Справа № 160/25506/21
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2022-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

15 серпня 2022 року м. Дніпросправа № 160/25506/21

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Шальєвої В.А.

суддів: Білак С.В., Олефіренко Н.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.02.2022 р. (суддя Царікова О.В., повне судове рішення складено 14.02.2022 р.) в справі № 160/25506/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання рішення протиправним, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом (із урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 17.04.2022 р.) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі ГУ ПФУ) про визнання протиправними дій щодо нездійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання із розрахунку стажу роботи, що дає йому право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання, 32 роки, зобов`язання здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання із розрахунку стажу роботи, що дає прав на відставку на одержання щомісячного грошового утримання, 32 роки, починаючи з 11.09.2021 р.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.02.2022 р. позов задоволено, визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до стажу роботи на посаді судді: половини строку навчання у Національному юридичному університеті ім. Я. Мудрого - 2 роки 4 місяці 29 днів; період проходження строкової військової служби - 2 роки 19 днів; стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) у сфері права, які вимагалися Законом для призначення на посаду судді станом на дату призначення на посаду та який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, а саме: робота юрисконсультом в Дослідно-насінницькому радгоспі «Науковий» - 3 місяці 16 днів; робота головним юрисконсультом відділу зовнішніх економічних зв`язків і експортно-імпортних поставок Дніпропетровського державного обласного підприємства по виробничому і матеріально-технічному забезпеченню «Дніпроагротехсервіс» - 07 місяців 04 дні; робота юрисконсультом в Дослідно-насінницькому радгоспі «Науковий» - 2 роки 01 місяць 11 днів; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді: строкову військову службу з 15.05.1986 по 10.06.1988, тривалість стажу 2 роки 19 днів; половину навчання за денною формою в Національному юридичному університету імені Я. Мудрого з 01.09.1988 по 30.06.1993, тривалість стажу 2 роки 4 місяця 29 днів; роботу юрисконсультом в Дослідно-насінницькому радгоспі «Науковий» з 11.02.1992 по 27.05.1993, тривалість стажу 3 місяці 16 днів; роботу головним юрисконсультом відділу зовнішніх економічних зв`язків і експортно-імпортних поставок Дніпропетровського державного обласного підприємства по виробничому і матеріально-технічному забезпеченню «Дніпроагротехсервіс» з 02.06.1994 по 06.01.1995, тривалість стажу 07 місяців 04 дні; роботу юрисконсультом в Дослідно-насінницькому радгоспі «Науковий» з 06.01.1995 по 21.02.1997, тривалість стажу 2 роки 01 місяць 11 днів; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити з 11.09.2021 перерахунок та виплату призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з урахуванням стажу роботи, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, - 32 роки, з урахуванням виплачених сум.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення з підстав неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Апелянт зазначає про відсутність підстав для зарахування до стажу судді, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання, строкової військової служби, половини строку навчання у вищому навчальному закладі, періоду роботи юрисконсультом. При цьому вказує, що на час виходу позивача у відставку набрав чинності Закон України «Про судоустрій та статус суддів» від 02.06.2016 р. №1402, у зв`язку з чим Закон України «Про судоустрій та статус суддів» від 07.07.2010 р. №2453 втратив чинність. Відповідно до ст. 137 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 02.06.2016 р. №1402 до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишньою Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, відмовивши у задоволенні апеляційної скарги.

Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 у період з 24.02.1997 по 20.06.2001 працював суддею Арбітражного суду Дніпропетровської області, а в період з 21.06.2001 по 10.09.2021 - суддею Господарського суду Дніпропетровської області.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 09.09.2021 № 1960/о/15-21 позивача звільнено з посади судді Господарського суду Дніпропетровської області у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Згідно з розрахунком стажу судді, який має право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді, №3 від 14.09.2021 року, виданого Господарським судом Дніпропетровської області, відповідно до ч. 2 ст. 137 Закону України від 02.06.2016 року № 1402-VІІІ зі змінами, внесеними Законом України від 12.07.2018 року № 2509, до стажу роботи на посаді судді зараховується стаж роботи, вимоги щодо якого визначені законом та надає право для призначення на посаду судді (станом на 24.02.1997 року стаж роботи за юридичною спеціальністю не менше трьох років), в тому числі зараховано службу в лавах Радянської армії та навчання в Національному юридичному університеті імені Ярослава Мудрого, всього стаж судді складає 32 роки 06 днів.

21.10.2021 року позивач звернувся до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області з заявою про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Згідно з рішенням ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 27.10.2021 року № 98 позивачу призначено пенсію (довічне грошове утримання судді у відставці) - щомісячне довічне грошове утримання судді відставці у розмірі 58% суддівської винагороди, обчисленої відповідно до Закону України від 07.07.2010 №2453-VІ «Про судоустрій і статус суддів». Розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 на час призначення складає 74 561,32 грн. Розрахунок проведений виходячи із 24 років 4 місяця 27 днів стажу судді.

21.11.2021 року позивач звернувся до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області з заявою про перерахунок призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 58% на 74% від заробітку працюючого судді на відповідній посаді, оскільки відповідачем протиправно не зараховано календарний період: проходження строкової військової служби (2 роки 19 днів); половину строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі (2 роки 4 місяці 29 днів); стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) у сфері права, які вимагалися Законом для призначення на посаду судді станом на дату призначення на посаду (3 роки).

Листом від 09.12.2021 № 43649-35033/П-01/8-0400/21 ГУ ПФУ в Дніпропетровській області повідомило позивача про те, що оскільки у відповіді на звернення міститься конфіденційна інформація, відповідь направлена на поштову адресу, зазначену в електронній пенсійній справі.

За твердженням позивача відповіді ним не отримано.

Врахувавши приписи абзацу четвертого пункту 34 розділу XII «Прикінцеві та Перехідні положення» Закону № 1402-VІІІ стосовно того, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання), а також абзац другий статті 1 Указу Президента України від 10 липня 1995 року №584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» (у редакції, чинній на день призначення на посаду судді), відповідно до якого до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби, а також абзац 2 пункту 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року №865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» (яка діяла одночасно із Законом № 2862-ХІІ, втратила чинність 01 січня 2012 року), доповненим згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 11 червня 2008 року № 545, за яким до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби, суд першої інстанції дійшов висновку, що до стажу роботи на посаді судді, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання, зараховується половина строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі та період проходження строкової військової служби.

Крім того, пославшись на частину другу статті 137 Закону № 1402-VІІІ (в редакції, яка діє з 05.08.2018), відповідно до якої до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді, у взаємозв`язку з абз. 4 п. 34 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VІІІ, суд першої інстанції дійшов висновку, що з набранням чинності Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Вищий антикорупційний суд», яким внесено зміни до ст. 137 Закону №1402-VIІІ, суддям додатково до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку, підлягає зарахуванню стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена Законом та надає право для призначення на посаду судді.

Врахувавши зазначені норми права, суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність не зарахування до стажу роботи позивача, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, календарного періоду проходження строкової військової служби з 15.05.1986 року по 10.06.1988 року, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах з 01.09.1988 року по 30.06.1993 року, роботи юрисконсультом з 11.02.1992 по 27.05.1993 року, роботи головним юрисконсультом з 02.06.1994 року по 06.01.1995 року, роботи юрисконсультом з 06.01.1995 року по 21.02.1997 року.

Відповідно, суд першої інстанції вважав, що стаж роботи позивача на посаді судді, який дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, складає 32 років 06 днів, що також підтверджено розрахунком стажу судді, який має право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді, №3 від 14.09.2021 року, виданого Господарським судом Дніпропетровської області.

Суд першої інстанції вважав за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу у зарахуванні до стажу роботи на посаді судді: половини строку навчання у Національному юридичному університеті ім. Я. Мудрого - 2 роки 4 місяці 29 днів; період проходження строкової військової служби - 2 роки 19 днів; стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) у сфері права, які вимагалися Законом для призначення на посаду судді, станом на дату призначення на посаду та який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, три роки.

Належним способом захисту права позивача суд першої інстанції вважав зобов`язання відповідача зарахувати зазначені періоди до стажу роботи на посаді судді та здійснити з 11.09.2021 перерахунок призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням стажу роботи, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, - 32 роки, з урахуванням виплачених сум.

Здійснюючи апеляційний перегляд справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд визнає приведені висновки обґрунтованими.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 у період з 24.02.1997 р. по 20.06.2001 р. працював на посаді судді арбітражного суду Дніпропетровської області, в період з 21.06.2001 р. по 10.09.2021 р. на посаді судді Господарського суду Дніпропетровської області.

ОСОБА_1 звільнений з посади судді Господарського суду Дніпропетровської області у зв`язку з поданням заяви про відставку рішенням Вищої ради правосуддя від 09.09.2021 р. № 1960/0/15-21, яким встановлено, що суддя ОСОБА_1 має достатній для звільнення у відставку стаж роботи, визначений на підставі статей 116, 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», а також абзацу 4 пункту 34 розділу 12 «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону у редакції Закону України «Про Вищу раду правосуддя».

З 10.09.2021 р. позивачу виплачується довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 58% суддівської винагороди.

Відповідачем обраховано стаж позивача, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання, - 24 роки 04 місяці 27 днів.

При цьому відповідачем до такого стажу не зарахована строкова військова служба, половина строку навчання на денному відділенні вищого навчального закладу, а також період роботи юрисконсультом.

На звернення позивача з питання перерахунку щомісячного довічного грошового утримання із зарахуванням до стажу роботи на посаді судді періоду проходження строкової військової служби, половини строку навчання у вищому навчальному закладі та періоду роботи юрисконсультом до призначення на посаду судді позивачем відповіді не отримано.

Відповідно, спірним під час апеляційного перегляду справи є питання визначення стажу, який враховується при призначенні щомісячного довічного грошового утримання судді.

Судом встановлено, що позивач проходив строкову військову службу з 15.05.1986 р. по 10.06.1988 р. (02 роки 00 місяців 19 днів), а також в період з 01.09.1988 по 30.06.1993 навчався на денному відділенні Національного юридичного університету імені Ярослава мудрого.

Крім того, за відомостями трудової книжки ОСОБА_1 в період з 11.02.1992 р. по 27.05.1992 р. (00 років 03 місяці 16 днів) він працював юрисконсультом в Дослідно-насінницькому радгоспі «Науковий», з 02.06.1994 р. по 06.01.1995 р. (00 років 07 місяців 04 дні) в Дніпропетровському державному обласному підприємстві по виробничому і матеріально-технічному забезпеченню «Дніпроагротехсервіс» на посаді головного юрисконсульта відділу зовнішніх економічних зв`язків і експортно-імпортних поставок, з 06.01.1995 р. по 21.02.1997 р. (02 роки 01 місяць 11 днів) в Дослідному орендному господарстві «Наукове» на посаді юрисконсульта.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 р. №1402-VIII (далі Закон №1402-VIII) до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Абзацом 4 пункту 34 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIII визначено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

За приписами частини першої статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 р. за №2453-VI до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; 2) члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Відповідно до абзацу другого частини четвертої статті 43 Закону «Про статус суддів» від 15.12.1992 року №2862-XII у редакції, чинній на час призначення позивача на посаду судді, (далі - Закон № 2862-XII) до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VI від 07.07.2010 (далі - Закон № 2453-VI), який діяв на час роботи позивача суддею, також містить бланкетну норму стосовно визначення стажу роботи на посаді судді.

Відповідно до пункту 11 Перехідних положень Закону №2453-VI судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

За змістом частини першої статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 р. №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Відповідно до пункту 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 р. № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів», яка діяла до 01.12.2012 р., до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що законодавством, яке діяло на момент набрання чинності Законом України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VI, передбачено зарахування до стажу, що дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання судді, за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання на юридичному факультеті вищого навчального закладу та календарний період проходження строкової військової служби.

Оскільки стаж роботи позивача на посаді судді становить 24 роки 04 місяці 27 днів, до стажу роботи, який дає судді право на відставку, враховується також половина строку навчання за денною формою у вищому навчальному закладі (02 роки 04 місяці 29 днів) та календарний період проходження строкової військової служби (02 роки 00 місяців 19 днів).

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права викладена у постанові Верховного Суду від 20 лютого 2018 року (адміністративне провадження № П/9901/382/18) та у постанові від 01 жовтня 2018 року у справі №541/503/17.

Стосовно зарахування до стажу роботи судді, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання, періоду роботи юрисконсультом суд зазначає таке.

Законом України від 12.07.2018 р. № 2509-VIII «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Вищий антикорупційний суд» (далі - Закон № 2509-VIII) статтю 137 Закону України від 02.06.2016 р. № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» доповнено частиною другою такого змісту:

«До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.».

Разом з цим, при призначенні (обранні) суддів на посаду вперше до кандидатів на посади суддів застосовувалися різні вимоги, які діяли на момент такого призначення (обрання). Означена позиція підтримується Вищою радою правосуддя, Верховним Судом, Вищою кваліфікаційною комісією суддів України, Державною судовою адміністрацією України, Національною школою суддів України, викладеною у спільному листі «Про зарахування (перерахунок) стажу роботи на посаді судді» від 05.11.2018 №41783/0/9-18.

За приписами частини першої статті 7 Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 р. № 2862-XII суддею міг стати громадянин України, який має, серед іншого стаж роботи за юридичною спеціальністю не менше двох років.

Частиною третьою статті 127 Конституції України в редакції, чинній на час призначення позивача на посаду судді, визначено, що на посаду судді може бути рекомендований кваліфікаційною комісією суддів громадянин України, не молодший двадцяти п`яти років, який має вищу юридичну освіту і стаж роботи у галузі права не менш як три роки, проживає в Україні не менш як десять років та володіє державною мовою.

Таким чином, до стажу судді, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання, має зараховуватися період роботи позивача в галузі права у розмірі 3 роки.

Таке правозастосування узгоджується з правовою позицією, висловленою Великою Палатою Верховного Суду в постановах від 24 жовтня 2019 року (справа № 9901/2/19), від 30 травня 2019 року (справа № 9901/805/18).

Оскільки на час призначення позивача на посаду судді законодавством пред`являлась вимога про наявність такого стажу у кількості 3 роки, а частиною другою статті 137 Закону 1402-VIIІ чітко визначено, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді, тому до стажу роботи на посаді судді позивача має бути зараховано три роки (досвіду) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Враховуючи, що до стажу роботи, який дає судді право на відставку, враховується також половина строку навчання за денною формою у вищому навчальному закладі (02 рік 04 місяців 29 днів), календарний період проходження строкової військової служби (02 роки 00 місяців 19 днів) та стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді (3 роки), загалом 07 років 05 місяців 18 днів, то стаж позивача на посаді судді становить повних 32 роки.

Відповідно, розмір довічного грошового утримання позивача повинен обчислюватися, виходячи з стажу його роботи як судді 32 роки, що обумовлює правильність рішення суду першої інстанції в частині зобов`язання відповідача здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивача, виходячи з стажу роботи на посаді судді 32 роки.

Доводи апелянта зводяться до відсутності підстав для зарахування до стажу судді, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання, спірних періодів та спростовані приведеними вище висновками суду.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Оскільки предметом позову в цій справі є дії (рішення) суб`єкта владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання щомісячного довічного грошового утримання судді, тобто ця справа є справою незначної складності у розумінні п. 3 ч. 6 ст. 12 КАС України, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім передбачених випадків цим пунктом.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.02.2022 р. в справі № 160/25506/21 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.02.2022 р. в справі № 160/25506/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання рішення протиправним, зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 15.08.2022 р. та відповідно п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених у цьому пункті.

Повне судове рішення складено 15.08.2022 р.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва

суддя С.В. Білак

суддя Н.А. Олефіренко