Справа № 520/23921/21
Суддя: Шевченко О.В.
Дата ухвалення: 2022-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2022 р. Справа № 520/23921/21

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Шевченко О.В., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Харківській області про визнання протиправною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач, Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , з адміністративним позовом до Головного управління Держпраці у Харківській області, в якому просить суд визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпраці у Харківській області про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення №ХК29505/1184/НД/АВ/П/ТД-ФС від 25.10.2021 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що Головним управлінням Держпраці у Харківській області протиправно прийнято оскаржувану постанову про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення №ХК29505/1184/НД/АВ/П/ТД-ФС від 25.10.2021 року, оскільки встановлені під час інспекційного відвідування з 10.09.2021 по 23.09.2021 інспекторами дві особи, начебто допущені ФО-П ОСОБА_1 до роботи без укладання з ними трудового договору, є родичами позивача та не є його працівниками. Вказані обставини слугували підставою для звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Ухвалою суду відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 262 КАС України, з викликом сторін в судове засідання.

Також, ухвалою суду про відкриття провадження запропоновано відповідачеві надати відзив на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження була надіслана відповідачу на його офіційну електронну адресу, що підтверджується електронною роздруківкою.

Представником відповідача надано до суду відзив на позов (а.с. 77 - 100), в якому він заперечував проти задоволення позовних вимог, зазначивши, що під час проведення заходу державного контролю у формі інспекційного відвідування 10.09.2021 року об 11:00 год. за фактичним місцем здійснення підприємницької діяльності ФО-П ОСОБА_1 - АДРЕСА_1 , були зафіксовані та опитані наступні працівники: 1) ОСОБА_2 (рубав дрова), усно повідомив своє прізвище, ім`я, по батькові, зазначив, що допомагає; 2) ОСОБА_3 , усно повідомила своє прізвище, ім`я, по батькові, зазначила, що "вийшла сьогодні за проханням ОСОБА_1 ". Правові підстави здійснення діяльності в інтересах ОСОБА_1 вказані особи не повідомили. Одночасно, ФО-П ОСОБА_1 під відеофіксацію повідомила, що співробітники у неї тільки ОСОБА_3 з її чоловіком. Також повідомила, що ОСОБА_2 рубав дрова для протоплення її будівлі (дому). Оскільки порушення, зазначені в акті, продовжували існувати на момент проведення заходу інспекційного відвідування з 10.09.2021 по 23.09.2021, на підставі нового акту інспекційного відвідування від 23.09.2021 року було прийнято рішення накласти на ФО-П ОСОБА_1 штраф у розмірі 360 000,00 грн. на підставі абз. 3 ч.2 ст. 265 Кодексу Законів про працю України.

Представник позивача надав до суду відповідь на відзив (а.с. 101 - 118), в яких підтримав свою правову позицію, викладену у позовній заяві.

Представник відповідача також надав до суду заперечення на відповідь на відзив (а.с. 119 - 123).

В судовому засіданні призначеному на 22.02.2022 року, позивач та його представник просили задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог.

Згідно положень частини 1 статті 262 КАС України, розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Відповідно до ч.1 ст. 211 КАС України, суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази.

Слід звернути увагу, що в судовому засіданні, призначеному на 22.02.2022 року, судом було досліджено письмові та електронні докази у справі, заслухано пояснення учасників справи, а також викликаних в судове засідання показання свідків. Єдиною підставою для перенесення розгляду справи на 10.03.2022 року (ухвала суду від 22.02.2022 року, занесена до протоколу судового засідання від 22.02.2022 року) було клопотання представника відповідача про надання йому додаткового часу для ознайомлення із заявою позивача про стягнення судових витрат, пов`язаних з розглядом даної справи, та підготовки заперечень на заяву та зменшення суми таких витрат.

Копію вказаної заяви про стягнення судових витрат вручено уповноваженому представнику відповідача в судовому засіданні від 22.02.2022 року, що підтверджено матеріалами справи (а.с. 149 - 151).

Проте, представником відповідача заперечень щодо суми понесених витрат на правничу допомогу та її зменшення, у встановлений судом строк до канцелярії суду не надано, причин поважності їх неподання відповідачем не повідомлено.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022, затвердженого Законом України №2102-IX, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України Про правовий режим воєнного стану, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року.

Так, Указом Президента України від 17 травня 2022 року №341/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", який затверджено Верховною Радою України, передбачено продовжити строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб, тобто до 23 серпня 2022 року.

Суд звертає увагу, що представником відповідача також не надано до суду клопотання про продовження строку подання до суду заперечень на заяву про стягнення судових витрат, пов`язаних з розглядом даної справи.

Згідно статті 258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Зважаючи на те, що в судовому засіданні від 22.02.2022 року судом досліджено письмові та електронні докази у справі, заслухано пояснення учасників справи, а також викликаних в судове засідання показання свідків, при цьому розгляд справи перенесено на 10.03.2022 року за клопотанням представника відповідача про ознайомлення із заявою позивача про стягнення судових витрат на правничу допомогу та подання на таку заяву заперечень, при цьому станом на 16.08.2022 року заперечень від представника відповідача до суду не надходило, причин їх ненадання не повідомлено, також не надано до суду клопотання про продовження строку подання до суду таких заперечень, враховуючи положення статті 258 КАС України суд вважає за можливе розглянути дану справу в порядку письмового провадження відповідно до статті 205 КАС України.

Оскільки на території м. Харкова з 24.02.2022 ведуться активні бойові дії, суд ухвалює рішення по справі за наявності безпечних умов для життя та здоров`я учасників процесу, суддів та працівників суду.

Вивчивши матеріали справи, доводи адміністративного позову, відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечень на відповідь, дослідивши наявні по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Як свідчать матеріали справи, ОСОБА_1 зареєстрована в якості фізичної особи - підприємця Ізюмською районною державною адміністрацією Харківської області 16.02.2005, що підтверджено копією Свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця Серії В00 №604893 (а.с. 22).

Так, на підставі рішення керівника органу контролю про проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин, наказу Головного управління Держпраці у Харківській області від 09.09.2021 року за № 1121 та направлення №02.03-031413 від 09.09.2021 на проведення заходу державного контролю у формі інспекційного відвідування (а.с. 8), в період з 10.09.2021 по 23.09.2021 державними інспекторами Головного управління Держпраці у Харківській області у відношенні ФО-П ОСОБА_1 проведено позаплановий захід державного нагляду (контролю) на предмет додержання вимог законодавства про працю, в тому числі фактичного допуску працівників до роботи без укладання трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення функціонування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу, встановленому КМУ.

Позаплановий захід державного нагляду (контролю) розпочався 10.09.2021 року та здійснювався за фактичним місцем здійснення підприємницької діяльності ФО-П ОСОБА_1 - АДРЕСА_1 . Вид господарської діяльності щодо якого проводиться захід державного нагляду (контролю) - код КВЕД 68.20 - надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна (основний).

За результатами проведеного у відношенні ФО-П ОСОБА_1 позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання вимог законодавства у сфері праці, державними інспекторами складено акт від 23.09.2021 року за №ХК29505/1184/НД/АВ (а.с. 9 - 17).

В акті зазначено, що за результатами проведеного інспекційного відвідування встановлено, що в порушення вимог частини третьої статті 24 Кодексу законів про працю України двох працівників фактично було допущено до роботи 10.09.2021 року без укладення з ними трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з: адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Під час проведення заходу державного контролю у формі інспекційного відвідування 10.09.2021 року об 11:00 год. за фактичним місцем здійснення підприємницької діяльності ФО-П ОСОБА_1 - АДРЕСА_1 , були зафіксовані та опитані наступні працівники:

1) ОСОБА_2 (рубав дрова), усно повідомив своє прізвище, ім`я, по батькові, зазначив, що допомагає;

2) ОСОБА_3 , усно повідомила своє прізвище, ім`я, по батькові, зазначила, що "вийшла сьогодні за проханням ОСОБА_1 ". Правові підстави здійснення діяльності в інтересах ОСОБА_1 вказані особи не повідомили. Одночасно, ФО-П ОСОБА_1 під відеофіксацію повідомила, що співробітники у неї тільки ОСОБА_3 з її чоловіком. Також повідомила, що ОСОБА_2 рубав дрова для протоплення її будівлі (дому) (на 0 хв. 01 сек. по 1 хв. 54 сек. відеозапису №IMP _800-0713_0042).

В примірнику акту інспекційного відвідування позивач письмово зазначив, що на момент перевірки в гостях в неї була її племінниця, ОСОБА_3 , яка в неї проживає разом зі своїм чоловіком ОСОБА_2 . Найманих працівників вона не використовує (арк. 9 акту).

В акті також зазначено, що на вимогу Головного управління Держпраці у Харківській області про надання документів від 10.09.2021 року №ХК29505/1184/НД, в письмових поясненнях від 15.09.2021 року ОСОБА_1 повідомила, зокрема, що не використовує працю найманих працівників (арк. 3 акту).

Також, в ході інспекційного відвідування ОСОБА_1 зазначила, що вона здійснює діяльність та обслуговує громадян, а також надає послуги та сама прибирає, працює. Разом з тим, відповідно до інформації з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, основним видом діяльності ФО-П ОСОБА_1 є: код КВЕД 68.20 - надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна. Перевіряєма особа надає в користування територію (пірс).

ФО-П ОСОБА_1 не надано жодних документів, що підтверджує факт належного оформлення трудових відносин з вказаними працівниками - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Таким чином, був встановлений фактичний допуск зазнаних вище осіб без укладення з ними трудового договору, що є порушенням вимог частини третьої статті 24 Кодексу законів про працю України.

За результатами розгляду справи про накладення штрафу та на підставі акту інспекційного відвідування від 23.09.2021 року за №ХК29505/1184/НД/АВ щодо виявлених порушень ФО-П ОСОБА_1 , посадовими особами Головного управління Держпраці у Харківській області винесено постанову про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення №ХК29505/1184/НД/АВ/П/ТД-ФС від 25.10.2021 року, якою накладено на позивача штраф у розмірі 360 000,00 грн. (по 180 000,00 грн. за кожного працівника, з якими не оформлено трудових відносин) на підставі абз.3 ч.2 ст. 265 КЗпП України (а.с. 15 - 17).

Не погоджуючись з оскаржуваною постановою про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення №ХК29505/1184/НД/АВ/П/ТД-ФС від 25.10.2021 року, позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з даним адміністративним позовом.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України від 05.04.2007 №877-V "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" визначено, що заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються шляхом проведення перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та інших дій.

Державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, що встановлено ст. 259 КЗпП України.

Згідно з ч.1 ст. 259 КЗпП України, державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

За приписами частини четвертої статті 2 Закону №877-V, заходи контролю здійснюються органами Державної фіскальної служби (крім митного контролю на кордоні), державного нагляду за дотриманням вимог ядерної та радіаційної безпеки (крім здійснення державного нагляду за провадженням діяльності з джерелами іонізуючого випромінювання, діяльність з використання яких не підлягає ліцензуванню), державного архітектурно-будівельного контролю (нагляду), державного нагляду у сфері господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім діяльності з переказу коштів, фінансових послуг з ринку цінних паперів, похідних цінних паперів (деривативів) та ринку банківських послуг), державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зокрема державного нагляду (контролю) в галузі цивільної авіації - з урахуванням особливостей, встановлених Повітряним кодексом України, нормативно-правовими актами, прийнятими на його виконання (Авіаційними правилами України), та міжнародними договорами у сфері цивільної авіації.

При цьому, відповідно до частини п`ятої статті 2 Закону №877-V зазначені у частині четвертій цієї статті органи, що здійснюють державний нагляд (контроль) у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зобов`язані забезпечити дотримання вимог статті 1, статті 3, частин першої, четвертої, шостої - восьмої, абзацу другого частини десятої, частин тринадцятої та чотирнадцятої статті 4, частин першої - четвертої статті 5, частини третьої статті 6, частин першої - четвертої та шостої статті 7, статей 9, 10, 19, 20, 21, частини третьої статті 22 цього Закону.

Згідно з пунктом 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №96, Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Відповідно до пункту 7 цього Положення Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Згідно Положення про Головне управління Держпраці у Харківській області, затвердженого наказом Державної служби України з питань праці від 03.08.2018 року № 84 (далі - Положення), Головне управління Держпраці у Харківській області є територіальним органом Державної служби України з питань праці, що їй підпорядковується.

Відповідно до підпункту 5 пункту 4 Положення № 84, Головне управління Держпраці у Харківській області здійснює державний контроль за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю.

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю визначено Порядком здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 823 (далі - Порядок № 823).

За змістом пункту 2 Порядку №823, заходи державного контролю за додержанням законодавства про працю здійснюються у формі інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань, що проводяться інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів.

За результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) (далі - акт), і в разі виявлення порушень вимог законодавства про працю - припис щодо їх усунення (пункт 19 Порядку №823).

Відповідно до пункту 20 Порядку №823 акт складається в останній день інспекційного відвідування або невиїзного інспектування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та об`єктом відвідування або уповноваженою ним особою. Один примірник акта залишається в об`єкта відвідування.

Статтею 265 КЗпПУ передбачена відповідальність за порушення законодавства про працю.

Так, абзацами 2, 3 частини 2 статті 265 КЗпПУ визначено, що юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі:

- фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час або за трудовим договором з нефіксованим робочим часом у разі фактичного виконання роботи протягом усього робочого часу, установленого на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення, а до юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю та є платниками єдиного податку першої - третьої груп, застосовується попередження;

- вчинення порушення, передбаченого абзацом другим цієї частини, повторно протягом двох років з дня виявлення порушення - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення.

Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення затверджений постановою КМУ № 509 від 17.07.2013 р. (далі по тексту - Порядок №509) визначає механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою ст. 265 КЗпПУ та частинами другою сьомою ст. 53 Закону України Про зайнятість населення.

Відповідно до пункту 2 Порядку № 509, однією з підстав для накладення штрафів є акт про виявлення під час перевірки суб`єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу.

Системний аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що посадові особи управління Держпраці мають право проводити позапланові перевірки суб`єктів господарювання на предмет дотримання порядку оформлення найманих працівників на роботу, та на підставі встановлених порушень законодавства про працю та/або зайнятість населення, зафіксованих в акті інспекційного відвідування, накладати штрафи за порушення вимог трудового законодавства. При цьому, необхідною умовою для застосування відповідних санкцій є встановлення факту трудових відносин з суб`єктом господарювання, які не оформлені належним чином.

Оскаржуваною постановою про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення №ХК29505/1184/НД/АВ/П/ТД-ФС від 25.10.2021 року накладено на позивача штраф у розмірі 360 000,00 грн. (по 180 000,00 грн. за кожного працівника, з якими не оформлено трудових відносин) на підставі абзацу 3 частини 2 статті 265 КЗпП України та постанови КМУ №509 (а.с. 15 - 17).

Підставою прийняття Головним управлінням Держпраці у Харківській області оскаржуваної постанови про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення №ХК29505/1184/НД/АВ/П/ТД-ФС від 25.10.2021 року слугував акт інспекційного відвідування (а.с. 9 - 14), в якому зазначено, що за результатами проведеного інспекційного відвідування встановлено, що в порушення вимог частини третьої статті 24 Кодексу законів про працю України двох працівників фактично було допущено до роботи 10.09.2021 року без укладення з ними трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з: адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

В акті інспекційного відвідування зазначено, що ФО-П ОСОБА_1 не надано жодних документів, що підтверджує факт належного оформлення трудових відносин з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Суд не погоджується з висновком Головного управління Держпраці щодо допуску позивачем до роботи двох вказаних вище працівників до роботи без їх офіційного оформлення шляхом укладення з ними трудового договору, з огляду на наступне.

Під час проведення заходу державного контролю у формі інспекційного відвідування 10.09.2021 року об 11:00 год. за фактичним місцем здійснення підприємницької діяльності ФО-П ОСОБА_1 - АДРЕСА_1 , були зафіксовані та опитані наступні працівники:

1) ОСОБА_2 (рубав дрова), усно повідомив своє прізвище, ім`я, по батькові, зазначив, що допомагає;

2) ОСОБА_3 , усно повідомила своє прізвище, ім`я, по батькові, зазначила, що "вийшла сьогодні за проханням ОСОБА_1 ". Правові підстави здійснення діяльності в інтересах ОСОБА_1 вказані особи не повідомили. Одночасно, ФО-П ОСОБА_1 під відеофіксацію повідомила, що співробітники у неї тільки ОСОБА_3 з її чоловіком. Також повідомила, що ОСОБА_2 рубав дрова для протоплення її будівлі (дому) (на 0 хв. 01 сек. по 1 хв. 54 сек. відеозапису №IMP _800-0713_0042).

Таким чином, як зазначено державними інспекторами в акті, ФО-П ОСОБА_1 здійснено фактичний допуск двох осіб - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 без укладення з ними трудового договору, що є порушенням вимог частини третьої статті 24 КЗпП України.

Згідно ч.3 ст. 34 КЗпП України, працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Разом з відзивом на позов представником відповідача до суду надано відеозапис його проведення, розміщений на СД-диску (а.с. 11).

На відеозапису (диск 1) зафіксовані, зокрема, два чоловіка, один з яких знаходився біля дров, а також дівчина на літній кухні.

Так, в акті інспекційного відвідування ФО-П ОСОБА_1 письмово зазначила, що на момент перевірки в гостях в неї була її племінниця, ОСОБА_3 , яка в неї проживає разом зі своїм чоловіком ОСОБА_2 . Найманих працівників вона не використовує (арк. 9 акту).

В матеріалах справи містяться копії пояснень ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 125 - 126). Так, в своїх поясненнях ОСОБА_2 повідомив, що постійно працює в АТ "Трест Житлобуд - 1" та займає посаду охоронця. В період з 06.09.2021 по 11.09.2021 був в гостях у тітки його дружини ( ОСОБА_3 ) - ОСОБА_1 в селі Придонецьке Харківської області. Все літо його дружина перебувала у позивачки в гостях. В момент прибуття державних інспекторів 10.09.2021 року близько 11:00 він разом з чоловіком позивача ОСОБА_4 (свідоцтво про шлюб НОМЕР_1 від 26.08.1989 року (а.с. 111) перебував на подвір`ї його будинку та рубав дрова, поки його жінка ОСОБА_3 готувала їжу на вогнищі (а.с. 125).

Відповідно до ч.2 ст.2 КЗпП, працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.

Довідкою АТ "Трест Житлобуд - 1" від 20.12.2021 року №425к підтверджено, що ОСОБА_2 працює у приватному акціонерному товаристві "Трест Житлобуд - 1" підрозділі №7 на посаді сторожа, з 24.06.2021 року (наказ №59к від 23.06.2021 року) по теперішній час (а.с. 127).

Також, в своїх поясненнях ОСОБА_3 зазначила, що все літо 2021 року гостювала у своєї тітки ОСОБА_1 в селі Придонецьке Харківської області. В момент прибуття державних інспекторів 10.09.2021 року займалася приготування їжі для родини. В цей час її чоловік ОСОБА_2 колов дрова на подвір`ї, необхідні для приготування їжі на відкритому вогнищі. Трудових відносин зі своєю тіткою ОСОБА_1 не має (а.с. 126).

Факт родинних зв`язків ОСОБА_1 та ОСОБА_3 підтверджено матеріалами справи (а.с. 109 - 114).

Відповідно до положень статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч.1 ст. 92 КАС України, виклик свідка здійснюється за заявою учасника справи.

Показаннями свідка є повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи (ч.1 ст. 91 КАС України).

З метою з`ясування, чи дійсно позивачем було допущено порушення, зазначене в акті інспекційного відвідування від 23.09.2021 року за №ХК29505/1184/НД/АВ, за заявою представника позивача судом було викликано гр. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 для допиту в судовому засіданні в якості свідків.

З показань свідка ОСОБА_2 , наданих ним в судовому засіданні від 22.02.2022 року встановлено, що він працює охоронцем. На питання суду, де він був 10.09.2021 року та чим займався в момент прибуття державних інспекторів ( АДРЕСА_2 ), він повідомив, що поїхав до своєї дружини, допомагав по господарству. Грошових коштів за свою допомогу не отримував, трудових відносин з ФО-П ОСОБА_1 не має.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні від 22.02.2022 року також надала пояснення зазначивши, що влітку приїздить до своєї тітки ОСОБА_1 . На базі відпочинку в с. Придонецьке Харківської області періодично буває. В момент прибуття державних інспекторів 10.09.2021 року займалася приготування їжі для своєї родини. Перевіряючим представилась, повідомила, що не є співробітником (найманим працівником) ФО-П ОСОБА_1 та не працює на базі відпочинку, трудових відносин з нею не має. Для гостей бази їжу не готує.

Крім того, на вимогу Головного управління Держпраці у Харківській області про надання документів від 10.09.2021 року №ХК29505/1184/НД, в письмових поясненнях від 15.09.2021 року ОСОБА_1 повідомила, зокрема, що не використовує працю найманих працівників, що також зафіксовано в акті інспекційного відвідування (арк. 3 акту).

Отже, твердження державних інспекторів, викладених в акті перевірки та у відзиві на позов стосовно того, що ФО-П ОСОБА_1 не надано жодних документів, що підтверджує факт належного оформлення трудових відносин з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , не приймаються судом до уваги враховуючи відсутність жодних відносин в межах провадження підприємницької діяльності з такими особами.

Суд також звертає увагу, що позаплановий захід державного нагляду (контролю) здійснювався за фактичним місцем здійснення підприємницької діяльності ФО-П ОСОБА_1 - АДРЕСА_1 .

В акті інспекційного відвідування зазначено, що відповідно до інформації з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, основним видом діяльності ФО-П ОСОБА_1 є: код КВЕД 68.20 - надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна. Перевіряєма особа надає в користування територію (пірс).

Представником відповідача разом з відзивом на позов надано до суду роздруківки з мережі Інтернет (а.с. 82 - 98), які містять контакти комплексу "Лесная зимка", розташованого за адресою: Харківська область, Ізюмський район, село Придонецьке. В переліку послуг згаданого вище комплексу зазначено, зокрема, що "харчування здійснюється самостійно" (а.с. 91).

У відповіді на відзив представник позивача підтвердив вказану інформацію, що позивач в рамках здійснення підприємницької діяльності вказані послуги з приготування їжі не надає (а.с. 101 - 106). Також, в ході інспекційного відвідування ОСОБА_1 зазначила, що вона здійснює діяльність та обслуговує громадян, а також надає послуги та сама прибирає, працює, що зафіксовано в акті інспекційного відвідування.

Таким чином, висновки акту інспекційного відвідування ґрунтуються виключно на припущеннях, допустимих доказів вчинення роботодавцем відносно працівників порушення законодавства про працю Головним управлінням до суду не надано.

З приводу розміру застосованого штрафу, суд також звертає увагу.

Так, абзацами 2, 3 частини 2 статті 265 КЗпПУ визначено, що юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі:

- фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час або за трудовим договором з нефіксованим робочим часом у разі фактичного виконання роботи протягом усього робочого часу, установленого на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення, а до юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю та є платниками єдиного податку першої - третьої груп, застосовується попередження;

- вчинення порушення, передбаченого абзацом другим цієї частини, повторно протягом двох років з дня виявлення порушення - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення.

За результатами розгляду справи про накладення штрафу та на підставі акту інспекційного відвідування від 23.09.2021 року за №ХК29505/1184/НД/АВ щодо виявлених порушень ФО-П ОСОБА_1 , посадовими особами Головного управління Держпраці у Харківській області винесено постанову про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення №ХК29505/1184/НД/АВ/П/ТД-ФС від 25.10.2021 року, якою накладено на позивача штраф у розмірі 360 000,00 грн. (по 180 000,00 грн. за кожного працівника, з якими не оформлено трудових відносин) на підставі абз.3 ч.2 ст. 265 КЗпП України (а.с. 15 - 17).

В акті інспекційного відвідування від 23.09.2021 року за №ХК29505/1184/НД/АВ зазначено, що останній захід державного нагляду (контролю) у відношенні ФО-П ОСОБА_1 проводився з 17.11.2020 по 30.11.2020, за результатами якого складено акт №ХК272343242/НД/ДВ та винесено припис (арк. 2 акту).

З матеріалів справи судом встановлено, що рішенням Державної служби України з питань праці від 18 лютого 2021 року про розгляд скарги ФО-П ОСОБА_1 від 22.01.2021 на припис скасовано вказаний припис про усунення виявлених порушень від 30.11.2021 року №ХК27234/3242/НД/АВ/П (а.с. 18).

Таким чином, відповідачем протиправно застосовано до позивача штраф, передбачений абзацом 3 частини 2 статті 265 КЗпП України, оскільки припис про усунення виявлених порушень від 30.11.2021 року №ХК27234/3242/НД/АВ/П, складений за результатами попереднього інспекційного відвідування, проведеного у відношенні ФО-П ОСОБА_1 скасований у листопаді 2020 року.

Відповідно до ч.1 та 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не доведено правомірності винесення ним оскаржуваної постанови про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення №ХК29505/1184/НД/АВ/П/ТД-ФС від 25.10.2021 року та наявності поршень, у позивача порушень ч. 3 ст. 24 КЗпП України, викладені в оскаржуваній постанові факти не відповідають дійсності.

Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 шляхом визнання протиправною та скасування постанови Головного управління Держпраці у Харківській області про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення №ХК29505/1184/НД/АВ/П/ТД-ФС від 25.10.2021 року.

Щодо з`ясування та дослідження судом решти доводів та аргументів, якими представник позивача доводить протиправність оскаржуваної постанови, слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи, зокрема, позивача), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (№ 65518/01; пункт 89), Проніна проти України (№ 63566/00; пункт 23) та Серявін та інші проти України (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З приводу заяви про відшкодування понесених позивачем витрат на правничу допомогу при розгляді даної справи, сума яких складає 27 875,00 грн. (а.с. 141 - 143), суд зазначає наступне.

Положеннями ст. 139 КАС України передбачено стягнення судових витрат стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. 1 ст. 134 КАС України).

Згідно з ч. 2 ст. 134 КАС України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 4 ст. 134 КАС України).

Відповідно до ч. 6 ст. 134 КАС України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 7 ст. 134 КАС України).

Суд звертає увагу, що копію заяви позивача про стягнення судових витрат вручено уповноваженому представнику відповідача в судовому засіданні від 22.02.2022 року, що підтверджено матеріалами справи (а.с. 149 - 151).

Проте, представником відповідача заперечень щодо суми понесених витрат на правничу допомогу та її зменшення, у встановлений судом строк до канцелярії суду не надано, причин поважності їх неподання відповідачем не повідомлено.

Зважаючи на те, що на території м. Харкова з 24.02.2022 ведуться активні бойові дії, представником відповідача також не надано до суду клопотань про продовження строку подання до суду заперечень на заяву про стягнення судових витрат, пов`язаних з розглядом даної справи.

Статтею 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", визначено, що інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення; представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Відповідно до п.п. 1, 2, 6 ч. 1 та ч. 2 ст. 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", до видів адвокатської діяльності, серед іншого, відносяться: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Таким чином, до правової допомоги належать консультації та роз`яснення з правових питань, складання заяв, скарг та інших документів правового характеру, представництво у судах тощо.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права міститься у постанові Верховного Суду від 31.07.2018 року по справі № 820/4263/17.

Також, згідно ч.2 ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Аналогічні висновки також викладені в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 15 лютого 2022 року у справі №280/569/21, що враховується судом при вирішенні питання відшкодування понесених позивачем витрат на правничу допомогу.

Як свідчать матеріали справи, між Адвокатом Кіпенко Я.І. (Адвокат) та ФО-П Брюхановою Н.М. (Клієнт) 01.12.2021 року укладено договір про надання правової допомоги, за умовами якого Адвокат приймає доручення Клієнта та бере на себе зобов`язання надати останньому правову допомогу щодо надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, складання звернень та ін. документів правового характеру, складання процесуальних документів, представництва та захисту інтересів Клієнта, зокрема, в судах під час здійснення адміністративного судочинства (розділ І Договору) (а.с. 144 - 146).

Згідно п.3.1 розділу ІІІ Договору, розмір гонорару, який Клієнт сплачує Адвокату за надану правову допомогу в межах цього Договору, визначається його сторонами окремою додатковою угодою, яка є невід`ємною частиною Договору.

Додатковою угодою №1 до Договору про надання правової допомоги сторонами Договору встановлено фіксований порядок обчислення адвокатського гонорару, сума якого складає 27 875,00 грн. (а.с. 147).

Також, 22 лютого 2022 сторонами Договору про надання правової допомоги від 01.12.2021 року підписано Акт виконаних робіт №22-а (а.с. 148), наданих відповідно до Договору про надання правової допомоги від 01.12.2021 року, за яким Адвокат надав Клієнту правову допомогу, а саме:

- консультація з вивченням документів - 3 500,00 грн.;

- складання відповіді на відзив на позовну заяву - 6 000,00 грн.;

- складання заяви про залучення третьої особи - 1 625,00 грн.;

- складання заяви про виклик свідків - 1 625,00 грн.;

- складання заяви в порядку ст. 166 КАС України - 1 625,00 грн.;

- ведення справи - 10 000,00 грн.;

- участь у судовому засіданні - 3 500,00 грн.

Загальна сума складає 27 875,00 грн.

Верховний Суд в постанові від 03 березня 2021 року у справі №640/18964/17 зазначив, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц вказала про виключення ініціативи суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу застосувала відповідний підхід надавши оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона мала заперечення. Отже, принцип співмірності розміру витрат на професійну правничу допомогу повинен застосовуватися відповідно до вимог частини шостої статті 134 КАС України за наявності клопотання іншої сторони.

Зазначене свідчить, що відповідач, як особа, яка заперечує відносно визначеного позивачем розмір витрат на оплату правничої допомоги, зобов`язаний навести обґрунтування та надати відповідні докази на підтвердження його доводів щодо неспівмірності заявлених судових витрат із заявленими позовними вимогами, подавши відповідне клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, а суд, керуючись принципом співмірності, обґрунтованості та фактичності, вирішує питання розподілу судових витрат керуючись критеріями, закріпленими у статті 139 КАС України.

Однак, відповідачем не надано до суду заперечень щодо суми понесених витрат на правничу допомогу та її зменшення, причин їх неподання до суду також не повідомлено.

В той час, при визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268) (постанова Верховного Суду від 15 лютого 2022 року у справі №280/569/21).

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Вищевказаний висновок також узгоджується з правовою позицією Верховного суду, висловленою в постанові від 23.04.2019 року по справі №826/9047/16.

Так, згідно Акту виконаних робіт №22-а від 22 лютого 2022 року (а.с. 148), Адвокат надав Клієнту правову допомогу, а саме:

- консультація з вивченням документів - 3 500,00 грн.;

- складання відповіді на відзив на позовну заяву - 6 000,00 грн.;

- складання заяви про залучення третьої особи - 1 625,00 грн.;

- складання заяви про виклик свідків - 1 625,00 грн.;

- складання заяви в порядку ст. 166 КАС України - 1 625,00 грн.;

- ведення справи - 10 000,00 грн.;

- участь у судовому засіданні - 3 500,00 грн.

Загальна сума складає 27 875,00 грн.

Суд звертає увагу, що понесені витрати, пов`язані з веденням даної адміністративної справи, що визначено окремою адвокатською послугою (10 000,00 грн.), є загальним поняттям, що пов`язано та включає в себе всі інші послуги, надані Адвокатом Клієнту в рамках даної справи (консультація з вивченням документів, складання відповіді на відзив, заяв та участь у судових засіданнях), та не може бути врахована як окрема послуга.

Крім того, складання заяв про про залучення третьої особи (1 625,00 грн.), про виклик свідків (1 625,00 грн.), а також заяви в порядку ст. 166 КАС України (1 625,00 грн.) не стосується надання правової допомоги, тому понесені витрати у зв`язку з їх складанням є необґрунтованими.

Таким чином, враховуючи обставини справи, суть виконаних послуг в рамках договору про надання правничої допомоги від 01.12.2021 року, суд дійшов висновку, що сума, заявлена до відшкодування у розмірі 27 875,00 є надмірною.

Проте, суд вважає за необхідне присудити на користь позивача шляхом стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрати на правову допомогу у сумі 13 000,00 грн.

Таким чином, заява про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судові витрати на професійну правничу допомогу підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 2, 6-10, 13, 14, 77, 139, 205, 242-246, 250, 255, 257-262, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Держпраці у Харківській області (вул. Алчевських, буд. 40, м. Харків, 61002, ) про визнання протиправною та скасування постанови - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпраці у Харківській області про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення №ХК29505/1184/НД/АВ/П/ТД-ФС від 25.10.2021 року.

Стягнути на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати в розмірі 3300 (три тисячі триста) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпраці у Харківській області ().

Стягнути на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати на правничу допомогу у розмірі 13000 (тринадцять тисяч) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпраці у Харківській області ().

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Шевченко О.В.