Справа № 440/5741/22
Суддя: О.О. Кукоба
Дата ухвалення: 2022-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

15 серпня 2022 року м. ПолтаваСправа №440/5741/22

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Кукоби О.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

1. Стислий зміст позовних вимог та їх обґрунтування.

ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (надалі - ГУПФ України в Полтавській області), у якому просив:

визнати протиправним та скасувати рішення Комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах при ГУПФ України в Полтавській області від 20.04.2022 №29 в частині відмови у зарахуванні до його стажу роботи на пільгових умовах, передбаченого пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" за періоди з 01.08.1995 по 30.09.1995, з 04.02.1997 по 15.04.2002;

зобов`язати відповідача зарахувати ОСОБА_1 у стаж роботи, що надає право на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" стаж роботи за періоди з 01.08.1995 по 30.09.1995, з 04.02.1997 по 15.04.2002.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що період трудової діяльності позивача підтверджений належним чином оформленими документами, наданими ним разом із заявою про підтвердження стажу роботи, а рішення пенсійного органу про відмову у зарахуванні до стажу роботи на пільгових умовах є протиправним та необґрунтованим.

2. Позиція відповідача.

Відповідач позов не визнав, у наданому до суду відзиві просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю /а.с. 110-111/. Свою позицію представник відповідача мотивував посиланням на правомірність та обґрунтованість оспорюваного рішення, зазначивши, що надані позивачем разом із заявою про підтвердження стажу роботи документи не містили відомостей про оплату праці, а також свідчили про перебування позивача у відпустках без збереження заробітної плати, переведення на роботу з неповним робочим днем, тижнем, місяцем, що свідчить про недоведеність повної зайнятості на зазначених роботах та відсутність підстав для зарахування до пільгового стажу роботи позивача спірних періодів.

3. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 12.07.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у цій справі, а її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників.

За приписами пункту 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат.

Обставини справи

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджено копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 /а.с. 5/.

28.03.2022 позивач звернувся до пенсійного органу із заявою про підтвердження стажу роботи /а.с. 125-126/, за результатами розгляду якої рішенням Комісії ГУПФ України в Полтавській області з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 20.04.2022 №29 підтверджено періоди роботи, передбаченої пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 20.12.1994 по 31.07.1995 та з 01.10.1995 по 03.02.1997, відмовлено у підтвердженні періодів роботи, передбаченої пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 01.08.1995 по 30.09.1995 та з 04.02.1997 по 15.04.2002 з огляду на відсутність відомостей про оплату праці, а також перебування позивача у відпустках без збереження заробітної плати, переведення на роботу з неповним робочим днем, тижнем, місяцем, що свідчить про недоведеність повної зайнятості на зазначених роботах /а.с. 122-124/.

Не погодившись із зазначеним рішенням пенсійного органу, позивач оскаржив його до суду.

Норми права, якими урегульовані спірні відносини

Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

За змістом пункту 1 частини першої статті 8 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (надалі - Закон №1058-IV) право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

У силу пункту 1 частини першої статті 9 Закону №1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком.

Частиною першою статті 24 Закону №1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування /частина друга статті 24 Закону №1058-IV/.

У відповідності до пункту 2 частини другої статті 114 Закону №1058-IV у редакції Закону України від 03.10.2017 №2148-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Аналогічні положення містяться у пункті "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Згідно з частиною першою статті 56 Закону України від 05.11.1991 №1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення" (надалі - Закон №1788-ХІІ) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Статтею 62 Закону №1788-ХІІ визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (надалі - Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з пунктом 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 20 Порядку №637 передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток N 5). У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.

Механізм підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремої категорії працівників у разі ліквідації підприємства, установи та організації без визначення правонаступника установлений Порядком підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 10.11.2006 №18-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України від 24.11.2006 за №1231/13105 (надалі - Порядок №18-1).

Пунктом 3 Порядку №18-1 передбачено, що підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років та періодів роботи на підприємствах, які розташовані на тимчасово окупованій території, здійснюється комісіями з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії.

За змістом пункту 11 Порядку №18-1 для підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, до заяви додаються: документи, які підтверджують факт припинення підприємства, установи, організації в результаті їх ліквідації (у тому числі архівні) - щодо підприємств, установ, організацій, ліквідованих до 01 липня 2004 року та/або щодо яких відсутні дані про проведення реєстраційних дій в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - Єдиний державний реєстр); трудова книжка; документи (за наявності), видані архівними установами, зокрема: довідка про заробітну плату; копії документів про проведення атестації робочих місць; копії документів про переведення на іншу роботу, на роботу з неповним робочим днем, надання відпусток без збереження заробітної плати.

Оцінка судом обставин справи

Згідно з частиною другою статті 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У цій справі предметом спору є правомірність рішення комісії пенсійного органу в частині відмови позивачу у підтвердженні стажу роботи на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону №1058-IV.

Виходячи з приписів частини другої статті 2 КАС України, суд перевіряє відповідність такого рішення критеріям правомірності рішення суб`єкта владних повноважень.

Суд враховує, що основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці трудова книжка має містити належним чином оформлені записи про займану посаду і період виконуваної роботи.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У випадку, якщо у трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється за правилами Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, на підставі документів, визначених у пункті 11 цього Порядку, у тому числі, виданих архівними установами, зокрема, довідок про заробітну плату, або інших документів, які можуть підтверджувати виконання робіт, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років.

За обставин цього спору рішенням комісії пенсійного органу позивачу відмовлено у зарахуванні до його стажу періодів роботи з 01.08.1995 по 30.09.1995 та з 04.02.1997 по 15.04.2002.

Залученою до матеріалів справи копією трудової книжки серії НОМЕР_2 /а.с. 8-25, 134-147/ підтверджено, що ОСОБА_1 :

20.12.1994 прийнятий на роботу до Лубенської мехколони №27 Акціонерного товариства "Полтаваелектро" за посадою електромонтера-лінійника другого розряду з монтажу повітряних ліній високої напруги і контактної мережі;

01.11.1995 присвоєний третій кваліфікаційний розряд електромонтера-лінійника з монтажу повітряних ліній високої напруги і контактної мережі;

08.09.1997 присвоєний четвертий кваліфікаційний розряд електромонтера-лінійника з монтажу повітряних ліній високої напруги і контактної мережі;

15.04.2002 звільнений з роботи за власним бажанням.

Лубенська механізована колона 27 була структурним підрозділом Відкритого акціонерного товариства "Полтаваелектро" без права юридичної особи, що підтверджено довідкою Головного управління статистики у Полтавській області від 26.02.2016 вих.№07-19/238з /а.с. 132/.

Відкрите акціонерне товариство "Полтаваелектро" та його відокремлені підрозділи, у т.ч., Лубенська механізована колона 27, ліквідовані Господарським судом Полтавської області внаслідок визнання банкрутом (без визначення правонаступника), про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань внесено запис від 18..03.2015 №6000470 /а.с. 127-131, 133/.

Разом із заявою від 28.03.2022 позивач надав пенсійному органу архівну довідку від 24.02.2022 №07-03/М-53, видану архівним сектором виконавчого комітету Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області, у якій повідомлено про роботу позивача у Лубенській мехколоні 27 АТ "Полтаваелектро" /а.с. 153/.

Також позивач надав пенсійному органу архівну довідку від 24.02.2022 №07-03/М-53-1 про заробітну плату за період з грудня 1994 року по квітень 2002 року /а.с. 153/.

Відмовляючи позивачу у зарахуванні до стажу періодів трудової діяльності з 01.08.1995 по 30.09.1995 та з 04.02.1997 по 15.04.2002 комісія пенсійного органу виходила з того, що надані ОСОБА_1 разом із заявою від 28.03.2022 документи не містили відомостей про оплату праці, а також свідчили про перебування позивача у відпустках без збереження заробітної плати, переведення на роботу з неповним робочим днем, тижнем, місяцем, що слугувало підставою для висновку про недоведеність повної зайнятості на зазначених роботах.

Оцінюючи такі доводи суд звертає увагу на те, що надана позивачем разом із заявою від 28.03.2022 архівна довідка від 24.02.2022 №07-03/М-53-1 містить відомості про нарахування заробітної плати ОСОБА_1 , зокрема і за період з лютого 1997 року по квітень 2002 року /а.с. 153/.

Рішення комісії пенсійного органу від 20.04.2022 №29, так само, як і відзив на позов, не містять обґрунтувань підстав неврахування цієї довідки під час розгляду заяви позивача від 28.03.2022 про підтвердження стажу роботи.

За змістом архівної довідки від 24.02.2022 №07-03/М-53-2 повідомлено, що згідно з книгами наказів з особового складу Лубенської мехколони №27 Відкритого акціонерного товариства "Полтаваелектро" дані про переведення на іншу роботу, про роботу з неповним робочим днем та надання відпустки без збереження заробітної плати гр. ОСОБА_1 за період роботи з 20.12.1994 по 15.04.2002 не значаться, крім наказів: від грудня 1996 року №119, від 04.02.1997 №17, від 17.04.1997 №48, від 04.01.1998 №1, від 04.01.1999 №2, від 10.03.1999 №29, від 05.04.1999 №40, від 28.04.1999 №52, від 01.06.1999 №64, від 01.07.1999 №71, від 02.08.1999 №74, від 01.09.1999 №80, від 04.10.1999 №85, від 03.11.1999 №96, від 04.01.2000 №1, від 15.02.2000 №22, від 05.04.2000 №36, від 06.11.2000 №66, від 15.11.2001 №112, від 01.11.2001 №110 /а.с. 28/.

Так, на підставі наказу Лубенської мехколони №27 від грудня 1996 №119 установлено з 02.01.1997 п`ятиденний робочий тиждень з вихідними днями в суботу та неділю;

наказом від 04.02.1997 №17 установлено з 04.02.1997 триденний робочий тиждень з вихідними днями: четвер, п`ятниця, субота, неділя; визначено керівникам відділів і служб надати відпустки без збереження заробітної плати;

наказом від 17.04.1997 №78 з метою створення сприятливих умов для святкування 27 квітня, 1, 2, 9 травня працівникам організації надано відпустки без збереження зарплати з 23 квітня по 11 травня 1997 року (23, 24, 25, 29, 30 квітня, 06, 07, 08 травня);

наказом від 04.01.1998 №1 з огляду на неукомплектованість мехколони №27 будівельно-монтажними об`єктами та в зв`язку з новорічними святами надано відпустки без збереження заробітної плати з 04 по 18 січня 1998 року;

наказом від 04.01.1999 №2 з огляду на відсутність у замовників коштів для придбання матеріальних ресурсів для будівництва ВЛ 110/10/04 кв начальникам відділів та виконавцям робіт щомісячно надавати відпустки без збереження зарплати працівникам, які тимчасово не мають роботи;

наказом від 10.03.1999 №29 з огляду на відсутність матеріального забезпечення, об`ємів робіт і значне їх зменшення установлено з 9 по 31 березня 1999 року чотириденний робочий тиждень з вихідними днями: п`ятниця, субота, неділя;

наказом від 05.04.1999 №40 з огляду на значне зменшення об`ємів робіт і відсутність матеріальних ресурсів установлено з 5 по 30 квітня 1999 року чотириденний робочий тиждень з вихідними днями: п`ятниця, субота, неділя;

наказом від 28.04.1999 №52 з огляду на значне зменшення об`ємів робіт і відсутність матеріальних ресурсів установлено з 01 по 31 травня 1999 року чотириденний робочий тиждень з вихідними днями: п`ятниця, субота, неділя;

наказом від 01.06.1999 №64 з огляду на значне зменшення об`ємів робіт і відсутність матеріальних ресурсів установлено з 01 по 30 червня 1999 року чотириденний робочий тиждень з вихідними днями: п`ятниця, субота, неділя;

наказом від 01.07.1999 №71 з огляду на значне зменшення об`ємів робіт і відсутність матеріальних ресурсів установлено з 01 по 31 липня 1999 року чотириденний робочий тиждень з вихідними днями: п`ятниця, субота, неділя;

наказом від 02.08.1999 №74 з огляду на значне зменшення об`ємів робіт і відсутність матеріальних ресурсів установлено з 01 по 31 серпня 1999 року чотириденний робочий тиждень, п`ятницю вважати адміністративною відпусткою;

наказом від 01.09.1999 №80 з огляду на значне зменшення об`ємів робіт і відсутність матеріальних ресурсів установлено з 01 по 30 вересня 1999 року чотириденний робочий тиждень, п`ятницю вважати адміністративною відпусткою;

наказом від 04.10.1999 №85 з огляду на значне зменшення об`ємів робіт і відсутність матеріальних ресурсів установлено з 01 по 31 жовтня 1999 року чотириденний робочий тиждень, п`ятницю вважати адміністративною відпусткою;

наказом від 03.11.1999 №96 надано відпустки без збереження зарплати всьому колективу МК-27 з 05 по 14 листопада 1999 року, крім робітників, зайнятих складанням статистичної звітності;

наказом від 04.01.2000 №1 змінено режим роботи в мехколоні й переведено на чотириденний робочий тиждень з 04.01.2000, п`ятниці вважати днями відпусток без збереження заробітної плати з 04.01.2000;

наказом від 15.02.2000 №22 вирішено надати всім працівникам мехколони №27 відпустки без збереження зарплати з 16.02.2000;

наказом від 05.04.2000 №36 надано всім працівникам з 10 по 30 квітня 2000 року відпустки без збереження зарплати, будівельно-монтажним ланкам приступати до роботи в міру укладення контрактів та комплектування об`єктів матеріальними ресурсами;

наказом від 06.11.2000 №66 надано відпустки без збереження зарплати колективу мехколони №27 з 07 по 08 листопада 2000 року;

наказом від 01.11.2001 №110 змінено режим роботи мехколони №27 і переведено на трьохденний робочий тиждень з 01 листопада 2001 року;

наказом від 15.11.2001 №112 встановлено з 15 січня 2002 року неповний робочий день, тиждень, місяць для працівників мехколони №27 /а.с. 158-178/.

Таким чином у період трудової діяльності позивача у Лубенській механізованій колоні №27 ВАТ "Полтаваелектро" з лютого 1997 по квітень 2002 року дійсно мали місце випадки надання працівникам відпусток без збереження заробітної плати та встановлення неповного робочого дня, тижня, місяця.

Водночас суд враховує, що разом із заявою від 28.03.2022 позивач надав пенсійному органу відомості про проведення атестації робочих місць, за змістом яких професія електромонтера-лінійника з монтажу повітряних ліній високої напруги й контактної мережі відноситься до професій, посад, яким підтверджено право на пільги та компенсації, у т.ч. на пільгове пенсійне забезпечення за списком №2, код 2290000а-19829 (затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162) /а.с. 179-194/.

Спільним листом Міністерства соціального захисту населення України та Міністерства праці України від 10.05.1994 №01-3/406-02-2 затверджені роз`яснення "Про порядок застосування Списків № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пенсію за віком на пільгових умовах", відповідно до пункту 3 яких право на пенсію на пільгових умовах мають робітники, зайняті виконанням робіт, передбачених Спискам N 1 і 2, упродовж повного робочого дня.

Під повним робочим днем вважається виконання роботи в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу. Сюди ж включається час проведення підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, а також робіт поза своїм робочим місцем з метою забезпечення виконання своїх трудових функцій.

Пунктом 5 названих роз`яснень передбачено, що працівникам спеціалізованих підприємств, організацій, цехів, дільниць та інших структурних підрозділів (ремонтних, ремонтно-будівельних, монтажних та ін.), зайнятий повний робочий день безпосередньо у виробничих цехах, відділеннях і на дільницях на роботах, в професіях і на посадах, передбачених Списками для даного виробництва, пільгові пенсії призначаються за відповідними розділами Списків N 1 і 2 як працівникам виробничих структурних підрозділів.

У цих випадках стаж, що дає право на пільгове пенсійне забезпечення, обчислюється за загальними правилами, якщо працівники спеціалізованих підприємств, організацій, цехів та інших структурних підрозділів постійно зайняті на роботах, що дають право на пенсію за віком на пільгових умовах (пункт 3 роз`яснення). Якщо ж зазначені працівники постійно на цих роботах не зайняті, спеціальний (пільговий) стаж обчислюється за фактично відпрацьованим часом.

Згідно з частинами другою, третьою статті 84 Кодексу законів про працю України (у редакції, чинній на момент працевлаштування позивача у Лубенській механізованій колоні №27 ВАТ "Полтаваелектро") за сімейними обставинами та з інших причин працівнику може надаватися відпустка без збереження заробітної плати на термін, обумовлений угодою між працівником та власником або уповноваженим ним органом, але не більше 15 календарних днів на рік.

У порядку, визначеному колективним договором, власник або уповноважений ним орган у разі простою підприємства, установи, організації з не залежних від працівників причин може надавати відпустку без збереження заробітної плати або з частковим її збереженням.

Статтею 34 Кодексу законів про працю України визначено, що простій - це зупинення роботи, викликане відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою або іншими обставинами.

У разі простою працівники можуть бути переведені за їх згодою з урахуванням спеціальності і кваліфікації на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації на весь час простою або на інше підприємство, в установу, організацію, але в тій самій місцевості на строк до одного місяця.

Відтак, час простою та періоди відпусток без збереження заробітної плати, якщо вони були пов`язані з виробничою необхідністю, працівникам, які працюють в шкідливих і важких умовах праці, можуть бути зараховані до пільгового стажу, але не більше 1 місяця в календарному році.

Аналогічний висновок наведений у постанові Верховного Суду від 26.03.2020 у справі №423/2860/16-а.

Окрім того, суд враховує, що постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36 затверджено Список №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, у розділі XXVII якого передбачено посаду електромонтера-лінійника з монтажу повітряних ліній високої напруги й контактної мережі.

Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 за №1451/11731, затверджено Порядок застосування Списків N 1 і N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Пунктом 3 названого Порядку передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92.

Згідно з пунктом 7 згаданого Порядку у разі неритмічної роботи підприємства чи організації підрахунок пільгового стажу здійснюється в такому порядку: загальна кількість днів, протягом яких працівник повний робочий день був зайнятий на роботах із шкідливими умовами праці, ділиться на 25,4 - при шестиденному робочому тижні і на 21,2 - при п`ятиденному робочому тижні.

Таким чином, законодавець у підзаконних нормативно-правових актах передбачив можливість обчислення пільгового стажу роботи за списком №2 шляхом зарахування відповідних періодів роботи пропорційно фактично відпрацьованому часу.

Проте у цій справі відповідач наведених положень чинного законодавства не врахував, внаслідок чого дійшов передчасного висновку про відмову у зарахуванні до стажу роботи ОСОБА_1 періодів трудової діяльності на посаді електромонтера-лінійника з монтажу повітряних ліній високої напруги й контактної мережі у Лубенській механізованій колоні №27 ВАТ "Полтаваелектро" за період з 01.08.1995 по 30.09.1995 та з 04.02.1997 по 15.04.2002.

Суд зауважує, що соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.

Відмовляючи позивачу у зарахуванні стажу роботи за вказані вище періоди на пільгових умовах пенсійний орган застосував суто формальний підхід, що не відповідає принципу верховенства права. При цьому, суд виходить з того, що аналізуючи надані документи, пенсійний орган, перш за все, має виходити з їх змісту, а не лише суто з форми. У цьому випадку, органи Пенсійного фонду, переслідуючи в цілому законну мету попередження зловживання громадянами своїми правами та запобігання необґрунтованому призначенню пенсії, при виконанні своїх повноважень повинні діяти обґрунтовано, добросовісно, розсудливо та пропорційно, як це передбачено частиною другою статті 2 КАС України, з тим, щоб не створювати штучних і явно необґрунтованих перешкод для реалізації громадянами їх прав.

Відмова у зарахуванні до пільгового стажу ОСОБА_1 періодів роботи з 01.08.1995 по 30.09.1995 та з 04.02.1997 по 15.04.2002 на посаді електромонтера-лінійника з монтажу повітряних ліній високої напруги й контактної мережі у Лубенській механізованій колоні №27 не ґрунтується на вимогах закону, оскільки позивач разом із заявою від 28.03.2022 надав пенсійному органу необхідні документи для підтвердження стажу роботи, визначені пунктом 11 Порядку №18-1.

Наведене вище у своїй сукупності є підставою для висновку про неправомірність рішення Комісії ГУПФ України в Полтавській області з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 20.04.2022 №29 в частині відмови у підтвердженні періодів роботи, передбаченої пунктом 2 частини другої статті 114 Закону №1058-IV, з 01.08.1995 по 30.09.1995 та з 04.02.1997 по 15.04.2002, а тому зазначене рішення належить визнати протиправним та скасувати.

Обираючи належний спосіб захисту прав позивача, суд, з метою ефективного поновлення порушених прав ОСОБА_1 , на підставі частини другої статті 9 КАС України вважає за необхідне зобов`язати ГУПФ України в Полтавській області зарахувати до стажу роботи періоди трудової діяльності, передбачені пунктом 2 частини другої статті 114 Закону №1058-IV, на посаді електромонтера-лінійника з монтажу повітряних ліній високої напруги й контактної мережі у Лубенській механізованій колоні №27 ВАТ "Полтаваелектро" з 01.08.1995 по 30.09.1995 та з 04.02.1997 по 15.04.2002 з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

Зважаючи на встановлені у ході судового розгляду фактичні обставини справи та беручи до уваги норми чинного законодавства, якими урегульовані спірні відносини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 частково.

Розподіл судових витрат

Згідно з частиною першою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 992,40 грн, що підтверджено квитанцією від 01.07.2022 №0.0..1 /а.с. 104/. Зазначену суму судового збору зараховано до спеціального фонду Державного бюджету, що підтверджено випискою /а.с. 105/.

Інші судові витрати у справі відсутні.

Згідно з частиною третьою статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Разом з цим, як визначено частиною восьмою цієї статті, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

А відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Оскільки передумовою для виникнення цього спору є протиправне рішення відповідача щодо відмови у зарахуванні стажу без наявних на те законних підстав, суд вважає за необхідне стягнути судові витрати позивача зі сплати судового збору у повному розмірі за рахунок бюджетних асигнувань ГУПФ України в Полтавській області.

Керуючись статтями 2, 3, 6-10, 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, Полтавський окружний адміністративний суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 20 квітня 2022 року №29 в частині відмови у підтвердженні періодів роботи, передбаченої пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з 01 серпня по 30 вересня 1995 року та з 04 лютого 1997 року по 15 квітня 2002 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 періоди трудової діяльності, передбачені пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на посаді електромонтера-лінійника з монтажу повітряних ліній високої напруги й контактної мережі у Лубенській механізованій колоні №27 Відкритого акціонерного "Полтаваелектро" з 01 серпня по 30 вересня 1995 року та з 04 лютого 1997 року по 15 квітня 2002 року з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 992,40 грн (дев`ятсот дев`яносто дві гривні сорок копійок).

Позивач: ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ; АДРЕСА_1 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (; вул. Соборності, 66, м. Полтава, Полтавська область, 36014).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга в електронній формі подається через Електронний кабінет користувача підсистеми "Електронний суд" безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду, а у паперовій формі через Полтавський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів після складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя (підпис) О.О. Кукоба

Згідно з оригіналом

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду 15.08.2022.

Рішення не набрало законної сили.

Помічник судді В.М. Чудак