Справа № 420/6736/22
Суддя: Вербицька Н. В.
Дата ухвалення: 2022-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 серпня 2022 р.м.ОдесаСправа № 420/6736/22
Головуючий в 1 інстанції: Іванов Е.А.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів Джабурії О.В.,

Кравченка К.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 липня 2022 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

10 травня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській областів якому просив:

визнати протиправними дії відповідача, щодо відмови у призначенні позивачу пенсії за вислугу років згідно із п. «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та виплатити заборгованість з 09.02.2022;

зобов`язати відповідача призначити з 09.02.2022 позивачу пенсію за вислугу років згідно із п. «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та виплатити заборгованість з 09.02.2022.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначав, що 09.02.2022 звернувся до органу ПФУ із заявою про призначення пенсії згідно п. «а» ч.1 ст. 12 Закону України №2262-XII, проте отримав відмову листом із зазначенням відсутності в нього 25 років вислуги в календарному обчисленні на день звільнення через відмову у зарахуванні пільгового стажу для призначення пенсії. На думку позивача вказані дії відповідача є протиправними та такими, що порушують його конституційне право на соціальний захист. Пільгова вислуга має враховуватися при призначенні пенсій згідно ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб».

ГУ ПФУ в Одеській області заперечувало проти позову, вказуючи на необґрунтованість позовних вимог, з огляду на те, що заяви про призначення пенсій за вислугу років звільненими зі служби особами подаються до управлінь ПФУ через уповноважені структурні підрозділи органів де вони працювали. Для отримання права на призначення пенсії за вислугу років обов`язковою умовою є наявність саме календарної, а не загальної чи пільгової вислуги років. Оскільки на момент звільнення у позивача є в наявності страховий стаж 28 років 07 місяців 22 дні, з яких календарна вислуга років становить 23 роки 03 місяці 22 дні, управлінням ПФУ мішану О.М. призначена пенсія за вислугу років відповідно до п. «б» ст. 12 Закону України №2262-XII. Розрахунок вислуги років не входить до компетенції органів ПФУ, а тому з даного питання слід звертатися до уповноваженого органу, де позивач проходив службу.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 11 липня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, щодо відмови листом від 08.04.2022 №6143-3032/М-02/8-1500/22 у призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років згідно із п. «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 подану 09.02.2022 про призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «а» ст. 12 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, з урахуванням окреслених у судовому рішенні висновків та правової оцінки суду.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне дослідження обставин, що мають значення для розгляду справи, просить скасувати рішення суду та прийняти постанову, якою відмовити ОСОБА_2 в задоволені позовних вимог в повному обсязі. Зокрема, обґрунтовуючи свою позицію, апелянт посилається на доводи, що містилися у відзиві на позовну заяву.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України, справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що згідно витягу з наказу ДФС «Про звільнення працівників податкової міліції» від 20.08.2021 №0059-о/д звільнено з посади податкової міліції ДФС у запас Збройних Сил (з постановою на військовий облік) за пунктом 64 підпунктом «г» (через скорочення штатів) полковника податкової міліції ОСОБА_1 (М-082392) старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ міжрегіонального відділу оперативного документування управління боротьби з фінансовими злочинами Головного управління ДФС в Одеській області, 30.08.2021.

Вислуга років на 30 серпня 2021 року складає:

- в календарному обчисленні 23 роки 03 місяці 22 дні;

- в пільговому обчисленні 34 роки 02 місяці 06 днів;

- загальний страховий стаж 28 років 07 місяців 22 дні (а.с. 7).

Відповідно до протоколу за пенсійною справою (ДПА), ОСОБА_1 відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб з 31 серпня 2021 року призначено пенсію за вислугою років (а.с. 24).

08.02.2022 ОСОБА_1 звернувся із заявою про призначення пенсії до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якій просив призначити пенсію за вислугу років відповідно до п. «а», ст. 12 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (а.с.7 на звороті).

Листом від 08.04.2022 №6143-3032/М-02/8-1500/22 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області повідомлено, що пенсія за вислугою років ОСОБА_1 призначена Головним управлінням відповідно до п. «б» статті 12 Закону України від 09.04.1992 №2262 Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб з 31.08.2021. Відповідно до пункту «а» статті 12 Закону пенсії за вислугу років призначаються особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж» статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільненні зі служби з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу років 25 календарних років і більше.

Оскільки на момент звільнення у позивача є в наявності страховий стаж 28 років 07 місяців 22 дні з яких календарна вислуга років становила 23 роки 03 місяці 22 дні, Головним управлінням призначена пенсія за вислугу років саме відповідно до пункту «б» статті 12 Закону (а.с.8).

Вважаючи вказані дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови y призначенні позивачу пенсії за вислугу років згідно із п. «а» ст. 12 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звiльнених з військової служби, та деяких інших осіб протиправними, МішанО.М. звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з даною позовною заявою.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з необґрунтованості висновку пенсійного органу про те, що визначальною для набуття права на призначення пенсії за вислугу років є саме календарна вислуга років, оскільки вказаний висновок базується на хибному тлумаченні та застосуванні норм права, що регулюють спірні правовідносини. Обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивача з врахуванням дискреційних повноважень органу ПФУ, суд вважав за необхідне зобов`язати останній повторно розглянути заяву ОСОБА_1 .

Крім того, надаючи оцінку вимозі щодо виплати заборгованості, судом вказано, що вона заявлена на майбутнє, а тому задоволенню не підлягає.

Судова колегія, переглядаючи рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які проходили службу, зокрема в Державній кримінально-виконавчої службі України є, зокрема,Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 01.01.1992 № 2262-ХІІ.

Відповідно до пункту «а» частини першої статті 12 Закону України № 2262-ХІІ передбачено, що пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж» статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.

Матеріали справи підтверджують, що позивач отримує пенсію за вислугу роківвідповідно до п. «б» статті 12 Закону України №2262 з 31.08.2021, приписи якої визначають, що пенсія за вислугу років призначаєтьсяособам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д" статті 1-2 цього Закону, в разі досягнення ними на день звільнення зі служби 45-річного віку, крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону, за наявності у них страхового стажу 25 років і більше, з яких не менше ніж 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України.

Враховуючи п. «б», ч.1, ст. 13 Закону України № 2262-ХІІ розмір пенсії позивача становить 53 % відповідних сум грошового забезпечення (за страховий стаж 25 років - 50 процентів і за кожний повний рік стажу понад 25 років - 1 процент відповідних сум грошового забезпечення).

При цьому, у випадку призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «а» статті 12 Закону України від 09.04.1992 №2262, позивач отримуватиме пенсію, виходячи з вислуги 20 років - 50 процентів, за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення, що по суті і становить майновий інтерес ОСОБА_1 у спірних правовідносинах.

Згідно пункту «б» статті 17 Закону №2262-ХІІ особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби і військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д» статті 1-2 цього Закону, які мають право на пенсію за цим Законом, до вислуги років для призначення пенсії зараховуються служба в органах внутрішніх справ, поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Державній кримінально-виконавчій службі України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду.

Згідно частини 4 статті 17 Закону №2262-ХІІ при призначенні пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, враховуються тільки повні роки вислуги років або страхового стажу без округлення фактичного розміру вислуги років чи страхового стажу в бік збільшення.

За змістом статті 17-1 Закону №2262-ХІІ порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсії встановлено постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393, яка визначає, які саме види служби зараховуються до вислуги років, та які саме види служби і в яких коефіцієнтах зараховуються на пільгових умовах.

Верховний Суд у постановах від 27 березня 2018 року у справі №295/6301/17, від 10 липня 2019 року у справі № 1840/3347/18, від 22 серпня 2019 року у справі №295/7220/16-а, від 30 вересня 2019 року у справі №360/1432/19 та від 27 березня 2020 року у справі №569/727/17, від 23 червня 2020 року у справі №750/10827/16-а, від 20 січня 2021 року у справі №620/509/19 викладав висновок про те, що задля отримання права на призначення пенсії обов`язковою умовою є наявність саме календарної вислуги років у мінімально визначеному законом розмірі. До цієї вислуги зарахування стажу роботи у пільговому обчисленні законом не передбачено.

Водночас, Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у постанові від 03.03.2021 у справі 805/3923/18-а відступив від правових висновків, викладених, зокрема, у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі №725/1959/17, від 27 березня 2018 року у справі №295/6301/17 і з метою приведення судової практики до єдиного тлумачення та застосування норм Закону N 2262-XII у частині призначення пенсії за вислугу років, зробив висновок про те, що основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу є Закон N2262-XII. Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Порядком №393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку.

Вказана позиція була також підтримана у постанові Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 14 квітня 2021 року у справі №480/4241/18.

У вищезазначеній постанові Судова палата сформувала наступні правові висновки: «В цілях Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» календарна вислуга - це вислуга, яка складається з повної кількості календарних днів відповідного періоду (календарний рік - 365 календарних днів, календарний місяць - 30 календарних днів). Для призначення пенсій за вислугу років за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» календарна вислуга років може бути зарахована на пільгових умовах відповідно до Порядку №393».

Як вбачається з матеріалів справи, вислуга років позивача, з урахуванням вислуги років на пільгових умовах, становить 34 роки 02 місяці 06 днів.

При цьому, дану інформацію містив витяг з наказу ДФС від 20.08.2021 №0059-о/д, який, в тому числі, управлінням оперативного документування ГУ боротьби з фінансовими злочинами ДФС України було надано до відповідача з поданням №04-08/235 від 06.10.2021 про призначення пенсії ОСОБА_1 (а.с 25-26).

З урахуванням меж апеляційного оскарження, встановлених обставин та правового висновку, наведеного у постанові об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду від 03.03.2021 у справі 805/3923/18-а та постанові Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 14.04.2021 у справі №480/4241/18, колегія суддів вважає за можливе погодитися з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для визнання протиправними дій відповідача щодо відмови листом від 08.04.2022 №6143-3032/М-02/8-1500/22 у призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років згідно із п. «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Доводи апелянта вищезазначене не спростовують, оскільки сформовані на хибному тлумаченні та застосуванні норм права, що регулюють спірні правовідносини.

Доводи, що позивачем не надано всі необхідні документи до органу ПФУ, що унеможливлює порушення питання в призначенні пенсії пенсію на підставі пункту "а" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" є необґрунтованими, оскільки відповідні дії у встановленому порядку здійснено управлінням оперативного документування ГУ боротьби з фінансовими злочинами ДФС України ще у 2021 році.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» забороняється використання коштів Пенсійного фонду на цілі, не передбачені цим Законом.

Посилання на вищевказану норму, як підставу визнання неправомірним стягнення на користь позивача сплаченого ним судового збору також є необґрунтованим, оскільки дані питання врегульовано ст. 139 КАС України, яка визначає, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Висновки суду першої інстанції в частині встановлених зобов`язальних дій органу ПФУ враховують межі його дискреційних повноважень та позивачем не оскаржені, що має наслідком залишення їх без змін.

Оцінюючи викладене в сукупності, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст.316 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Судова колегія зазначає, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, що підтверджується ухвалою суду про відкриття провадження від 13травня 2022 року. Тому постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена лише з підстав, передбачених пп. "а"- "г" п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, судова колегія

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 липня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених статтею 328 КАС України.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: О.В. Джабурія

Суддя: К.В. Кравченко