Справа № 120/3685/22
Суддя: Чернюк Алла Юріївна
Дата ухвалення: 2022-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

15 серпня 2022 р. Справа № 120/3685/22

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Чернюк Алли Юріївни, розглянувши у письмовому проваджені в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення (Лівобережне) Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення (Лівобережне) Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради з позовними вимогами про:

- визнання протиправним та скасування рішення Управління соціального захисту населення (Лівобережне) Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради від 22.04.2022 року щодо відмови ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП: НОМЕР_1 ) у взятті на облік як внутрішньо переміщеної особи;

- визнання протиправною бездіяльність Управління соціального захисту населення (Лівобережне) Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради щодо невидачі ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи;

- зобов`язання Управління соціального захисту населення (Лівобережне) Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради надати ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , статус внутрішньо переміщеної особи, взяти ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , на облік як внутрішньо переміщену особу та видати йому відповідну довідку.

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначає, що у квітні 2022 року звернувся із заявою про взяття на облік як внутрішньо переміщеної особи, однак, рішенням відповідача від 22.04.2022 року відмовлено у видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Зазначена відмова вмотивована тим, що в документах, які посвідчують особу, відсутнє місце реєстрації позивача з 2014 року.

Позивач не погоджується із вказаним рішенням та зазначає, що незважаючи на відсутність в Єдиному державному демографічному реєстрі інформації щодо місця його проживання на момент введення воєнного стану, ним було надано достатню кількість документів, що підтверджують проживання у м. Красний Лиман Донецької області на день виникнення обставин, що спричинили внутрішнє переміщення (станом на 24.02.2022 року).

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 09.05.2022 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

В установлений судом строк відповідачем подано до суду відзив на адміністративний позов, в якому відповідач заперечив проти задоволення заявлених вимог позивача.

Свою позицію відповідач вмотивовував тим, що позивач звернувся до управління з письмовою заявою про взяття його на облік як внутрішньо переміщену особу та з проханням видати довідку про взяття на облік як внутрішньо переміщеної особи. До заяви було надано копію паспорта та витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання, з яких вбачається, що місце проживання позивача не зареєстровано.

Відповідач вважає, що не порушив прав позивача, діяв в межах повноважень та у спосіб передбачений Конституцією та Законами України. Просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянином України, що підтверджується копією паспорта громадянина України НОМЕР_2 , має реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідно до записів вказаного паспорта позивач з 15.05.2014 року був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , де знятий з реєстрації 16.12.2014 року. Інші відомості щодо подальшої реєстрації позивача відсутні.

Згідно довідки про звільнення Серії ДНП № 10934 від 24.01.2022 року позивач з 04.01.2016 року по 24.01.2022 року відбував покарання у Криворізькій виправній колонії №80 на підставі вироку Апеляційного суду Донецької області від 14.12.2017 року за ч. 2 статті 121, ч. 5 статті 72 КК України.

Позивач 11.04.2022 року звернувся до Управління соціального захисту населення (Лівобережне) Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради із заявою про взяття на облік як внутрішньо переміщеної особи.

22.04.2022 року соціального захисту населення (Лівобережне) Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради позивачу відмовлено у взятті на облік як особі, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, з підстав відсутності місця реєстрації проживання з 2014 року.

Не погоджуючись з такими діями відповідача позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 8 Конституції України саме Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції країни і повинні відповідати їй. Конституція України є нормами прямої дії.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права та свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішнього переміщення осіб» (далі - Закон №1706-VII) внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, який постійно проживає в Україні, якого змусили або який самостійно покинув своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, масових порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 4 Закону № 1706-VII, факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону. Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.

За приписами пунктів 2 та 3статті 7 Закону № 1706-VII, Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв`язання проблем, пов`язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. Громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина-інвалід та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.

З аналізу зазначеної норми вбачається, що статус внутрішньо переміщеної особи підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Механізм видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи врегульований Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 509 (далі - Порядок № 509).

Згідно з пунктом 1 Порядку №509 довідка є документом, який підтверджує факт внутрішнього переміщення і взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

За приписами пункту 2 Порядку № 509 для отримання довідки повнолітня або неповнолітня внутрішньо переміщена особа звертається особисто, а малолітня дитина, недієздатна особа або особа, дієздатність якої обмежена, - через законного представника із заявою про взяття на облік, форму якої затверджує Мінсоцполітики, до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи).

Підстави для відмови у видачі довідки наведені в пункті 8 Порядку № 509, відповідно до якого заявнику може бути відмовлено у видачі довідки у разі, коли: відсутні обставини, що спричинили внутрішнє переміщення, зазначені у статті 1 Закону; у державних органів наявні відомості про подання завідомо неправдивих відомостей для отримання довідки; заявник втратив документи, що посвідчують особу (до їх відновлення); у документі заявника, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, або документі, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, немає відмітки про реєстрацію місця проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, та відсутні докази, що підтверджують факт проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, визначені абзацом другим пункту 4 цього Порядку; докази, надані заявником для підтвердження факту проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення у зв`язку з обставинами, зазначеними у статті 1 Закону, не підтверджують такого факту.

Рішення про відмову у видачі довідки з обов`язковим зазначенням підстав для відмови, підписане керівником уповноваженого органу, видається заявнику в день подання заяви про взяття на облік, а у випадку, передбаченому абзацом другим пункту 4 цього Порядку, - не пізніше ніж через 15 робочих днів після її подання.

Вищенаведеною нормою встановлено вичерпний перелік підстав для відмови у взятті на облік внутрішньо переміщеної особи.

Судом встановлено, що підставою відмови у наданні ОСОБА_1 статусу внутрішньо переміщеної особи, стала відсутність місця реєстрації з 2014 року, що не заперечується позивачем.

Як слідує з позовної заяви, днем виникнення обставин, що спричинили внутрішнє переміщення ОСОБА_1 є введення Указом президента воєнного стану, тобто 24.02.2022 року.

При цьому, доказами його проживання у м. Красний Лиман Донецької області позивач вважає:

копія паспорта громадянина України НОМЕР_2 , згідно записів якого місце народження зазначено: м. Красний Лиман Донецької області, а місце реєстрації з 15.05.2014 року по 16.12.2014 року - смт. Новодонецьке Донецької області4

копія свідоцтва про народження НОМЕР_3 , в якому зазначено його місце народження: м. Красний Лиман Донецької області;

копія паспорта матері позивача ОСОБА_2 НОМЕР_4 , в якому зазначено місце її реєстрації: АДРЕСА_2 та копія довідки про взяття її на облік внутрішньо переміщеної особи №529- від 12.04.2022 року;

копія довідки про звільнення Серії ДНП № 10934 від 24.01.2022 року, згідно якої позивач з 04.01.2016 року по 24.01.2022 року відбував покарання у Криворізькій виправній колонії №80 та 24.01.2022 року відправився до місця проживання: АДРЕСА_2 .

Однак, на переконання суду, зазначені докази не можуть слугувати належними доказами, які підтверджують факт проживання позивача на території м. Лиман Донецької області.

Так, відомості паспорта громадянина України НОМЕР_2 та свідоцтво про народження НОМЕР_3 підтверджують факт народження позивача у м. Красний Лиман Донецької області, але не можуть свідчити про його фактичне проживання на даній адміністративно-територіальній одиниці.

При цьому надана суду копія паспорта позивача не містить відомостей про реєстрацію ОСОБА_1 в м. Лиман Донецької області на момент виникнення обставин, зазначених в статті 1 Закону № 1706-VII, та з 16.12.2014 року, не містить відомостей його реєстрацію взагалі.

Крім того, копія паспорта матері позивача ОСОБА_2 НОМЕР_4 та копія довідки про взяття її на облік внутрішньо переміщеної особи №529- від 12.04.2022 року ніяким чином не свідчить про фактичне перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Лиман Донецької області на момент виникнення обставин, зазначених в статті 1 Закону № 1706-VII.

Разом з тим, копія довідки про звільнення Серії ДНП № 10934 від 24.01.2022 року, свідчить про те, що позивач з 04.01.2016 року по 24.01.2022 року перебував у Криворізькій виправній колонії №80 та після відбуття покарання прямує до м. Лиман Донецької області, однак не підтверджує, що його фактичного проживання на даній адміністративно-територіальній одиниці з 24.01.2022 року.

Інших доказів, які підтверджували б фактичне проживання позивача в м. Лиман Донецької області, як з 17.12.2014 року по 03.01.2016 року так і з 24.01.2022 року, суду надано не було.

Вищевказане дає підстави дійти висновку, що на момент звернення до відповідача із заявою про надання статусу внутрішньо переміщеної особи, у документі, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України ОСОБА_1 , відмітка про реєстрацію його місця проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення була відсутня, а докази, надані заявником для підтвердження факту проживання на даній території у зв`язку з обставинами, зазначеними у статті 1 Закону, не підтверджують такого факту.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що прийняття відповідачем рішення було законним, а тому підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Отже, під час розгляду адміністративної справи судом встановлено, що відповідач під час прийняття оскаржуваного рішення діяв обґрунтовано та з урахуванням всіх обставин, які мають значення при прийнятті рішення, що зумовлює висновок суду про наявність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог.

Враховуючи висновки суду про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 );

Відповідач: Управління соціального захисту населення (Лівобережне) Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради (, адреса: вул. Замостянська, 7, м. Вінниця).

Суддя Чернюк Алла Юріївна