Справа № 200/19495/21
Суддя: Бєломєстнов О.Ю.
Дата ухвалення: 2022-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 серпня 2022 року Справа№200/19495/21

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бєломєстнова О.Ю., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

30.12.2021 року позивач - ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, місцезнаходження: Донецька область, м. Слов`янськ, площа Соборна, 3), у якій просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку призначеної пенсії за вислугу років згідно п.а ч.1 ст.12, п.а ч.1 ст.13 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, виходячи із 70% грошового забезпечення позивача;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років з часу її призначення з 30.07.2016 року згідно п.а ч.1 ст.12, п.а ч.1 ст.13 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, виходячи із 70% грошового забезпечення позивача, з урахуванням виплачених сум з 30.07.2016 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 30.07.2016 року позивачу призначено пенсію за вислугою років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (надалі - Закон №2262-ХІІ) в розмірі 56% грошового забезпечення. Відомості про порядок обчислення пенсії позивач отримав на свій запит у листі відповідача від 17.08.2021 року. Після отримання від ГУНП в Донецькій області розрахунку вислуги років для призначення пенсії, де зазначено час служби позивача у пільговому обчисленні на 29.07.2016 року 31 рік 03 місяці 09 днів, позивач через ВЕБ кабінет ПФУ звернувся із заявою, в якій просив провести перерахунок пенсії з часу її призначення згідно п. «а» ч.1 ст. 12, п. «а» ч.1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». 08.12.2021 року відповідач надав письмову відповідь на заяву позивача, яка була обґрунтована тим, що розрахунок вислуги років військовослужбовцям не належить до компетенції органів ПФУ. Вказане, на думку позивача, свідчить про порушення його прав. Наведене стало підставою його звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою суд від 04.01.2022 року було відкрито провадження у справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Ухвалою суду від 15.08.2022 року відмовлено у задоволенні заяви Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

07.02.2022 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову. Свої заперечення мотивує тим, що органи Пенсійного фонду не мають відповідних повноважень щодо розрахунку вислуги років. Дане питання належить до компетенції уповноважених структурних підрозділів, які несуть відповідальність за правильність і достовірність їх встановлення. Позивачу призначено пенсію з 30.07.2016 року з урахуванням подання ГУНП в Донецькій області про призначення пенсії позивачу, розрахунку вислуги років, грошового атестату №433 та довідки про додаткові види грошового забезпечення №433 від 01.08.2016 року. Відповідно до розрахунку вислуга років на день звільнення в календарному обчисленні складала 19 років 07 місяців 12 днів. Щодо періоду проведення перерахунку зазначив, що оскільки позивач після 03.03.2021 року з заявою про зміну підстав призначення пенсії та її перерахунку у встановленому законом порядку до Головного управління не звертався, відсутні підстави для перерахунку пенсії позивача з 30.07.2016 року.

З 31.01.2022 року по 28.02.2022 року суддя перебував у відпустці. Після її завершення у зв`язку з введенням воєнного стану в Україні згідно з Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022, рішенням Ради суддів України №9 від 24.02.2022, наказом голови Донецького окружного адміністративного суду №14/І-г від 26.02.2022 про запровадження особливого режиму роботи суду, у встановлений КАС України строк рішення по справі не було прийнято. Справу розглянуто у розумний строк після виникнення можливості для цього.

Дослідивши подані сторонами докази, судом встановлено наступне.

Позивач ОСОБА_1 є пенсіонером органів внутрішніх справ, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області, де отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" № 2262-XII.

28.07.2016 року наказом Головного управління Національної поліції №39 о/с майора ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за п. 7 ч. 1 ст. 77 (за власним бажанням) Закону України «Про національну поліцію», час служби у календарному обчисленні - 19 років 07 місяців 12 днів, загальний трудовий стаж 30 років 11 місяців 26 днів. Виходячи з цього стажу служби позивачеві первинно була призначена пенсія.

20.09.2021 року листом №К-135/34/01-2021 Головне управління Національної поліції повідомило позивача, що 09.09.2021 року працівниками ГУНП в Донецькій області підготовлений відносно позивача розрахунок вислуги років з урахуванням пільгових періодів служби та наказом від 10.09.2021 року №500 о/с оголошено позивачу час служби в пільговому обчисленні на 29 липня 2016 року 31 рік 03 місяців 09 днів. Розрахунок вислуги років від 09.09.2021 року залучений до облікової пенсійної справи. Направлення до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області розрахунку вислуги років не відповідає вимогам пункту 7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №3-1 від 30.01.2007 (надалі - Порядок).

16.11.2021 позивач через ВЕБ кабінет пенсійного органу звернувся із заявою про перерахунок пенсії з часу її призначення згідно п. «а» ч.1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

08.12.2021 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області була надана відповідь, з якої слідує, що згідно розрахунку загального трудового стажу на пенсію за вислугу років з урахуванням трудового стажу, який надійшов від Головного управління Національної поліції в Донецькій області для призначення пенсії складає: календарний строк служби 19 років 07 місяців 12 днів; загальний трудовий стаж 30 років 11 місяців 26 днів. Інших даних в розрахунку не зазначено. Розрахунок вислуги років військовослужбовцям не належить до компетенції органів Пенсійного фонду України. з цих підстав у перерахунку пенсії позивачеві відмовлено.

Не погоджуючись із такою бездіяльністю відповідача щодо проведення перерахунку пенсії, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пунктом «б» ч. 1 ст. 12 Закону України №2262 визначено, що право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, співробітники Служби судової охорони, особи начальницького складу податкової міліції, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту.

Умови призначення пенсій за вислугу років передбачені ст. 12 Закону №2262.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 вказаного Закону пенсія за вислугу років призначається, зокрема:

а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби, зокрема з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше;

б) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д" статті 1-2 цього Закону, в разі досягнення ними на день звільнення зі служби 45-річного віку, крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону, за наявності у них страхового стажу 25 років і більше, з яких не менше ніж 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України.

Згідно зі ст. 13 цього Закону пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах, зокрема:

а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я, особам, звільненим зі служби в поліції на підставі пунктів 2, 3 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію", звільненим зі служби у Службі судової охорони за віком чи через хворобу - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення;

б) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають страховий стаж 25 років і більше, з яких не менше 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба, служба в органах внутрішніх справ, поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України (пункт "б" статті 12): за страховий стаж 25 років - 50 процентів і за кожний повний рік стажу понад 25 років - 1 процент відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43).

Законом України від 27 березня 2014 року №1166-VII "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні", який набрав чинності в цій частині 01 травня 2014 року, статтю 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" викладено в наступній редакції: "максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів".

Статтею 171 Закону України №2262 визначено, що порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.п. «а» п. 3 постанови Кабінету Міністрів від 17.07.1992 року №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей» до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови (до яких належав позивач), зараховується на пільгових умовах один місяць служби за три місяці, зокрема: час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції; час проходження служби, протягом якого особа брала участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.

Вказана постанова є підзаконним нормативно-правовим актом, мета якого конкретизувати нормативне регулювання та вирішити питання, що виникають з приводу призначення пенсії за вислугу років, зокрема, і на пільгових умовах.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 03 березня 2021 року в справі № 805/3923/18-а, де суд дійшов висновку про те, що, основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу є Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, постановою Кабінету Міністрів від 17.07.1992 року №393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку.

Верховний Суд також зазначив, що є необґрунтованим висновок про те, що визначальною для набуття права на призначення пенсії за вислугу років є саме календарна вислуга років, і звернув увагу на необхідності врахування норм підзаконних нормативно-правових актів при обчисленні вислуги років для призначення пенсії.

Висновки щодо застосування норм права, що викладені у вказаній постанові Верховного Суду, відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України мають бути враховані судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Виходячи з положень п.п. 1, 7, 12 (з урахуванням додатку №2 до п. 12) Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", що затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 року №3-1, проведення розрахунку вислуги років належить до повноважень уповноважених структурних підрозділів відповідних органів, де особа проходила службу та була звільнена з посади. Розрахунок вислуги років на пенсію складається за матеріалами особової справи та зазначається в поданні про призначення пенсії, які разом з іншими документами направляються до органу, що призначає пенсії за місцем проживання особи.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до наказу Головного управління Національної поліції 10.09.2021 року №500 о/с час служби позивача в пільговому обчисленні на 29 липня 2016 року становить 31 рік 03 місяців 09 днів.

З огляду на наведене із зарахуванням на пільгових умовах часу проходження служби позивач набув право на пенсійне забезпечення згідно з п. «а» ч. 1 ст. 12 Закону №2262.

Такий висновок суду ґрунтується на аналогічному правовому висновку Верховного Суду, що викладений в постанові від 03 березня 2021 року в справі № 805/3923/18-а.

Вказані положення законодавства та правова позиція Верховного Суду, а також обставини справи залишилися поза увагою органу Пенсійного фонду України, що призвело до протиправного не вчинення дій - не проведення перерахунку пенсії позивача шляхом переведення його з отриманої ним пенсії за вислугу років відповідно до п. «б» ч. 1 ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» на пенсію за вислугу років на підставі п. «а» ч. 1 ст. 12 цього Закону.

Отже, відповідач, відмовляючи в перерахунку пенсії позивачу відповідно до пункту «а» ч.1 ст.12 Закону №2262 діяв протиправно.

На підставі п.4 Порядку заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії подається до органу, що призначає пенсію, заявником за місцем проживання, а при необхідності - його законним представником за місцем його проживання.

Відповідно до п.23 Порядку №3-1 перерахунок раніше призначених пенсій проводиться органами, що призначають пенсії, в порядку, установленому статтею 63 Закону №2262-ХІІ. Пенсіонери подають органам, що призначають пенсії, додаткові документи, які дають право на підвищення пенсії.

Отже підставою для вчинення дій, спрямованих на перерахунок раніше призначених пенсій, може бути відповідна заява пенсіонера та додані до неї документи.

Тому з урахуванням положень ст.2, ч. 2 ст. 9 КАС України суд дійшов висновку, що належним і ефективним способом захисту порушеного права позивача у даному випадку є:

- визнання протиправними дій відповідача щодо відмови в перерахунку ОСОБА_1 призначеної пенсії за вислугу років згідно п. «а» ч.1 ст. 12, п. «а» ч.1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» виходячи із 70 % грошового забезпечення;

- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років з 16.11.2021 року згідно п. «а» ч.1 ст. 12, п. «а» ч.1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» виходячи із 70 % грошового забезпечення позивача, з урахуванням виплачених сум.

Саме такий спосіб є достатнім, необхідним та ефективним, оскільки в даному випадку діє заявочний принцип, тобто дата, з якої буде проведено перерахунок, залежить не від дати, коли виникло право на перерахунок, а від дати, коли особа звернулась до Пенсійного фонду за таким перерахунком. З заявою позивач звернувся саме 16.11.2021, про що свідчать матеріали справи. Крім того, первинне призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «б» ст. 13 Закону №2262 позивач не оскаржив.

Станом на момент призначення пенсії відповідач не мав підстав для визначення вислуги років позивача у іншому, ніж було вчинено, розмірі. Видання у подальшому ГУ НП в Донецької області наказу №500 о/с від 10.09.2021 не впливає на цей висновок незважаючи на оголошення у ньому вислуги років станом на 29.07.2016. Законодавством не передбачена ретроактивна дія таких актів індивідуальної дії як наказ. Посилання позивача на ст. 51 Закону №2262 судом до уваги не приймаються, оскільки в ній йдеться про непроведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, перерахунок, передбачений саме цим законом. У даній справі такі обставини відсутні, а тому дана норма застосуваню не підлягає.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Разом з тим, щодо встановлення судового контролю за виконанням рішення шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення у встановлений судом термін з моменту набрання рішенням суду законної сили, суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 382 КАС України передбачено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Зі змісту наведеної правової норми випливає, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, яке має застосовуватися у виключних випадках.

В свою чергу, суд не вбачає підстав для встановлення судового контролю за виконанням рішення суду. Адже в порядку статті 129-1 Конституції України, частини 2 статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до ч.3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, тому судовий збір у розмірі 454 грн. (50% від 908 грн) підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь Державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 5-10, 72-90, 139, 242-246, 205, 250, 255, 257-263, 293-295 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо відмови в перерахунку ОСОБА_1 призначеної пенсії за вислугу років згідно п. «а» ч.1 ст. 12, п. «а» ч.1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» виходячи із 70 % грошового забезпечення.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, місцезнаходження: Донецька область, м. Слов`янськ, пл.Соборна, 3) здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) пенсії за вислугу років з 16.11.2021 року згідно п. «а» ч.1 ст. 12, п. «а» ч.1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» виходячи із 70 % грошового забезпечення позивача, з урахуванням виплачених сум.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, місцезнаходження: Донецька область, м. Слов`янськ, пл.Соборна, 3) на користь Державного бюджету України судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп.

Повний текст судового рішення складено та підписано 16 серпня 2022 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя Бєломєстнов О.Ю.