Справа № 420/7044/19
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2022-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 серпня 2022 р.м.ОдесаСправа № 420/7044/19
Головуючий в 1 інстанції: Юхтенко Л.Р.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Коваля М.П.,

суддів Кравченка К.В.,

Зуєвої Л.Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одеса апеляційну скаргу адвоката Хомича Івана Олександровича в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 20 травня 2022 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 24 січня 2020 року, яке набрало законної сили 25 лютого 2020 року, позовну заяву ОСОБА_1 задоволено повністю. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо невиплати ОСОБА_1 заборгованості з виплати пенсії за період з травня 2018 року по серпень 2019 року у сумі 44939,51 грн. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області виплатити ОСОБА_1 заборгованість з виплати пенсії за період з травня 2018 року по серпень 2019 року у розмірі 44 939,51 грн. (сорок чотири тисячі дев`ятсот тридцять дев`ять гривень 51 копійка).

02 березня 2020 року Одеським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист по даній справі про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області виплатити ОСОБА_1 заборгованість з виплати пенсії за період з травня 2018 року по серпень 2019 року у розмірі 44 939,51 грн. (сорок чотири тисячі дев`ятсот тридцять дев`ять гривень 51 копійка).

05 січня 2021 року до Одеського окружного адміністративного суду звернувся представник позивача із заявою про встановлення судового контролю за виконанням рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 січня 2020 року по справі №420/7044/19. В обґрунтування вказаної заяви було зазначено, що виплата пенсії здійснена в повному обсязі не була, зокрема за період з 01.06.2018 року по 31.07.2018 року та з 01.10.2018 року по 31.08.2019 року заборгованість у розмірі 41737,63 грн. була нарахована, проте не виплачена, що зумовлює необхідність встановлення судового контролю за виконанням вказаного рішення.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 06 січня 2021 року було встановлено Головному управлінню Пенсійного фонду України в Одеській області строк для подання звіту про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 січня 2020 року по справі №420/7044/19.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2021 року було повторно встановлено Головному управлінню Пенсійного фонду України в Одеській області строк для подання звіту про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 січня 2020 року по справі №420/7044/19.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 17 травня 2021 року було встановлено Головному управлінню Пенсійного фонду України в Одеській області новий строк для подання звіту про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 січня 2020 року по справі №420/7044/19.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2021 року прийнято звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 січня 2020 року по справі №420/7044/19.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03 листопада 2021 року ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2021 року скасовано та прийнято нове судове рішення, яким зокрема відмовлено у прийнятті звіту Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 січня 2020 року по справі №420/7044/19. Встановлено Головному управлінню Пенсійного фонду України в Одеській області новий строк подання звіту про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 січня 2020 року по справі №420/7044/19.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2021 року було встановлено Головному управлінню Пенсійного фонду України в Одеській області новий строк для подання звіту про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 січня 2020 року по справі №420/7044/19.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2022 року було встановлено Головному управлінню Пенсійного фонду України в Одеській області новий строк для подання звіту про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 січня 2020 року по справі №420/7044/19.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 20 травня 2022 року було встановлено Головному управлінню Пенсійного фонду України в Одеській області новий строк для подання звіту про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 січня 2020 року по справі №420/7044/19.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду першої інстанції в частині незастосування до керівника суб`єкта владних повноважень штрафу в сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб згідно з частиною другою статті 382 КАС України, адвокат Хомич Іван Олександрович звернувся до П`ятого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою в інтересах ОСОБА_1 , в якій вважає, що оскаржувана ухвала судом першої інстанції в оскаржуваній частині прийнята з порушенням норм процесуального права, тому просить суд змінити оскаржувану ухвалу суду першої інстанції та накласти на керівника Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській штрафу в розмірі сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у зв`язку з невиконанням рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24.01.2020 у справі № 420/7044/19, а в іншій частині ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що судом першої інстанції неодноразово встановлювався новий строк для подання звіту про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24.01.2020 у справі № 420/7044/19, що на думку апелянта є неефективним способом правового захисту інтересів позивача, а для виконання рішення суду існує необхідність у накладенні штрафу на керівника Головного управління ПФУ в Одеській області, що прямо передбачено нормою закону у випадку невиконання судового рішення. Апелянт вважає, що при триваючому невиконанні рішення суду боржником має застосовуватися накладення штрафу на керівника органу державної влади, оскільки суд першої інстанції надав достатньо часу боржнику для виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24.01.2020 року. Таким чином, апелянт вважає, що існує фактична відмова відповідача від виконання рішення суду, відверте ігнорування рішення суду та його тривале невиконання всупереч вимогам статті 129¬1 Конституції України щодо обов`язковості судових рішень, що, крім іншого, підриває авторитет судової влади, у тому числі в частині обов`язковості виконання судових рішень, що вже неодноразово ставало предметом розгляду Європейського суду з прав людини.

Відповідач надав до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначено про законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, тому просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З огляду на приписи ч.1 ст. 308 КАС України, згідно яких суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, враховуючи оскарження ухвали суду першої інстанції виключно в частині незастосування до керівника суб`єкта владних повноважень штрафу в сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, правова оцінка висновкам суду першої інстанції надається судом апеляційної інстанції виключно у вказаній частині.

Вирішуючи спірне питання, суд першої інстанції виходив з того, що положеннями ч.2 ст. 382 КАС України встановлено, що за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, проте приписи статті 382 КАС України не передбачають умови, при настанні яких має бути застосована вказана процесуальна форма судового контролю, а отже, суд має оцінювати та враховувати обставин у кожній конкретній справі окремо.

Вирішуючи дану справу в апеляційній інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Положеннями ст. 129-1 Конституції України закріплено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Конституційний Суд України, розглядаючи справу № 1-7/2013 у рішенні від 26.06.2013, зазначив про те, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення від 13.12.2012 р. № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 р. № 11-рп/2012).

Конституційний Суд України зазначив, що бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в рішенні у справі "Шмалько проти України" від 20.07.2004 вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (п. 43).

Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Відповідно до ч. 2-3 ст. 14 КАС України постанови і ухвали суду в адміністративній справі, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Відповідно до статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Таким чином, у відповідності до зазначених правових норм, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 січня 2020 року по справі №420/7044/19 є обов`язковим до виконання на всій території України.

Судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок. Це означає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

Статтею 382 КАС України передбачено судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах.

Відповідно до частин 1 та 2 вказаної статті суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З аналізу викладених норм вбачається, що судовий контроль за виконанням судових рішень здійснюється судом шляхом зобов`язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту про виконання судового рішення, а в разі неподання такого звіту встановленням нового строку для подання звіту та/або накладенням штрафу.

Згідно висновків Верховного Суду, сформульованих у межах справи №361/2109/17, за своєю правовою природою накладення судом штрафу за не виконання рішення суду є заходом процесуального примусу, передбаченого статтею 144 КАС України, з метою спонукання відповідних осіб до добросовісного виконання процесуальних обов`язків, зокрема, в частині накладеного судом обов`язку щодо подання звіту про виконання рішення суду, що обумовлено обов`язковістю виконання судового рішення як важливої складової права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею 129-1 Конституції України, статтями 14 та 370 КАС України.

Колегія суддів акцентує увагу, що якщо під час судового розгляду питання про накладення штрафу буде встановлено, що посадова особа або орган, відповідальні за виконання рішення, діяли добросовісно, то саме лише невиконання судового рішення не містить складу правопорушення, за яке можлива юридична відповідальність у вигляді штрафу. Тобто, обов`язковою умовою для накладення на керівника суб`єкта владних повноважень штрафу є встановлення для такого суб`єкта владних повноважень строку на подання звіту про виконання судового рішення та в подальшому неподання такого звіту у встановлений строк або не вчинення дій, спрямованих на виконання рішення.

Тобто, у випадку, якщо суб`єктом владних повноважень подано звіт, рішення суду в повному обсязі не виконане, проте суб`єкт владних повноважень вчинив всі залежні від нього дії для виконання судового рішення, суд повинен встановити новий строк для подання звіту.

При цьому, під час розгляду звіту про виконання рішення суду, суд зобов`язаний надавати правову оцінку кожному доводу суб`єкта владних повноважень стосовно підстав невиконання судового рішення, та у разі відсутності доказів, які б підтверджували сукупність послідовних та регулярних дій суб`єкта владних повноважень, які б свідчили, що відповідач дійсно бажає реалізувати свій обов`язок стосовно виконання судового рішення в найкоротші строки, застосовувати відповідний штраф.

За висновками Верховного Суду, викладеними зокрема у постанові від 01 лютого 2022 року (справа №420/177/20), переслідуючи мету забезпечення реалізації конституційного принципу обов`язковості судових рішень, зокрема, у публічно-правових спорах, адміністративні суди повинні зважено підходити до вибору процесуальних засобів такого забезпечення, щоб це не призводило до порушення основоположних засад адміністративного судочинства та щоб такі засоби не були надмірними за визначених умов та не призводили до порушення прав, гарантованих Конституцією та законами України, а також Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод. Це означає, що негативні наслідки недобровільного виконання судового рішення мають бути пропорційними та збалансованими, а санкції, накладені судом у зв`язку з невиконанням судового рішення, не повинні бути надмірними; при цьому мають враховуватися усі обставини, які стали причиною невиконання судового рішення, надаватися оцінка діям боржника, спрямованих на таке виконання, міру його вини тощо.

Згідно висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 31 жовтня 2018 року у справі № 704/1547/17 та від 23 квітня 2020 року у справі № 560/523/19, можливість накладення штрафу розглядається не самостійно, а за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або у разі неподання такого звіту. Накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штрафу є мірою покарання, а тому можливість суду накласти такий штраф може бути реалізована лише за умови встановлення судом обставин, які свідчать про умисне невиконання рішення суду, недобросовісність у діях суб`єкта владних повноважень, які свідчать про ухилення останнього від виконання рішення суду.

Так, на виконання ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2022 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області було надано звіт про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 січня 2020 року по справі №420/7044/19, який надійшов до Одеського окружного адміністративного суду 13.05.2022 року (т.1 а. с. 271-273).

Зокрема, відповідачем повідомлено суд, що постановою Кабінету Міністрів України від 10.11.2021 року № 1165 затверджено Порядок виплати пенсій не виплачених за період до місяця відновлення їх виплати, внутрішньо переміщеним особами та особам, які відмовилися відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи і зареєструвати місце проживання та постійно проживають на контрольованій Україною території (далі Порядок № 1165) . На виконання Постанови № 1165 доплату пенсії позивачу в сумі 44692,51 включено до переліку станом на 01.01.2022 року. Водночас, відповідач зазначав, що проведення виплат відповідно до Порядку № 1165 не може бути здійснено за рахунок власних коштів Пенсійного фонду України, що надійшли від сплати єдиного внеску, а буде здійснюватися лише у разі наявності на це відповідних бюджетних асигнувань. Окрім того, відповідач звертав увагу, що Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області неодноразово зверталось до Пенсійного фонду України з проханням виділити кошти на виплату позивачу нарахованого боргу.

До звіту про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 січня 2020 року по справі №420/7044/19 відповідачем було надано копію листа до Пенсійного Фонду України від 05.05.2022 року № 1500-0503-5/44082, в якому відповідач зокрема просить Пенсійний Фонд України розглянути можливість ОСОБА_1 нарахованого боргу по пенсійній виплаті з 01.06.2018 по 31.08.2019 у сумі 44692,51 грн.

Так, положеннями абз. 2 Порядку № 1165 передбачено, що пенсійні виплати за минулий період, у тому числі нараховані на виконання рішень суду, що набрали законної сили, проводяться отримувачам за окремою програмою, передбаченою в бюджеті Пенсійного фонду України на відповідну мету, за рахунок коштів державного бюджету України на відповідний рік.

За таких обставин, зважаючи на те, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області було здійснено конкретні заходи, спрямовані на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 січня 2020 року по справі №420/7044/19, а також надано до суду актуальні докази вчинення дій, спрямованих на виконання судового рішення, апеляційний суд не вбачає підстав для накладення на керівника пенсійного органу штрафу на даній стадії здійснення судового контролю.

Колегія суддів вважає за необхідне роз`яснити апелянту, що накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення суду, можливе або у разі ненадання звіту на виконання ухвали суду, або ненадання доказів, які свідчать про невжиття заходів, спрямованих на виконання рішення суду з моменту останнього встановлення строку надання звіту суб`єкта владних повноважень.

Враховуючи викладене, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, яким повно та правильно встановлено обставини справи і ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 292, 311, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Хомича Івана Олександровича в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 20 травня 2022 року залишити без задоволення.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 20 травня 2022 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий суддя: М. П. Коваль

Суддя: К.В. Кравченко

Суддя: Л.Є. Зуєва