Справа № 443/760/22
Суддя: ПАВЛІВ А. І.
Дата ухвалення: 2022-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №443/760/22
Провадження №2-а/443/15/22
РІШЕННЯ

іменем України

18 серпня 2022 року місто Жидачів

Жидачівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Павліва А.І.,

секретар судового засідання Стасів С.І.,

розглянувши у судовому засіданні в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського СРПП Стрийського РУП ГУНП у Львівській області старшого сержанта Трубича Зеновія Володимировича, Головного управління Національної поліції у Львівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії БАВ №172187 від 17.07.2022,

встановив:

Стислий виклад позиції сторін.

ОСОБА_1 (позивач) подав до суду позов до поліцейського СРПП Стрийського РУП ГУНП у Львівській області старшого сержанта Трубича Зеновія Володимировича, Головного управління Національної поліції у Львівській області (відповідачі), у якому просить визнати протиправною та скасувати постанову інспектора СРПП Стрийського РУП ГУНП у Львівській області старшого сержанта Трубича Зеновія Володимировича від 17.07.2022 серії БАВ №172187. Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ознаками частини 5 статті 121 та частини 2 статті 122 КУпАП щодо нього закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, недоведеністю вини.

В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору позивач покликався на те, що до постанови не додано жодного доказу, як і відсутні посилання у самій постанові на будь-які докази його вини. Інспектором не складено протокол про адміністративне правопорушення не зважаючи на те, що ним оспорювалася постанова про адміністративне правопорушення, не роз`яснено його права та обов`язки, не повідомлено належним чином про дату та час розгляду, не надано можливості скористатися правовою допомогою та відмовлено у можливості надати письмові пояснення, не досліджено належним чином усі обставини справи.

Відповідачі поліцейський СРПП Стрийського РУП ГУНП у Львівській області Трубич З.В. та Головне управління Національної поліції у Львівській області правом на подання відзиву не скористалися.

Заяви, клопотання, подані учасниками справи.

Позивачем подано заяву про долучення до матеріалів справи квитанції про сплату судового збору (а.с.13).

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою від 19.07.2022 позовну заяву залишено без руху (а.с.11-12).

Ухвалою від 21.07.2022 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду у судовому засіданні в порядку письмового провадження (а.с.15-16).

Суд, з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, доходить висновку, що позов підлягає до задоволення частково виходячи з такого.

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Згідно з постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ №172187 від 17.07.2022, ОСОБА_1 17.07.2022 о 12 год 20 хв у с. Угерсько, керуючи транспортним засобом «Kia Clarus», реєстраційний номер НОМЕР_1 , був не пристебнутим ременем пасивної безпеки та при зупинці працівниками поліції не увімкнув аварійну світлову сигналізацію, чим порушив пункти 2.3. «в», 9.9. «б» ПДР, чим скоїв адміністративні правопорушення, передбачені частиною 5 статті 121, частиною 2 статті 122 КУпАП, у зв`язку з чим на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 510,00 грн (а.с.8).

Зміст спірних правовідносин.

Спірні правовідносини носять публічно-правовий характер та виникли між сторонами у зв`язку з незгодою позивача з рішенням суб`єкта владних повноважень щодо порушення позивачем Правил дорожнього руху та накладення, у зв`язку з цим, на нього адміністративного стягнення у виді штрафу.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Конституції України, Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), Кодексу адміністративного судочинства (далі КАС України) та Правил дорожнього руху (далі ПДР).

Так, частина 2 статті 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями частини 5 статті 121 КУпАП, адміністративним правопорушенням є порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами.

Відповідно до приписів частини 2 статті 122 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнано порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів.

За змістом частин 2 та 3 статті 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

Нормою частини 5 статті 258 КУпАП передбачено, що якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі, або порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до вимог статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені частиною 5 статті 121, частиною 2 статті 122 КУпАП.

Згідно з вимогами підпункту «в» пункту 2.3. ПДР, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. №1306, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.

Приписами підпункту «ґ» пункту 9.1. ПДР встановлено, що попереджувальними сигналами є увімкнення аварійної сигналізації, сигналів гальмування, ліхтаря заднього ходу, розпізнавального знака автопоїзда.

Відповідно до положень пункту 9.2. ПДР, водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку: а) перед початком руху і зупинкою; б) перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Згідно з підпунктом «б» пункту 9.9. ПДР, аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена у разі зупинки на вимогу поліцейського або внаслідок засліплення водія світлом фар.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Так, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення.

Згідно з приписами частини 1 статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Нормою частини 2 статті 251 КУпАП визначено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно з положеннями частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За змістом частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах.

Крім цього, суд враховує роз`яснення, викладені у пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», згідно з якими зміст постанови повинен відповідати вимогам, встановленим статтями 283, 284 КУпАП. У ній, зокрема, необхідно зазначити докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Мотивована оцінка наведених учасниками справи аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених доказів, що уповноваженою особою (поліцейським) 17.07.2022 ухвалено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ №172187 стосовно ОСОБА_1 за частиною 5 статті 121, частиною 2 статті 122 КУпАП, якою на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 510,00 грн.

Надаючи оцінку аргументам позивача суд зазначає таке.

Так, суд наголошує, що завданням адміністративного судочинства відповідно до приписів частини 1 статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини 1 статті 4 КАС України).

Приписами статті 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено перелік справ про адміністративні правопорушення, які розглядаються органами Національної поліції (зокрема справи про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 121, частиною 1 статті 126 КУпАП).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Системний аналіз зазначених правових норм дає підстави вважати, що при розгляді справ про адміністративне правопорушення, зокрема, передбачене частиною 5 статті 121, частиною 2 статті 122 КУпАП, працівники органів (підрозділів) Національної поліції діють від імені органів Національної поліції, а отже не можуть виступати відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган (підрозділ) Національної поліції.

Цей висновок повністю узгоджується з правовим висновком, зробленим Верховним Судом 17 вересня 2020 року у справі №742/2298/17.

Суд звертає увагу на те, що позивачем визначено двох відповідачів поліцейського СРПП Стрийського РУП ГУНП у Львівській області старшого сержанта Трубича З.В. та Головне управління Національної поліції у Львівській області.

З огляду на приписи статей 2, 4 КАС України та статті 222 КУпАП, а також на правовий висновок Верховним Судом від 17 вересня 2020 року у справі №742/2298/17, суд доходить переконання, що поліцейський СРПП Стрийського РУП ГУНП у Львівській області старший сержант Трубич З.В. є неналежним відповідачем у цій справі, відтак підстави для задоволення позову до цієї особи відсутні.

Нормами частин 1 та 2 статті 258 КУпАП передбачено обставини, за наявності яких протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення.

Так, за змістом частини 2 вказаної статті КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції. Водночас, положеннями статті 222 КУпАП до повноважень органу Національної поліції віднесено розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачених частиною 5 статті 121 та частиною 2 статті 122 КУпАП.

Крім цього, суд зауважує, що норма частини 5 статті 258 КУпАП покладає обов`язок на уповноважену посадову особу під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього КУпАП у разі оспорення особою допущеного порушення і адміністративного стягнення. Водночас, ця ж норма містить винятки, які законодавцем виокремленні словом «крім», до яких віднесено, зокрема, правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Отже, з системного аналізу зазначених норм, суд доходить висновку, що при розгляді уповноваженою особою органу Національної поліції справи про адміністративні правопорушення (у тому числі у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху), зокрема передбачені частиною 5 статті 121, частиною 2 статті 122 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення не складається.

Таким чином, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені частиною 5 статті 121, частиною 2 статті 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення без складання відповідного протоколу. Такий висновок суду повністю відповідає правовим висновкам, зробленим Верховним Судом 10.04.2019 у справі №752/15787/16-а та 20.05.2020 у справі №524/5741/16-а.

З огляду на викладене, суд вважає аргументи позивача щодо нескладення інспектором протоколу про адміністративне правопорушення помилковими, тому такі до уваги не бере.

Оцінюючи оскаржувану постанову на предмет її обґрунтованості, суд доходить переконання про хибність висновків уповноваженої особи (поліцейського) щодо кваліфікації дій ОСОБА_1 щодо неввімкнення аварійної світлової сигналізації після зупинки на вимогу поліцейського як адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 122 КУпАП.

Так, системний аналіз норм пунктів 9.1., 9.2., 9.9. та частини 2 статті 122 КУпАП дозволяє дійти висновку, що в одному випадку увімкнення аварійної сигналізації виникає за передбачених та визначених умов, а у іншому випадку встановлений обов`язок подання попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, при чому за не виконання останніх вимог прямо передбачена відповідальність за частиною 2 статті 122 КУпАП.

Суд зауважує, що диспозицією частини 2 статті 122 КУпАП передбачена відповідальність не за будь-яке порушення правил користування попереджувальними сигналами, а саме за порушення правил користування попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку і лише тоді таке порушення набуває ознак протиправності і суспільної шкідливості. Даною нормою права непередбачена відповідальність за порушення правил користування попереджувальними сигналами при зупинці транспортного засобу. При цьому зупинка на вимогу поліцейського не стосується початку руху чи зміни його напрямку.

Таким чином, суд вважає, що хоча позивач і не дотримався вимоги підпункту «б» пункту 9.9. ПДР, однак у його діях відсутній склад правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 122 КУпАП.

Щодо обґрунтованості постанови в частині дій ОСОБА_1 , які уповноваженою особою кваліфіковані як адміністративне правопорушення, передбачене частиною 5 статті 121 КУпАП, суд звертає увагу на те, що на підтвердження вчинення цього правопорушення наявна виключно постанова, яка, сама по собі, не є достатнім доказом вини ОСОБА_1 у його вчинені. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення. Водночас, інших належних та допустимих доказів, які б узгоджувалися з цією постановою та підтверджували викладені у ній обставини, суду не надано, хоча відповідно до вимог частини 2 статті 77 КАС України тягар (обов`язок) доказування правомірності зазначеної постанови покладено саме на відповідача.

За відсутності належних, допустимих та, у своїй сукупності, достатніх доказів вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення обставини, викладені у постанові про накладення адміністративного стягнення, породжують обґрунтовані сумніви у їх достовірності та набувають форми припущень, на яких не може ґрунтуватися процесуальне рішення (постанова).

Таким чином, з наведеного вбачається, що уповноваженою особою (поліцейським) факт вчинення правопорушення, в якому звинувачено позивача, жодним чином не зафіксовано та не підтверджено жодним належним та допустимим доказом, що міг бути забезпечений для такого роду порушень Правил дорожнього руху.

Отже, на переконання суду, поліцейським у своїй діяльності порушені принципи всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин, оскільки при розгляді справи було застосовано спрощений підхід, а саме: обґрунтування вини сформовано лише на одних даних сприйняття співробітника поліції, з яких неможливо визначити наявність або відсутність правопорушення, тобто без застосування будь-яких інших фактів, які б підтверджували наявність або відсутність вини позивача (показання свідків, відеофіксація тощо).

Надати оцінку аргументам відповідача Головного управління Національної поліції у Львівській області суд позбавлений можливості, оскільки такі ним не наведені.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Підсумовуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідачем Головним управлінням Національної поліції у Львівській області не підтверджено належними та допустимими доказами правомірність притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачені частиною 5 статті 121, частиною 2 статті 122 КУпАП, а судом не отримано доказів, які б свідчили про правомірність винесення оскаржуваного рішення, тому наявні обґрунтовані підстави для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі.

Способи судового захисту порушених прав, свобод або законних інтересів осіб у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначені статтею 286 КАС України.

Так, відповідно до частини 3 статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Зазначений перелік судових рішень, які може приймати суд першої інстанції у цій категорії справ, є вичерпний.

Беручи до уваги викладене, суд доходить переконання, що позов в частині скасування оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно позивача слід задовольнити повністю.

Водночас, позовні вимоги про визнання протиправною оскаржуваної постанови, зважаючи на приписи частини 3 статті 286 КАС України, задоволенню не підлягають, оскільки суд не наділений правом на їх вирішення у цьому провадженні.

Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити частково.

Розподіл між сторонами судових витрат.

Беручи до уваги вимоги частини 1 статті 139 КАС України, згідно з якими при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа, суд вважає, що понесені позивачем судові витрати (сплачена сума судового збору у сумі 496,20 грн) підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Національної поліції у Львівській області на користь позивача.

На підставі статті 19 Конституції України, статей 247, 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення та керуючись статтями 6, 9, 19, 77, 78, 90, 139, 243-246, 250, 262, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: Львівська область, Стрийський район, с. Дем`янка-Лісна, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) до поліцейського СРПП Стрийського РУП ГУНП у Львівській області старшого сержанта Трубича Зеновія Володимировича (місце перебування: Львівська область, м.Стрий, вул. Коссака,11), Головного управління Національної поліції у Львівській області (місцезнаходження: м. Львів, пл. Генерала Григоренка,3) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії БАВ №172187 від 17.07.2022 задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ №172187 від 17.07.2022 щодо накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за частиною 5 статті 121, частиною 2 статті 122 КУпАП у виді штрафу в сумі 510,00 грн та закрити справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за частиною 5 статті 121, частиною 2 статті 122 КУпАП.

У решті позовних вимог до Головного управління Національної поліції у Львівській області відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Національної поліції у Львівській області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у сумі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн 20 коп.

Відмовити повністю у позові ОСОБА_1 до поліцейського СРПП Стрийського РУП ГУНП у Львівській області старшого сержанта Трубича Зеновія Володимировича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії БАВ №172187 від 17.07.2022.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Дата складення повного судового рішення 18 серпня 2022 року.

Головуючий суддя А.І. Павлів