Справа № 380/656/22
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2022-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2022 рокуЛьвівСправа № 380/656/22 пров. № А/857/9023/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

розглянувши в порядку письмово провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю транспортного будівництва у західному регіоні фірма «Західтрансбуд» на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 17 травня 2022 року про повернення позовної заяви (головуючий суддя Кедик М.В., м. Львів) у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю транспортного будівництва у західному регіоні фірма «Західтрансбуд» до Головного управління ДПС у Львівській області, Державної податкової служби України про реєстрацію податкової накладної,-

В С Т А Н О В И В :

товариство з обмеженою відповідальністю з транспортного будівництва у західному регіоні фірма «Західтрансбуд» 31.12.2021 (через засоби поштового зв`язку) звернулося в суд першої інстанції з позовом до Головного управління ДПС у Львівській області, у якому просило визнати протиправною та скасувати зупинку реєстрації податкової накладної від 09.06.2020 № 1 Головним управлінням Державної податкової служби України у Львівській області; збільшити термін розблокування податкової накладної від 09.06.2020 № 1 у зв`язку з дотриманням карантинних обмежень через хворобу Соvіd-19; зобов`язати Головне управління Державної податкової служби України у Львівській області здійснити реєстрацію податкової накладної від 09.06.2020 № 1.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 14 січня 2022 року відмовлено у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору та позовну заяву залишено без руху, у зв`язку із не сплатою судового збору та позивачем не додано заяви про поновлення строку, оформленої належним чином та доказів поважності причин пропуску строку звернення до адміністративного суду з даним позовом.

На виконання вимог ухвали позивачем подано заяву про поновлення строків на подання адміністративного позову та квитанцію про сплату судового збору.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 17 травня 2022 року визнано неповажними причини пропуску товариством з обмеженою відповідальністю з транспортного будівництва у західному регіоні фірма «Західтрансбуд» строку звернення до адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Львівській області про реєстрацію податкової накладної, наведені у клопотанні про поновлення строку звернення до адміністративного суду. У задоволенні клопотання про поновлення строку звернення до адміністративного суду відмовлено, позовну заяву повернуто позивачу, з підстав передбачених п.9 ч. 4 ст. 169 КАС України.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, товариство з обмеженою відповідальністю з транспортного будівництва у західному регіоні фірма «Західтрансбуд» оскаржило його в апеляційному порядку, вважає, що судом неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, а тому просить її скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В апеляційній скарзі зазначає, що повертаючи позовну заяву, суд не пересвідчився, що вжито вичерпні заходи для належного виконання заявником вимог законодавства України, та не врахував всі обставини, у тому числі і відсутність можливості у позивача направити до суду позовну заяву раніше.

Враховуючи норми КАС України, а також те, що повернення позовної заяви не повинно створювати штучні перешкоди для доступу до правосуддя в адміністративній справі, вважає, що суд першої інстанції, не врахував те, що позивач не міг звернутися до адміністративного суду з даним позовом раніше, так як не було фізичної можливості на це, відтак суд першої інстанції дійшов передчасного висновку щодо повернення позовної заяви.

Вважає, що за таких обставин, суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали дійшов помилкового висновку про повернення позовної заяви, що унеможливило доступ позивача до правосуддя, а тому оскаржувана ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції. Тобто, оскаржувана ухвала постановлена з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Тому відповідно до законодавства України має право звернутися до суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів.

Відповідно до п.1 ст. 121 КАСУ суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, якщо визнає причини його пропуску поважними.

Причини пропуску процесуального строку на подання позовної заяви є поважними, тобто наявні обставини, які з об`єктивних, незалежних апелянта підстав унеможливили своєчасне подання позову.

Водночас, Верховний Суд у своїй постанові від 23.06.2021 р. у справі № 924/1276/19 стверджує, що фактичний пропуск строку позовної давності не є безумовною підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, оскільки за наявності поважних причин такого пропуску, право позивача підлягає захисту.

Вважає, вказані обставини, а саме: активні дії у вигляді вищевказаного попереднього подання у грудні 2020 року адміністративного позову; реальна відсутність коштів на оплату судового збору у грудні 2020 року (погодні умови взимку не є сприятливі для виконання будівельних робіт, що призвело до часткової зупинки робіт, а це в свою чергу призвело до відсутності коштів на поточних рахунках ТзОВ «Західтрансбуд», основним видом економічної діяльності якого є будівництво мостів та тунелів - це КВЕД 42.13); факт того, що адміністрація підприємства у зимовий період хворіла на короновірусну інфекцію є поважною причиною пропуску строку позовної давності. Усі ці обставини є об`єктивно непереборними і пов`язані з дійсними труднощами для вчинення процесуальних дій у встановлений строк. При цьому, є очевидним, що перебування справи у провадженні судового органу, виключає необхідність вчинення процесуальних дій, спрямованих на припинення цього процесу.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних міркувань.

Залишаючи позовну заяву без руху і в подальшому повертаючи позовну заяву, з підстав передбачених п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України суд першої інстанції виходив з того, що , що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Частиною 1 ст. 123 КАС України передбачено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Згідно з ч. 2 ст. 123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до вимог п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Відтак, суд першої інстанції вважав, що вказані позивачем у заяві підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду не обгрунтовані належними та допустимими доказами, визнані судом неповажними, позовна заява підлягає поверненню.

Проте, колегія судів з такими доводами суду першої інстанції не погоджується

Згідно ч.ч. 1, 2, 3 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду регламентовані статтею 123 КАС України, відповідно до частини 3 якої якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому, перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно клопотання про поновлення строків, поданого на виконання вимог ухвали суду першої інстанції, позивач покликався на те, що на території України запроваджено обмежувальні протиепідемічні заходи з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SАRS-СоV-2, крім того, адміністрація хворіла, були відсутні кошти.

Колегія суддів зазначає, що право на захист у суді своїх прав і свобод є конституційною гарантією, яка забезпечується реальною можливістю усякій заінтересованій особі звернутися до суду у встановленому законом порядку про захист прав, свобод та інтересів та можливістю обирати спосіб захисту, використовуючи при цьому всі дозволені законодавством інструменти та засоби.

Відповідно до ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Проте право на доступ до суду не є абсолютним. Воно може підлягати законним обмеженням, таким як строки давності, обмеження доступу неповнолітніх і осіб, що страждають психічними розладами, тощо (рішення Європейського суду з прав людини у справі З та інші проти Сполученого Королівства ).

Суд першої інстанції, повернувши позовну заяву позивачу, позбавив позивача можливості захистити свої права та інтереси, відповідно порушив його право на захист прав, свобод та інтересів і розгляд справи в адміністративному суді, гарантовані п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод .

Європейський суд з прав людини також акцентує увагу на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом з тим, суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 р.).

У Рішеннях у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року та у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року, Європейський суд з прав людини зазначив, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це слід вважати як порушення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У Рішенні у справі «Белле проти Франції» від 4 грудня 1995 року Європейський суд з прав людини зазначив, що «стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми та їх застосування не повинні перешкоджати учасникам провадження використовувати доступні засоби захисту (Рішення у справі «Мельник проти України» від 28 березня 2006 року).

Суд має перевірити дотримання вимог Конвенції, переконатись що право доступу до суду не було обмежено таким чином, що нанівець зводиться вся його суть, також, обмеження доступі до суду не буде відповідати ч. 1 ст. 6, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (Рішення у справі «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам ІІ проти Німеччини» від 12 липня 2001 року).

Європейський Суд також вказав на те, що обмеження права на суд не повинні обмежувати або зменшити доступ людини таким чином або в такій мірі, що сама суть права знеціниться; такі обмеження не будуть сумісні положеннями Конвенції, якщо вони не переслідують законну мету або якщо немає розумної пропорційності між використовуваними засобами і переслідуваною метою (рішення Європейського Суду з прав людини у справі Перес де Рада Каванілес проти Іспанії).

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, механізм застосування позовної давності повинен бути достатньо гнучким, тобто, як правило, він мусить допускати можливість зупинення, переривання та поновлення строку позовної давності, а також корелювати із суб`єктивним фактором, а саме - обізнаністю потенційного позивача про факт порушення його права (пункти 62, 66 рішення від 20.12.2007 у справі «Фінікарідов проти Кіпру»).

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає причини пропуску строку поважними, оскільки позивач, враховуючи поширення в Україні коронавірусної хвороби Covid-19 та інші підстави, що наведені ним у заяві про поновлення стоку звернення до суду не мав об`єктивної можливості подати позов у встановлені КАС України строки.

Суд апеляційної інстанції вважає, що ухвалу суду першої інстанції слід скасувати, бо така прийнята з порушенням норм процесуального права, а справу направити до цього ж суду для продовження її розгляду.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 320, ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю транспортного будівництва у західному регіоні фірма «Західтрансбуд» задовольнити, ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 17 травня 2022 року про повернення позовної заяви по справі № 380/656/22 скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М. А. Пліш
судді О. М. Гінда
В. В. Ніколін