Справа № 640/11466/21
Суддя: Пащенко К.С.
Дата ухвалення: 2022-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позову без розгляду

22 лютого 2022 року м. Київ№ 640/11466/21
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Пащенка К.С., за участю секретаря судового засідання Лук`янця Д.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління ДПС у м. Києві
проскасування податкового повідомлення-рішення
третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет споруДержавна податкова служба України
представники учасників справи:позивача - Нікульников Д.О., відповідача - Ісаєв С.П., Грищенко О.В., третьої особи - не прибув,
ВСТАНОВИВ:

22.04.2021 ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві (далі - відповідач), в якому просить суд скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві № від 08.07.2019.

В якості підстав позову позивачкою зазначено, що податковим повідомленням-рішенням Головного управління ДФС у м. Києві № від 08.07.2019 ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування за 2018 рік на суму 12 785 220,00 грн. та застосована штрафна санкція у сумі 3 196 305,00 грн.; процедура адміністративного оскарження закінчується днем отримання платником податків рішення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику; день закінчення процедури адміністративного оскарження вважається днем узгодження грошового зобов`язання платника податків, крім випадку, передбаченого підпунктом 108-1.2.2 п. 108-1.2 ст. 108-1 цього кодексу; ОСОБА_1 не отримувала від ДПС України оригінал рішення про результати розгляду скарги від 17.07.2019 на податкове повідомлення-рішення.

18.05.2021 ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва відкрито провадження в адміністративній справі № 640/11466/21 та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження в підготовче засідання на 17.06.2021.

15.06.2021 до Окружного адміністративного суду м. Києва від Головного управління ДПС у м. Києві надійшло клопотання про залишення позовної заяви без розгляду в частині, у якому останнє зазначає, що ОСОБА_1 була проінформована про результати розгляду скарги рішенням № 1763/6/99-00-08-05-04 від 13.09.2019, яке направлене рекомендованим листом з повідомленням про вручення за податковою адресою платника податків, трекінг номер 506; однак поштове відправлення № 506 згідно відмітки поштової служби повернулося на адресу Державної податкової служби України у зв`язку із закінченням встановленого строку зберігання; з позовною заявою позивачка звернулась тільки 21.04.2021, що свідчить про подачу такої позовної заяви після спливу строків позовної давності.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.06.2021 залучено до участі у справі Державну податкову службу України (адреса: 04053, м. Київ, Львівська площа, 8, ідентифікаційний код 43005393) у якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

17.06.2021 та 29.07.2021 судом оголошено перерви, справу призначено до розгляду на 26.08.2021.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.08.2021 замінено відповідача - Головне управління ДПС у м. Києві () на правонаступника - територіальний орган ДПС, утворений як відокремлений підрозділ Державної податкової служби України, Головне управління ДПС у м. Києві (); закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 23.09.2021.

23.09.2021, 07.12.2021 та 18.01.2022 судом оголошено перерви, справу призначено до розгляду на 22.02.2022.

У судовому засіданні у вказану дату представники сторін були присутні, судом розглянуто питання дотримання позивачем строку на звернення до суду, оголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

Суд дослідивши матеріали справи, зазначає наступне.

27.05.2019 головним державним ревізором-інспектором відділу адміністрування податків з громадян управління податків і зборів фізичних осіб ДФС у м. Києві проведено перевірку податкової декларації про майновий стан і доходи № 90342 від 25.04.2019.

За результатами проведеної перевірки складено акт камеральної перевірки податкової декларації про майновий стан і доходи від 27.05.2019 № 1081/26-15-13-04-28, у якому зафіксовано порушення п. 167.1 ст. 167 Податкового кодексу України, відповідно до якого ставка податку становить 18% бази оподаткування доходів нарахованих (виплачених, наданих) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за правовими договорами.

На підставі акту камеральної перевірки податкової декларації про майновий стан і доходи від 27.05.2019 № 1081/26-15-13-04-28 податковим органом винесено податкове повідомлення-рішення № від 08.07.2019, яким донараховано податкове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за 2018 рік у розмірі 12 785 220,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у розмірі 3 196 305,00 грн.

Не погоджуючись з податковим повідомленням-рішенням № від 08.07.2019, ОСОБА_1 звернулась до ДФС України із скаргою від 17.07.2019.

Таким чином, суд наголошує, що про обставини прийняття оскаржуваного рішення позивачу було відомо станом на липень 2019 року.

За результатами розгляду скарги було прийнято рішення від 13.09.2019 № 1763/6/99-00-08-05-04, яким податкове повідомлення-рішення № від 08.07.2019 залишено без змін, а скаргу - без задоволення.

Копію вказаного рішення направлено поштою за адресою місця реєстрації позивача - АДРЕСА_1 , однак поштове відправлення № 040 6 повернуто з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Окрім того, листом від 25.03.2020 № 10906/6/99-00-08-05-04-06 Державна податкова служба України повідомила позивача про розгляд її скарги від 17.07.2019 та прийняття рішення у результаті її розгляду - від 13.09.2019 № 1763/6/99-00-08-05-04.

Вказаний лист від 25.03.2020 позивачем за адресою місця реєстрації також не отримано, поштове відправлення № 04 0 повернуто з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

У відповідь на адвокатський запит від 28.10.2020 № 20-728-0832 листом від 04.11.2020 № 31829/6/99-00-06-03-02-06 Державна податкова служба України надала копію рішення Державної фіскальної служби України від 13.09.2019 № 1763/6/99-00-08-05-04.

Частиною першою статті 122 КАС України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з абзацом першим частини другої статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини четвертої статті 122 КАС України якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень. Якщо рішення за результатами розгляду скарги позивача на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень не було прийнято та (або) вручено суб`єктом владних повноважень позивачу у строки, встановлені законом, то для звернення до адміністративного суду встановлюється шестимісячний строк, який обчислюється з дня звернення позивача до суб`єкта владних повноважень із відповідною скаргою на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Отже, КАС України передбачає можливість установлення іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, а також спеціального порядку обчислення таких строків. Такі спеціальні строки мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним строком звернення до адміністративного суду, визначеним частиною другою статті 122 цього Кодексу, а також скороченими строками, визначеними частиною четвертою статті 122 КАС України.

Відносини у сфері оподаткування, права та обов`язки платників податків і зборів, компетенцію контролюючих органів, повноваження та обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

Статтею 56 Податкового кодексу України визначено порядок оскарження рішень контролюючих органів.

Так, відповідно до пункту 56.1 статті 56 Податкового кодексу України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Пунктом 56.18 статті 56 Податкового кодексу України визначено, що з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення. Рішення контролюючого органу, оскаржене в судовому порядку, не підлягає адміністративному оскарженню. Процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору.

Відповідно до пункту 102.1 статті 102 Податкового кодексу України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку. У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов`язань за такою податковою декларацією протягом 1095 днів з дня подання уточнюючого розрахунку.

Водночас пунктом 56.19 статті 56 Податкового кодексу України, за умови використання платником податків досудового порядку вирішення спору, яким вважається адміністративне оскарження відповідного рішення контролюючого органу, встановлено скорочений строк звернення до суду.

Так, відповідно до пункту 56.19 статті 56 Податкового кодексу України в разі, коли до подання позовної заяви проводилася процедура адміністративного оскарження, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті.

Дослідження змісту аналізованих приписів статей Податкового кодексу України та статті 122 КАС України вказує на те, що на сьогодні є підхід, відповідно до якого строки звернення до суду після застосування досудового порядку вирішення спору є коротшими, ніж звичайні строки. При цьому є різні правові режими щодо оскарження податкових повідомлень-рішень і рішень контролюючих органів про нарахування грошових зобов`язань та інших рішень контролюючих органів, що не пов`язані з їх нарахуванням, саме в частині різної тривалості скорочених строків оскарження при попередньому використанні досудового порядку вирішення спору.

Варто звернути увагу, що Законом України від 24 жовтня 2013 року № 657-VII Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо обліку та реєстрації платників податків та удосконалення деяких положень (далі - Закон № 657-VII) були внесені зміни до абзацу першого пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України шляхом виключення в ньому положення про нарахування грошового зобов`язання та поширення застосування спеціального тривалішого строку на оскарження будь-яких рішень контролюючих органів, з урахуванням строку давності, визначеного статтею 102 Податкового кодексу України. Водночас до пункту 56.19 статті 56 ПК України аналогічні зміни не були внесені.

Комплексний аналіз чинного правового регулювання на момент прийняття Закону №657-VII дає підстави для висновку, що це не було технічною помилкою законодавця, оскільки частина четверта статті 99 КАС України, як і пункт 56.19 статті 56 ПК України, визначали єдиний місячний строк звернення до суду у випадку, якщо законом була передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком. Водночас норма пункту 56.19 статті 56 Податкового кодексу України була та залишається спеціальною нормою, яка регулює визначену її предметом групу правовідносин - оскарження податкових повідомлень-рішень та інших рішень контролюючих органів про нарахування грошових зобов`язань.

Спеціальні строки для звернення до суду з позовом про скасування рішень контролюючих органів, що не пов`язані з нарахуванням грошових зобов`язань, зокрема рішення про відмову в реєстрації податкової накладної в ЄРПН та зобов`язання її зареєструвати, після проведення процедури адміністративного оскарження та отримання рішення про залишення скарги без задоволення, нормами Податкового кодексу України не визначені, тобто не врегульовують спірне в цій справі питання.

Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у постанові від 11.10.2019 у справі №640/20468/18 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР 85033140) відступив від висновку про застосування норми права у подібних правовідносинах, який викладений у постановах Верховного Суду від 17.07.2019 у справі №640/46/19 та від 14.02.2019 у справі №813/4921/17, в частині того, що положення пункту 56.18 статті 56 ПК України є спеціальними щодо приписів статті 122 КАС України та незалежно від використання платником податків права на адміністративне оскарження строк звернення до суду з адміністративним позовом про оскарження рішення контролюючого органу про відмову в реєстрації податкової накладної в ЄРПН становить 1095 днів.

Верховний Суд зазначив, що різниця природи рішень контролюючого органу (щодо нарахування грошових зобов`язань або інші рішення) об`єктивно здатна впливати та зумовлювати різницю в підходах щодо встановлення строків звернення до суду про їх оскарження.

Суд також враховує, що у постанові від 26.11.2020 у справі № 500/2486/19 Верховний Суд відступив від висновку про застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в постанові Верховного Суду від 03.04.2020 у справі № 2540/2576/18, у частині того, що строк для звернення платника податків із позовом до адміністративного суду, у тому числі після використання процедури адміністративного оскарження, становить 1095 днів з дня отримання платником податків рішення, що оскаржено, і сформулював такий правовий висновок.

Норма пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України не визначає процесуального строку звернення до суду і, відповідно, не є спеціальною щодо норми пункту 56.19 статті 56 Податкового кодексу України. Водночас норма пункту 56.19 статті 56 ПК України є спеціальною щодо норми частини четвертої статті 122 КАС України, має перевагу в застосуванні у податкових спорах і регулює визначену її предметом групу правовідносин - оскарження в судовому порядку податкових повідомлень-рішень та інших рішень контролюючих органів про нарахування грошових зобов`язань за умови попереднього використання позивачем досудового порядку вирішення спору (застосування процедури адміністративного оскарження - абзац третій пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України). Вона встановлює строк для їх оскарження протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті.

Отже, висловлений у постанові від 26.11.2020 у справі № 500/2486/19 правовий висновок Верховного Суду стосується оскарження платником податків податкового повідомлення-рішення після закінчення процедури адміністративного оскарження та саме з цією постановою слід пов`язувати зміну правового підходу щодо питання тривалості строку звернення до суду в спорах, аналогічним спору у цій справі.

Застосування скорочених строків звернення при використанні досудового порядку врегулювання спорів у податкових правовідносинах установлено законом, зумовлено легітимною метою оперативного забезпечення настання правової визначеності для особи - платника податків та у діяльності суб`єктів владних повноважень - контролюючих органів, що кореспондується із встановленим алгоритмом і строками адміністрування податків для забезпечення належного виконання конституційного податкового обов`язку і має пропорційний характер, оскільки скорочення строку звернення не впливає на реалізацію особою права на судовий захист у зв`язку з достатністю часу на підготовку й оформлення правової позиції, ознайомлення з позицією контролюючого органу, залучення за потреби правових і фінансових консультантів в межах процедури адміністративного оскарження, у той час, як скорочені строки забезпечують досягнення зазначеної мети й завдань функціонування податкової системи держави.

Більш скорочені строки звернення до суду у випадку попередньої реалізації досудових процедур полягають у забезпеченні наступності юрисдикційних проваджень (адміністративних і судових) та пов`язанні з необхідністю мінімізувати темпоральний проміжок між досудовими процедурами та судовим провадженням.

Суд також відмічає, що в силу припису ч. 4 ст. 122 КАС України, якщо рішення за результатами розгляду скарги позивача на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень не було прийнято та (або) вручено суб`єктом владних повноважень позивачу у строки, встановлені законом, то для звернення до адміністративного суду встановлюється шестимісячний строк, який обчислюється з дня звернення позивача до суб`єкта владних повноважень із відповідною скаргою на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Як зазначає позивач, згідно з п. 56.8 ст. 56 Податкового кодексу України, контролюючий орган, який розглядає скаргу платника податків, зобов`язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його протягом 20 календарних днів, наступних за днем отримання скарги, на адресу платника податків поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку.

Пунктом 56.9 ст. 56 Податкового кодексу України передбачено, що керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу може прийняти рішення про продовження строку розгляду скарги платника податків понад 20-денний строк, визначений у пункті 56.8 цієї статті, але не більше 60 календарних днів, та письмово повідомити про це платника податків до закінчення строку, визначеного у пункті 56.8 цієї статті.

Якщо вмотивоване рішення за скаргою платника податків не надсилається платнику податків протягом 20-денного строку або протягом строку, продовженого за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника податків з дня, наступного за останнім днем зазначених строків.

Скарга вважається також повністю задоволеною на користь платника податків, якщо рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу про продовження строків її розгляду не було надіслано платнику податків до закінчення 20-денного строку, зазначеного в абзаці першому цього пункту.

Як вбачається з матеріалів справи, Державною фіскальною службою України прийнято рішення від 13.09.2019 № 1763/6/99-00-08-05-04 після розгляду скарги від 17.07.2019.

Відповідно до п. 42.1, 42.2 ст. 42 Податкового кодексу України, податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу.

Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Отже, за висновком суду, рішення Державної фіскальної служби України від 13.09.2019 № 1763/6/99-00-08-05-04 вважається належним чином врученим.

Разом з тим, враховуючи, що позивач на свою скаргу від 17.07.2019 копію рішення від 13.09.2019 № 1763/6/99-00-08-05-04 або рішення про продовження строку розгляду у двадцятиденний строк не отримала, в силу ч. 4 ст. 122 КАС України, позивач, будучи обізнаною про обставини прийняття податкового повідомлення-рішення № від 08.07.2019, мала звернутися з цим позовом до суду у шестимісячний строк до квітня 2020 року.

Однак, позивач звернулась з цим позовом до суду лише у квітні 2021 року.

Додатково суд відмічає, що початок перебігу шестимісячного строку у процесуальному законі визначено альтернативно - це день, коли особа або дізналася, або повинна була дізнатися про порушення свого права.

При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття «дізнався» та «повинен був дізнатись».

Так, під поняттям «дізнався» необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 № 340/1019/19).

З урахуванням наведеного, суд зазначає, що позивач могла та повинна була дізнатись про порушення своїх прав у зв`язку з прийняттям податкового повідомлення-рішення після спливу строку на прийняття Державною фіскальною службою України рішення у результаті розгляду скарги у порядку адміністративного оскарження, а відтак адміністративний позов ОСОБА_1 подано з пропущенням строку на звернення до суду, з урахуванням вимог ст. 122 КАС України.

Згідно з п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Так у справі Delcourt v. Belgium Європейський Суд з прав людини зазначив, що «у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення».

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що «стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

Рішенням Європейського Суду з прав людини у справі «Іліан проти Туреччини» встановлено, що правило встановлення обмежень до суду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.

У статті 123 КАС України передбачено, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Пунктом 8 частини першої статті 240 КАС України встановлено, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Відповідно ч. 3, 4 ст. 240 КАС України, про залишення позову без розгляду суд постановляє ухвалу. Ухвала суду про залишення позову без розгляду може бути оскаржена. Особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення підстав, з яких позов було залишено без розгляду, має право звернутися до адміністративного суду в загальному порядку.

Таким чином, зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення позову ОСОБА_1 без розгляду.

Керуючись ст. 183, п. 8 ч. 1 ст. 240, ст.ст. 241-243, 248, 256 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов від 19.04.2021 ОСОБА_1 - залишити без розгляду.

Ухвала, відповідно до ч. 1 ст. 256 КАС України, набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена.

Повний текст ухвали виготовлено 25.04.2022.

Суддя К.С. Пащенко