Справа № 640/30069/21
Суддя: Кармазін О.А.
Дата ухвалення: 2022-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

12 квітня 2022 року м. Київ № 640/30069/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Кармазіна О.А., розглянувши клопотання відповідача про залишення без розгляду позову у справі

за позовомОСОБА_1
до Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України
провизнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 , email: ІНФОРМАЦІЯ_1 ) звернулася до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України (03110, м. Київ, вул. Солом`янська, 13, код ЄДР: 34620942, email: ), в якому, з урахуванням позовних вимог, просить суд (а.с. 36):

1) визнати протиправною бездіяльність Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України щодо невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення з березня 2017 року до лютого 2018 року, із застосуванням січня 2008 року як місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця);

2) зобов`язати Адміністрацію Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України провести виплату індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 з березня 2017 року до лютого 2018 року, із застосуванням січня 2008 року як місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця), з урахуванням проведеної виплати.

Позиція позивача.

Позивачка зазначає, що проходила військову службу в Адміністрації з 10 березня 2017 року до 09 березня 2020 року.

За запитом від 17 вересня 2021 року до відповідача звернулася адвокат, в якому просила зокрема: повідомити, чи виплачувалась Позивачу індексація грошового забезпечення протягом проходження нею військової служби; повідомити, які базові місяці застосовувались при виплаті індексації грошового забезпечення протягом проходження нею військової служби; надати розрахунок виплати індексації грошового забезпечення Позивачки з протягом проходження нею військової служби.

Листом Адміністрації від 27 вересня 2021 року № 14/02/02-3304 повідомлено, що «у 2017 році індексація грошових доходів не виплачувалась. У 2018 році індексація виплачена у січні в розмірі 52,20 грн. та у лютому - 52,20 грн.».

Про те, що індексація грошового забезпечення Позивачу в 2017 році не виплачувалася, як зазначає позивачка, свідчить і наданий Відповідачем розрахунок виплати грошового забезпечення Позивачу.

Позивачка зазначає, що оскільки грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до законодавства України, то дії Відповідача незаконними та такими, що порушили права Позивача.

Позивачка також додає, що в листі від 27 вересня 2021 року № 14/02/02-3304 відповідачем повідомлено, що «у 2018 році індексація виплачена у січні в розмірі 52,20 грн. та у лютому - 52,20 грн.», а також зазначено, що «обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснювалася з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів».

Це, на думку позивачки, свідчить про те, що індексація грошового забезпечення за січень та лютий 2018 року розрахована з допущенням ряду принципових і суттєвих помилок, про що йтиметься далі.

Позивачка вважає, що базовим місяцем, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця) з 01 січня 2016 року є січень 2008 року, З 01 березня 2018 року - березень 2018 року.

Отже, на думку позивачки, зазначений розрахунок Відповідача здійснений виходячи з базового місяця - «з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів», замість передбаченого законодавством «місяця підвищення посадового окладу», що є незаконним та необґрунтованим.

У зв`язку з тим, що в 2017 році індексація грошового забезпечення Позивача не виплачувалася, а в січні та лютому 2018 року розраховувалася неправильно, Позивачем було проведено самостійний розрахунок індексації грошового забезпечення Позивача за період з березня 2017 року до лютого 2018 року.

За результатами підрахунку, за період з березня 2017 до лютого 2018 року індексація грошового забезпечення Позивача складає 42 553.17 гривень. З них в січні та лютому 2018 року - по 4 258,75 гривень за кожен місяць, в той час як Відповідачем розрахована сума у 52,20 гривень за кожен місяць.

В контексті своєї позиції позивачка посилається на судову практику.

Враховуючи вищевикладене позивачка зазначає, що:

бездіяльність Відповідача щодо невиплати Позивачу індексації грошового забезпечення з березня по грудень 2017 року є незаконною та такою, що порушує права Позивача;

дії Відповідача щодо виплати Позивачу індексації грошового забезпечення у неповному розмірі в січні і лютому 2018 року є незаконними та такими, що порушують права Позивача, а також свідчать про помилковість розрахунків Відповідача.

Позиція відповідача.

Відповідач просив залишити позов без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду та, у разі відмови у задоволенні такого клопотання, - відмовити у задоволенні позову.

Як зазначає відповідач, ОСОБА_1 була переведена до Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України 10.03.2017 року зі Служби зовнішньої розвідки України.

Звертає увагу, що під час прийняття на військову службу Позивачку було ознайомлено, що підтверджується особистим підписом на документі, з грошовим атестатом № 005317 від 15.03.2017, виданим Службою зовнішньої розвідки України, в якому чітко зазначено, що базовий місяць для виплати індексації - це березень 2017 року, (копія додається).

Таким чином, як зазначає відповідач, 10.03.2017 позивачка ознайомилась та підписала Грошовий атестат, виданий Службою зовнішньої розвідки України, з визначенням березня 2017 року, як базового місяця для виплати індексації.

Зазначає також, що кожного місяця Позивачка (табельний номер НОМЕР_2 ) отримувала розрахунковий лист за відповідний місяць, де одним із передбачених до виплати нарахувань зазначалася сума індексації її доходів.

Тобто, про суму нарахованої індексації грошового забезпечення Позивачу було відомо під час отримання грошового забезпечення.

Таким чином, на думку відповідача, про розміри індексу доходів Позивачу було достеменно відомо з березня 2017 року.

Тобто, з березня 2017 ОСОБА_1 щомісяця отримувала інформацію про складову виплату грошового забезпечення, та мала можливість звернутись до суду в разі виявлення порушення своїх прав. Проте зробила це лише 19 жовтня 2021 року.

Згідно з додатками до позовної заяви з 19.06.2018 по 22.10.2018 ОСОБА_1 перебувала у відпустці по вагітності та пологам, з 23.10.2018 знаходилась у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х років та 09.03.2020 звільнена з військової служби у зв`язку із закінченням строку контракту.

Тобто, останньою датою, коли Позивачка могла дізнатися про порушення свого права, якщо вона вважає його порушеним, є 09.03.2020 - при виплаті їй грошового забезпечення, при звільненні її з військової служби, що передбачено наказом Голови Держспецзв`язку від 04.03.2020 № 114-ос «Про особовий склад». Зокрема, з ОСОБА_1 проводився розрахунок в частині виплати грошових коштів за нестримане речове майно особистого користування.

Оскільки з 19.06.2018 по 22.10.2018 ОСОБА_1 перебувала у відпустці по вагітності та пологам, то 19.06.2018 Позивачу було проведено виплату за 126 календарних днів. Отримуючи даний розрахунок по виплаті, Позивачу була надана і вся повна інформація щодо грошового забезпечення, включаючи інформацію щодо індексації доходів ВС. Це, на думку відповідача, ще раз підтверджує те, що Позивач навмисно вводить суд в оману, зловживає своїми процесуальними правами стверджуючи, що дізналась про розміри отримуваної нею розміру індексації під час проходження служби в Адміністрації Держспецзв`язку лише за фактом отримання листа від 27 вересня 2021 року № 14/02/02-3304 від Відповідача.

Водночас, Позивач звернулася до адміністративного суду з позовом лише 19.10.2021 - тобто через 19 місяців після того, як вона повинен була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

А якщо рахувати місяць зарахування до Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, та отримання виплати і ознайомлення з розрахунковим листом за табельним номером 430875, - то минуло понад чотири з половиною роки.

Враховуючи зазначене, відповідач вважає, що Позивач пропустила строк звернення до адміністративного суду.

Вирішуючи заявлене клопотання, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 233 Кодексу законів про працю України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

На думку суду вимоги щодо нарахування індексації грошового забезпечення в період проходження позивачкою військової служби є однією із форм реалізації закріпленого у статті 43 Конституції України права на працю, а тому суд повинен керуватися, в тому числі, і положеннями 2 другої ста ті 233 Кодексу законів про працю України.

У рішенні від 15 жовтня 2013 року N 8-рп/2013 (справа N 1-13/2013) Конституційний Суд України дійшов висновку, що: "у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, що йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат".

Верховний Суд у постанові від 25.04.2019 у справі N 804/496/18 дійшов висновку, що поняття "грошове забезпечення" і "заробітна плата", які використано у законодавстві, що регулює трудові правовідносини, є рівнозначними.

Індексація є складовою заробітної плати (додатковою заробітною платою) і у разі порушення законодавства про оплату праці в частині її виплати працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому індексації заробітної плати без обмеження будь-яким строком, як це передбачено частиною 2 статті 233 Кодексу законів про працю України.

При цьому, на військовослужбовців поширюється дія Кодексу законів про працю України, в тому числі вказаної статті, у тих випадках, коли спеціальним законодавством не врегульовані особливості щодо строку звернення до суду з позовом про стягнення належних військовослужбовцю сум грошового забезпечення.

Відтак, суд приходить до висновку про безпідставність заявленого клопотання відповідача про залишення без розгляду позову та про відмову у його задоволенні.

Керуючись положеннями ст. ст. 122, 123, 241, 243, 248, 250 КАС України суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні клопотання відповідача про залишення позову без розгляду.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 КАС України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя О.А. Кармазін