання щодо порядку переведення житлових приміщень в нежитлові та навпаки, та адреса новоутвореного об`єкта нерухомого майна визначена у вищезгаданому висновку, який був наданий заявником.

Тому, позивач вважає, що при розгляді заяви ТОВ «Гранд Отель» позивачем, як державним реєстратором, було цілком дотримано вимоги чинних законодавчих та нормативних актів щодо порядку державної реєстрації майнових прав.

У встановлений судом строк 12 січня 2022 року (вхід. № 2109/22) через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач заперечує проти заявлених позовних вимог з таких підстав.

Так, 21.10.2021 року комісією для проведення камеральної перевірки у Державному реєстрі прав перевірено реєстраційну дію, пов`язану з реєстрацією права власності № 41230019 за ТОВ «Гранд Отель» шляхом об`єднання розділів № 101, № 101, № 101.

Комісією під час перевірки встановлено, що за результатами розгляду заяви про державну реєстрацію права власності від 25.03.2021 року № 44749161, поданої представником ТОВ «Гранд Отель», державним реєстратором Івановим І.В. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 29.03.2021 року № 57352483, на підставі якого відкрито розділ № 101 на нежитлову будівлю, яка розташована за адресою: м Одеса, бульвар Приморський, будинок 7, та зареєстровано право власності № 41230019 за ТОВ «Гранд Отель».

Пунктом 43 Порядку № 1127 передбачено, що для державної реєстрації права у власності на об`єкт нерухомого майна у результаті реконструкції такого об`єкта подається, зокрема, документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єктів. Крім того, п. 54 вказаного порядку, передбачено, що для державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна, що створюється шляхом об`єднання подається, зокрема, документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухового майна адреси.

Виконання будівельних робіт без відповідного документа, передбаченого ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», вважається самочинним будівництвом і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Так, позивачем зареєстровано право власності на об`єкт нерухомого майна шляхом об`єднання нежитлової будівлі площею 3350,4 кв.м. та квартир, площею 123,1 кв.м. та 153,3 кв.м. При цьому державним реєстратором змінено функціональне призначення квартир як об`єктів нерухомого майна на нежитлову будівлю. Разом з тим, до заяви заявником не додано, а позивачем не витребувано документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництва об`єкта та документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси. А також, відповідно до відомостей Державного реєстру прав заяву подано ОСОБА_2 , яка відповідно до відомостей з ЄДРПОУ станом на дату реєстрації заяви, не була керівником ТОВ «Гранд Отель». При цьому до заяви не було додано нотаріально посвідченої довіреності на підтвердження повноважень на представництво юридичної особи. Отже, вказана особа не мала повноважень на представництво щодо подачі документів для державної реєстрації.

За результатами перевірки комісія дійшла висновків, що позивачем при здійсненні вказаної реєстраційної дії порушено вимоги законодавства. Рішення комісії повністю відповідають та ґрунтуються на вимогах чинного на час звернення заявника законодавства. Державний реєстратор Іванов І.В. мав підстави для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та відмови у проведенні державної реєстрації прав, а отже, Комісією було правильно встановлено порушення норм чинного законодавства.

Відповідь на відзив до суду не надходила.

Представником відповідача 19.01.2022 року (вхід. № 4053/22) через канцелярію суду надійшли пояснення, відповідно до яких представник вкотре наполягає на відмові у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою суду від 27 січня 2022 року продовжено строк підготовчого провадження ще на 30 днів, до 13 березня 2022 року.

Ухвалою, що занесена до протоколу підготовчого засідання від 17.02.2022 року підготовче провадження закрито та призначено розгляд справи по суті на 23.03.2022 року.

У зв`язку з веденням воєнного стану в Україні, підготовче засідання, призначене на 23 березня 2022 року не відбулося та не призначено дату наступного судового засідання через існуючу загрозу життю та здоров`ю людей.

На судове засідання призначене на 04.08.2022 року сторони з`явились, позивач в приміщенні суду, представник відповідача в режимі відеоконференції поза межами суду.

У вступному слові позивач підтримав заявлені позовні вимоги, та наполягав на їх задоволенні зазначивши, що стосовно подання документів не уповноваженою особою - державний реєстратор їх не перевіряє, стосовно надання декларації, то такий документ не передбачений, а також щодо зміни цільового призначення квартир, то позивачем не змінювалось цільове призначення квартир, а лише було закрито реєстри.

Представник відповідача у вступному слові заперечував проти заявлених позовних вимог з підстав викладених у відзиві на позовну заяву та поясненнях, та наполягав на відмові позивачу у задоволенні позовних вимог.

Вивчивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги, докази, якими вони підтверджуються, заслухавши вступні слова позивача та представника відповідача, суд встановив таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом № НОМЕР_2 .

Також, ОСОБА_1 є державним реєстратором, відповідно до службового посвідчення № 028, виданим Фонтанською сільською радою Одеського району Одеської області, та яке дійсне до 31.12.2025 року.

Суд встановив, що відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 01.10.2021 року № 3447/7 про проведення камеральної перевірки державного реєстратора Фонтанської сільської ради Одеського району Одеської області ОСОБА_1 , на підставі листа Одеської обласної прокуратури від 09.08.2021 року № 15/3/2-1490вих-21 було наказано провести у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно камеральну перевірку державного реєстратора Іванова І.В. щодо реєстраційних дій за об`єктом нерухомого майна № 101 та утворено відповідну комісію для проведення камеральної перевірки у Державному реєстрі речових прав на нерухома майно (а.с.73).

21.10.2021 року за результатами проведення камеральної перевірки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державного реєстратора Фонтанської сільської ради Одеського району Одеської області ОСОБА_1 було складно та підписано Акт (а.с.9-13).

Актом зафіксовано, що згідно з відомостями Державного реєстру прав, державним реєстратором Івановим І.В., для проведення державної реєстрації права власності ТОВ «Гранд Отель» було подано такі документи:

1. Технічний паспорт від 22.03.2021 року № 66/03/21, виготовлений ТОВ «Технічний центр «Будівельно-інвентарної експертизи»,

2. Довідка про показники об`єкта нерухомого майна від 22.03.2021 року, виготовлена ТОВ «Технічний центр «Будівельно-інвентарної експертизи»,

3. Акт приймання-передачі нерухомого майна від 04.12.2020 року, справжність підписів на якому засвідчено відповідно до Закону України «Про нотаріат»,

4. Висновок щодо технічної можливості об`єднання частини домоволодіння в окремий об`єкт нерухомого майна від 18.07.2019 року, виготовлений ТОВ «АН Експерт»,

5. Протокол від 27.11.2020 року № 27/11/20, справжність підписів на якому засвідчено відповідно до Закону України «Про нотаріат»,

6. Висновок щодо технічної можливості об`єднання об`єктів нерухомого майна від 22.03.2021 року № 66, виготовлений ТОВ «Технічний центр «Будівельно-інвентарної експертизи»,

7. Рішення Господарського суду Одеської області від 09.12.2015 року у справі № 916/4221/15,

8. Свідоцтво про право власності від 14.08.2015 року № 42316579, видане Реєстраційною службою Одеського міського управління юстиції Одеської області,

9. Свідоцтво про право власності від 14.08.2015 року № 42317653, видане Реєстраційною службою Одеського міського управління юстиції Одеської області,

10. Свідоцтво про право власності від 14.08.2015 року № 42316442, видане Реєстраційною службою Одеського міського управління юстиції Одеської області,

11. Свідоцтво про право власності від 14.08.2015 року № 42317693, видане Реєстраційною службою Одеського міського управління юстиції Одеської області.

Перевіркою встановлено, що державним реєстратором зареєстровано право власності на об`єкт нерухомого майна № 101 шляхом об`єднання нежитлової будівлі площею 3350,4 кв.м. та квартир, площею 123,1 кв.м. та 153,3 кв.м. При цьому, державним реєстратором змінено функціональне призначення квартир як об`єктів нерухомого майна (розділи № 101 та № 101) на нежитлову будівлю.

Разом з тим, до заяви заявником не додано, а державним реєстратором не витребувано документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництва об`єкта та документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси.

А також, відповідно до відомостей Державного реєстру прав заяву подано ОСОБА_2 , яка відповідно до відомостей з ЄДРПОУ станом на дату реєстрації заяви, не була керівником ТОВ «Гранд Отель». При цьому до заяви не було додано нотаріально посвідченої довіреності на підтвердження повноважень на представництво юридичної особи.

Таким чином, перевіркою встановлено, що державним реєстратором Івановим І.В. при здійсненні реєстраційної дії порушено вимоги пунктів 8,9,12,43,54 Порядку № 1127, п. 6 Порядку № 1141, ч. 3 ст. 10, ч. 5,6,7 ст. 18, п. 1 ч.1 ст. 23, п. 8 ч. 1 ст. 24 Закону та запропоновано тимчасово блокувати державному реєстратору Фонтанської сільської ради Одеського району Одеської області ОСОБА_1 доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на 3 місяці.

На підставі вказаного Акту Міністерством юстиції України видано наказ № 3767/5 від 22.10.2021 року про тимчасове блокування державному реєстратору Фонтанської сільської ради Одеського району Одеської області ОСОБА_1 доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на 3 місяці (а.с.8).

Не погодившись з прийнятим наказом позивач звернувся до суду з цим позовом.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити, з огляду на таке.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено).

Аналізуючи правомірність прийняття оскаржуваного рішення, що є змістом правовідносин у цій справі, відповідно до приписів ст. 2 КАС України, суд виходить із такого.

Міністерство юстиції України здійснює свою діяльність відповідно до Положення про Міністерство юстиції України. Так, Міністерство юстиції є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну правову політику, зокрема, з питань державної реєстрації речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 37-1 Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», контроль у сфері державної реєстрації прав здійснюється Міністерством юстиції України, у тому числі шляхом моніторингу реєстраційних дій у Державному реєстрі прав з метою виявлення порушень порядку державної реєстрації прав державними реєстраторами, уповноваженими особами суб`єктів державної реєстрації прав.

За результатами моніторингу реєстраційних дій у Державному реєстрі прав у разі виявлення порушень порядку державної реєстрації прав державними реєстраторами, уповноваженими особами суб`єктів державної реєстрації прав Міністерство юстиції України проводить перевірки державних реєстраторів чи суб`єктів державної реєстрації прав.

У разі якщо в результаті проведеної перевірки державних реєстраторів чи суб`єктів державної реєстрації прав виявлено прийняття такими державними реєстраторами чи суб`єктами державної реєстрації прав рішень з порушенням законів, що має наслідком порушення прав та законних інтересів фізичних та/або юридичних осіб, Міністерство юстиції України вживає заходів до негайного повідомлення про це відповідних правоохоронних органів для вжиття необхідних заходів, а також заінтересованих осіб.

За результатами проведення перевірок державних реєстраторів чи суб`єктів державної реєстрації прав Міністерство юстиції України у разі виявлення порушень порядку державної реєстрації прав державними реєстраторами, уповноваженими особами суб`єктів державної реєстрації прав приймає вмотивоване рішення про:

1) тимчасове блокування доступу державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації прав до Державного реєстру прав;

2) анулювання доступу державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації прав до Державного реєстру прав;

3) притягнення до адміністративної відповідальності державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації прав;

4) направлення до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України подання щодо анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю;

5) направлення на обов`язкове підвищення кваліфікації державного реєстратора, крім нотаріусів, які здійснюють державну реєстрацію прав відповідно до покладених на них законом обов`язків.

Так, суд встановив, що відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 01.10.2021 року № 3447/7 про проведення камеральної перевірки державного реєстратора Фонтанської сільської ради Одеського району Одеської області ОСОБА_1 , на підставі листа Одеської обласної прокуратури від 09.08.2021 року № 15/3/2-1490вих-21 було наказано провести у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно камеральну перевірку державного реєстратора Іванова І.В, щодо реєстраційних дій за об`єктом нерухомого майна № 101 та утворено відповідну комісію для проведення камеральної перевірки у Державному реєстрі речових прав на нерухома майно, за результатами проведення якої складено Акт від 21.10.2021 року, на підставі якого видано оскаржуваний наказ.

Позивач оскаржує наказ з підстав того, що ним не допущено порушення порядку державної реєстрації майнових прав, а ті вимоги, на які вказано в акті перевірки, позивач не повинен був дотримуватися.

Надаючи оцінку доводам та запереченням сторін, суд виходить із застосування норм права таким чином.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року № 1952-IV (надалі, у тому числі Закон № 1952-IV), державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно з п. 1, 2 ч. 3 ст. 10 Закону № 1952-IV, державний реєстратор:

1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема:

відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом;

відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав;

відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах;

наявність обтяжень прав на нерухоме майно;

наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації;

2) перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.

Таким чином, ст. 10 Закону № 1952-IV чітко передбачено, що повинен перевірити державний реєстратор перед вчиненням реєстраційної дії.

Матеріалами справи підтверджено, що в ході перевірки реєстраційної дії комісією встановлено, що відповідно до відомостей Державного реєстру прав заяву подано ОСОБА_2 , яка відповідно до відомостей з ЄДРПОУ станом на дату реєстрації заяви, не була керівником ТОВ «Гранд Отель» та до заяви не було додано нотаріально посвідченої довіреності на підтвердження повноважень на представництво юридичної особи.

Позивачем не надано докази на спростування цих доводів та на судовому засіданні позивач зазначив, що він не перевіряє повноваження, оскільки заява вже була зареєстрована.

Проте суд відхиляє такі доводи позивача, оскільки ст. 10 Закону № 1952-IV чітко передбачено, що державний реєстратор перевіряє відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав.

У свою чергу суду не надано докази, що позивачем як державним реєстратором були вчинені ці дії та перевірені повноваження особи, яка подала заяву про державну реєстрацію прав.

Тому суд доходить висновку, що комісією правомірно встановлене порушення щодо не перевірки позивачем відповідності повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав.

По суті державної реєстрації прав шляхом об`єднання об`єктів нерухомості суд зазначає таке.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону № 1952-IV, на кожний об`єкт нерухомого майна під час проведення державної реєстрації права власності на нього вперше у Державному реєстрі прав відкривається новий розділ та формується реєстраційна справа, присвоюється реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна. Розділ Державного реєстру прав щодо земельної ділянки відкривається виключно за наявності відомостей про таку ділянку у Державному земельному кадастрі, а щодо новоствореного об`єкта нерухомого майна, розташованого на земельній ділянці, - за наявності в Єдиній державній електронній системі у сфері будівництва відомостей про такий об`єкт.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 14 Закону № 1952-IV, розділ Державного реєстру прав та реєстраційна справа закриваються в разі: поділу, об`єднання об`єктів нерухомого майна або виділу частки з об`єкта нерухомого майна.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127 затверджено Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - Порядок), який визначає умови, підстави та процедуру проведення відповідно до Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав), перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав, а також умови, підстави та процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна.

Пункт 54 цього Порядку регулює державну реєстрацію прав шляхом об`єднання та необхідні документи.

Так, відповідно до п. 54 Порядку (в редакції, чино на час вчинення реєстраційної дії позивачем), державна реєстрація права власності на нерухоме майно, утворене шляхом поділу майна, у тому числі в результаті виділення окремого об`єкта нерухомого майна із складу нерухомого майна, що складається з двох або більше об`єктів, або об`єднання майна, проводиться за умови наявності технічної можливості такого поділу або об`єднання нерухомого майна та можливості використання такого майна як самостійного об`єкта цивільних правовідносин.

Для державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна, що створюється шляхом поділу або об`єднання, подаються:

документ, що посвідчує право власності на об`єкт нерухомого майна до його поділу або об`єднання (крім випадків, коли право власності на такий об`єкт вже зареєстровано в Державному реєстрі прав);

документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта (крім випадків, коли об`єкт нерухомого майна створюється шляхом поділу або об`єднання без проведення будівельних робіт, що відповідно до законодавства потребують отримання дозволу на їх проведення);

технічний паспорт на новостворений об`єкт нерухомого майна;

документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси.

Документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, не вимагається у разі, коли реєстрація такого документа здійснювалася в Єдиному реєстрі документів.

У такому разі державний реєстратор відповідно до наданих заявником у відповідній заяві відомостей про реєстраційний номер документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав у режимі реального часу отримує відомості Єдиного реєстру документів про документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, та перевіряє відсутність суперечностей між заявленими правами та відомостями, що містяться в цьому Реєстрі.

Документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси, не вимагається у разі, коли адреса отримана під час реалізації експериментального проекту з присвоєння адрес об`єктам будівництва та об`єктам нерухомого майна та зазначена в документі, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта. У такому разі державний реєстратор відповідно до зазначених заявником у відповідній заяві відомостей про реєстраційний номер документа, що згідно з вимогами законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, обов`язково перевіряє відсутність суперечностей між заявленою адресою та відомостями, що містяться в Єдиному реєстрі документів.

Матеріалами справи підтверджено, що комісією встановлено, що згідно з відомостями Державного реєстру прав, державним реєстратором Івановим І.В., для проведення державної реєстрації права власності ТОВ «Гранд Отель» було подано такі документи:

1. Технічний паспорт від 22.03.2021 року № 66/03/21, виготовлений ТОВ «Технічний центр «Будівельно-інвентарної експертизи»,

2. Довідка про показники об`єкта нерухомого майна від 22.03.2021 року, виготовлена ТОВ «Технічний центр «Будівельно-інвентарної експертизи»,

3. Акт приймання-передачі нерухомого майна від 04.12.2020 року, справжність підписів на якому засвідчено відповідно до Закону України «Про нотаріат»,

4. Висновок щодо технічної можливості об`єднання частини домоволодіння в окремий об`єкт нерухомого майна від 18.07.2019 року, виготовлений ТОВ «АН Експерт»,

5. Протокол від 27.11.2020 року № 27/11/20, справжність підписів на якому засвідчено відповідно до Закону України «Про нотаріат»,

6. Висновок щодо технічної можливості об`єднання об`єктів нерухомого майна від 22.03.2021 року № 66, виготовлений ТОВ «Технічний центр «Будівельно-інвентарної експертизи»,

7. Рішення Господарського суду Одеської області від 09.12.2015 року у справі № 916/4221/15,

8. Свідоцтво про право власності від 14.08.2015 року № 42316579, видане Реєстраційною службою Одеського міського управління юстиції Одеської області,

9. Свідоцтво про право власності від 14.08.2015 року № 42317653, видане Реєстраційною службою Одеського міського управління юстиції Одеської області,

10. Свідоцтво про право власності від 14.08.2015 року № 42316442, видане Реєстраційною службою Одеського міського управління юстиції Одеської області,

11. Свідоцтво про право власності від 14.08.2015 року № 42317693, видане Реєстраційною службою Одеського міського управління юстиції Одеської області.

Проте комісією встановлено, що заявником не надано документ про введення в експлуатацію новоствореного об`єкта нерухомості, документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси, та державним реєстратором змінено функціональне призначення квартир як об`єктів нерухомого майна (розділи № 101 та № 101) на нежитлову будівлю.

Позивач вважає, що ним фактично не було змінено функціональне призначення квартир як об`єктів нерухомого майна.

Суд не погоджується з такими доводами позивача, оскільки відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, шляхом об`єднання об`єктів нерухомого майна: нежитлової будівлі площею 3350,4 кв.м. та квартир, площею 123,1 кв.м. та 153,3 кв.м створено новий об`єкт нежитлова будівля, загальна площа (кв. м) 3350,4, що свідчить про зміну цільового призначення квартир з житлових на нежитлові приміщення.

Також суд вважає правомірними висновки комісії, що позивачу не був наданий та ним не вимагався у заявника, документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси.

На ці порушення позивач зазначив, що нова адреса зазначена у висновку щодо технічної можливості об`єднання об`єктів нерухомого майна № 66/в від 22.03.2021 року, виготовленого ТОВ «Технічний центр «Будівельно-інвентарної експертизи».

Проте такі доводи позивача є помилковими та не ґрунтуються на приписах законодавства.

Так, відповідно до ч. 1, 2 ст. 26-3 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», адресою об`єкта нерухомого майна (далі - адреса) є унікальна структурована сукупність реквізитів, що використовуються для ідентифікації об`єкта та визначення місця його розташування на місцевості.

Порядок присвоєння адрес об`єктів нерухомого майна затверджується Кабінетом Міністрів України. Порядок не може передбачати обов`язок фізичних та юридичних осіб щодо отримання будь-яких дозволів, погоджень або інших документів дозвільного характеру, а також повноважень державних органів, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових осіб, підприємств, установ, організацій, утворених такими органами, видавати зазначені документи.

Згідно з ч. 6 ст. 26-3 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», у разі поділу або об`єднання окремих частин об`єкта нерухомого майна (квартир, житлових та нежитлових приміщень) реквізит адреси об`єкта нерухомого майна, передбачений пунктом 10 частини четвертої цієї статті (тобто номер квартири, гаражного боксу, машиномісця, іншого житлового та нежитлового приміщення, яке є самостійним об`єктом нерухомого майна (за наявності)), визначається замовником відповідно до Порядку присвоєння адрес та зазначається у проектній документації на будівництво об`єкта, документах, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів.

Згідно з ч. 5 ст. 26-3 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», адреса (крім реквізиту, визначеного пунктом 10 частини четвертої цієї статті) присвоюється, змінюється, коригується, анулюється:

виконавчим органом сільської, селищної, міської ради - у разі, якщо об`єкт знаходиться у межах території, на яку поширюються повноваження сільської, селищної, міської ради;

місцевою державною адміністрацією - у разі, якщо об`єкт знаходиться у межах території, на яку не поширюються повноваження сільської, селищної, міської ради, а також у разі неприйняття органом з присвоєння адреси рішення про присвоєння, зміну, коригування, анулювання адреси у строк, визначений цією статтею.

У містах з районним поділом за рішенням міських рад повноваження щодо присвоєння, зміни, коригування, анулювання адрес можуть делегуватися виконавчим органам районних в місті рад.

Таким чином, аналіз наведених норм Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» доводить, що органом, яким присвоюється, змінюється, коригується, анулюється, у цьому випадку є виконавчий орган міської ради.

Лише при об`єднанні окремих частин об`єкта нерухомого майна (квартир, житлових та нежитлових приміщень) реквізит адреси об`єкта нерухомого майна, передбачений пунктом 10 частини четвертої цієї статті (тобто номер квартири, гаражного боксу, машиномісця, іншого житлового та нежитлового приміщення, яке є самостійним об`єктом нерухомого майна (за наявності)), визначається замовником відповідно до Порядку присвоєння адрес та зазначається у проектній документації на будівництво об`єкта, документах, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів.

Матеріалами справи підтверджено, що об`єкти нерухомості, що належать ТОВ «Гранд Отель» мають різну адресу, а саме: нежитлова будівля, розташована за адресою: м. Одеса, бульвар Приморський, будинок 7; житлова квартира № 9, розташована за адресою: м. Одеса, провулок Воронцовський, будинок 13; житлова квартира №9,10,11,12,14, розташована за адресою: м. Одеса, провулок Воронцовський, будинок 13.

У висновку щодо технічної можливості об`єднання об`єктів нерухомого майна № 66/в від 22.03.2021 року, виготовленого ТОВ «Технічний центр «Будівельно-інвентарної експертизи» зазначено, що рекомендована адреса: м. Одеса, бульвар Приморський, будинок 7, що й стало підставою для реєстрації прав на нерухоме майно шляхом об`єднання за адресою м. Одеса, бульвар Приморський, будинок 7.

Проте суд звертає увагу, що висновок є лише документом, який підтверджує технічну можливість об`єднання об`єктів нерухомого майна та містить певні рекомендації, але він не є документом, яким змінюється адреса нерухомого об`єкта.

Таким документом може бути, у цьому випадку, відповідне рішення виконавчого органу міської ради, оскільки адреса змінилась не тільки в частині номеру квартиру, що можливо змінити в проектній документації на будівництво об`єкта, документах, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, а й назві вулиці та номеру будинку.

Тому суд доходить висновку, що встановлені комісією порушення щодо не надання заявником, а позивачем не вимагалось документу, яким підтверджено присвоєння нової адреси новому об`єкту створеного шляхом об`єднання, є правомірними.

Також суд погоджується з встановленим комісією порушенням, що заявником не надано, а позивач не вимагав, документ про введення в експлуатацію новоствореного об`єкта нерухомості.

Позивач вважав, що такий документ не повинен вимагатися, оскільки у висновку щодо технічної можливості об`єднання об`єктів нерухомого майна № 66/в від 22.03.2021 року, виготовленого ТОВ «Технічний центр «Будівельно-інвентарної експертизи» зазначено, що загальна площа нежитлової будівлі змінилась за рахунок уточнення лінійний розмірів та встановлення некапітальних перегородок, а також виконання робіт з переобладнання та перепланування нежитлового будинку, виконання яких не передбачає втручання в огороджувальні та несучі конструкції та інженерні системи загального користування, що не потребує введення в експлуатацію згідно з постанови КМУ від 7 червня 2017 року № 406 «Про затвердження переліку будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію».

Такі доводи позивача суд відхиляє.

Як вже суд звертав увагу, що висновок є лише документом, який підтверджує технічну можливість об`єднання об`єктів нерухомого майна, він є додатковим (допоміжним) документом, але не є основним документом, на підставі якого державний реєстратор вчиняє реєстраційну дію.

У свою чергу, суд зазначає, що відповідно до п. 3.21 Державних будівельних норм А.2.2-3:2014 «Склад та зміст проектної документації на будівництво», реконструкція це перебудова введеного в експлуатацію в установленому порядку об`єкта будівництва, що передбачає зміну його геометричних розмірів та/або функціонального призначення, внаслідок чого відбувається зміна основних техніко-економічних показників (кількість продукції, потужність тощо), забезпечується удосконалення виробництва, підвищення його техніко-економічного рівня та якості продукції, що виготовляється, поліпшення умов експлуатації та якості послуг. Реконструкція передбачає повне або часткове збереження елементів несучих і огороджувальних конструкцій та призупинення на час виконання робіт

експлуатації об`єкта в цілому або його частин (за умови їх автономності).

У цьому випадку, суд погоджується з висновками комісії, що відбулась зміна функціонального призначення квартир та державний реєстратор мав перевірити відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; та наявність підстав для проведення реєстраційних дій.

Таким чином, суд доходить висновку, що відповідачем правомірно застосовано до позивача відповідальність за порушення порядку державної реєстрації у вигляді тимчасового блокування доступу державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації прав до Державного реєстру прав строком на три місяці.

Суд вважає, що обраний відповідачем вид відповідальності є виправданим, співмірним ступеню вчиненого порушення.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ч.1 ст.90 цього ж Кодексу, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві вимоги позивача є необґрунтованими, а тому позовна вимога про визнання протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції України від 22.10.2021 року № 3767/5 є безпідставною та не належить задоволенню.

Щодо судового збору, то відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки у задоволенні позову відмовлено, сплачений позивачем судовий збір поверненню не підлягає.

У зв`язку з тим, що судові витрати пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз в цій справі відсутні, жодні судові витрати не належать стягненню з позивача на користь відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6, 12, 72, 77,90, 139, 246, 255,295,297 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Міністерства юстиції України (, місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Городецького, 13) про визнання протиправним та скасування наказу, - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст.ст. 295,297 КАС України, з урахуванням п.п.15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України, п. 3 розділу УІ Прикінцевих положень КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Повний текст рішення виготовлено та підписано « 15» серпня 2022 року.

Суддя Л.Р. Юхтенко

.