Справа № 360/262/22
Суддя: К.О. Пляшкова
Дата ухвалення: 2022-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

16 серпня 2022 року Справа № 360/262/22

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Пляшкова К.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду 11 січня 2022 року надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (далі - відповідач, ГУПФУ в Луганській області) з такими позовними вимогами:

визнати протиправним та скасувати рішення від 23 листопада 2021 року № 56 відповідача про відмову в зарахуванні до пільгового трудового стажу позивача час роботи на підприємстві «Шахта «Ворошиловградская» № 1» з 08 лютого 1988 року по 30 березня 1988 року, з 31 березня 1988 року по 11 травня 1988 року та 12 травня 1988 року по 02 вересня 1994 року на посадах, які відносяться до категорії посад з особливими умовами праці за списком № 1;

зобов`язати відповідача зарахувати до трудового позивача час роботи на підприємстві «Шахта «Ворошиловградская» № 1» з 08 лютого 1988 року по 30 березня 1988 року, з 31 березня 1988 року по 11 травня 1988 року та 12 травня 1988 року по 02 вересня 1994 року на посадах, які відносяться до категорії посад з особливими умовами праці за списком № 1, та здійснити призначення пенсії за пільгою з урахуванням до стажу вищезазначених періодів роботи з дня звернення за призначенням пенсії.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач 19 листопада 2021 року звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах за списком № 1.

Рішенням відповідача від 23 листопада 2021 року № 56 відмовлено в призначенні позивачу пенсії у зв`язку з тим, що згідно з наданими документами та даними, що містяться в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, страховий стаж позивача складає 23 роки 09 місяців 08 днів, що недостатньо для призначення пенсії. Відповідачем не зараховано трудовий стаж на підприємстві «Шахта «Ворошиловградская» № 1» з 08 лютого 1988 року по 30 березня 1988 року, з 31 березня 1988 року по 11 травня 1988 року та 12 травня 1988 року по 02 вересня 1994 року на посадах, які відносяться до категорії посад з особливими умовами праці за списком № 1, що дає право позивачу на отримання пільгової пенсії.

З таким рішенням позивач не згоден, оскільки в трудовій книжці позивача наявні записи про незарахований відповідачем період роботи.

Крім того, разом із заявою про призначення пенсії позивачем надані уточнюючі довідки, які відповідач мав врахувати, керуючись так званими «Намібійськими вийнятками», сформульованими в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів, виданих підприємствами і установами, що знаходяться на окупованій території, як доказ, оскільки слід розуміти, що можливості збору доказів на окупованій території можуть бути істотно обмеженими, у той час як встановлення цього, факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини, включаючи право на пенсійне забезпечення позивача.

Наявного у позивача стажу з урахуванням спірного достатньо для призначення позивачу пенсії.

З урахуванням зазначеного позивач вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Ухвалою від 17 січня 2022 року позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення її недоліків.

Ухвалою від 03 лютого 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду після усунення її недоліків та відкрито провадження у справі, визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву та витребувано докази, яких, на думку суду, не вистачає для розгляду справи.

Ухвалою від 20 червня 2022 року повторно запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву та повторно витребувано докази, яких, на думку суду, не вистачає для розгляду справи.

Від ГУПФУ в Луганській області надійшов відзив на позовну заяву від 04 липня 2022 року № 1200-0902-7/15110, в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог з таких підстав.

ОСОБА_1 19 листопада 2021 року звернувся до ГУПФУ в Луганській області із заявою довільної форми про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

На день звернення із заявою про призначення пенсії за поданими документами страховий стаж ОСОБА_1 враховано по 30 вересня 2021 року, який складає 23 роки 09 місяців 08 днів, а саме: з 01 вересня 1982 року по 20 липня 1985 року навчання у вищих/середніх НЗ; з 21 липня 1985 року по 25 жовтня 1985 року; з 29 жовтня 1985 року по 17 грудня 1986 року військова служба строкова; з 18 грудня 1986 року по 12 листопада 1987 року служба в період інших бойових дій (кр.3); з 08 лютого 1988 року по 31 березня 1988 року; з 01 квітня 1988 року по 12 травня 1988 року; з 13 травня 1988 року по 02 вересня 1994 року; з 05 лютого 2007 року по 25 березня 2014 року; з 14 вересня 2018 року по 30 вересня 2021 року.

ГУПФУ в Луганській області винесено рішення від 23 листопада 2021 року № 56 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком згідно зі статтею 26 Закону № 1058-IV у зв`язку з тим, що не відповідає нормам статті 26 цього Закону.

До пільгового стажу за списком № 1 неможливо зарахувати роботу за записами трудової книжки на підприємстві Шахта «Ворошиловградська» з 08 лютого 1988 року по 30 березня 1988 року, з 31 березня 1988 року по 11 травня 1988 року та 12 травня 1988 року по 02 вересня 1994 року, оскільки не можливо визначити постійну зайнятість протягом повного робочого дня на підземних роботах, а саме: відсутня інформація про підземні спуски у шахту, про відволікання від роботи (перебування у відпустках без збереження заробітної плати, в учбових відпустках, участь у страйках, переведення на роботи з неповним робочим днем чи на інші роботи).

Що стосується наданих ОСОБА_1 довідок, а саме: довідки про стаж від 27 жовтня 2021 року № 2356; копії довідки про реорганізацію підприємства; довідки про заробітну плату від 27 жовтня 2021 року № 2357 та № 2358; копії наказу на проведення атестації робочих місць від 19 травня 1997 року № 341; копії державної експертизи від 16 вересня 1997 року № 69/05-578; довідки про роботу від 27 жовтня 2021 року № 2361; копії довідки про місце знаходження архівних документів від 15 серпня 2016 року № 104, виданих підприємствами, які розташовані на тимчасово окупованій території України (у м. Луганськ та смт Білорічінськ), то їх відповідно до Закону України від 15.04.2014 №1207-VII «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» неможливо врахувати для обчислення пенсії, оскільки вони створені органами, їх посадовими та службовими особами на тимчасово окупованій території України. Відповідно до цього Закону будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території України та їх діяльність вважаються незаконними - будь-який акт (рішення, документ), виданий вищезазначеними органами та/або особами, є недійсним і не створює правових наслідків.

Враховуючи вказані обставини, відповідач вважає, що ним правомірно прийнято рішення від 23 листопада 2021 року № 56 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком згідно зі статтею 26 Закону № 1058-IV.

Також ГУПФУ в Луганській області зазначено, що адміністративний суд не може підміняти уповноважений орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань по суті, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади. За таких обставин вимоги позивача з огляду на втручання в дискреційні повноваження відповідача є такими, що виходять за межі завдань адміністративного судочинства.

Інших заяв по суті справи від сторін не надходило.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд встановив таке.

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ) є внутрішньо переміщеною особою.

Позивач звернувся до ГУПФУ в Луганській області із заявою від 19 листопада 2021 року про призначення пенсії за віком, разом з якою, серед іншого, надав: трудову книжку від 17 липня 1985 року серії НОМЕР_1 ; довідку про стаж від 27 жовтня 2021 року № 2356; копію довідки про реорганізацію підприємства; довідки про заробітну плату від 27 жовтня 2021 року № 2357 та № 2358; копію наказу на проведення атестації робочих місць від 19 травня 1997 року № 341; копію державної експертизи від 16 вересня 1997 року № 69/05-578; довідку про роботу від 27 жовтня 2021 року № 2361; копію довідки про місце знаходження архівних документів від 15 серпня 2016 року № 104.

За наслідками розгляду заяви позивача та наданих ним документів ГУПФУ в Луганській області прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії від 23 листопада 2021 року № 56.

В рішенні про відмову в призначенні пенсії вказано, що згідно з частиною першою статті 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу з 01 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року не менше 28 років.

Згідно з наданими документами та даними, що містяться в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування страховий стаж ОСОБА_1 складає 23 роки 09 місяців 08 днів, що не відповідає нормам статті 26 Закону № 1058-IV. До загального стажу зараховані всі періоди роботи.

Вирішено відмовити позивачу в призначенні пенсії згідно зі статтею 26 Закону № 1058-IV.

Рішення не містить мотивів не зарахування періодів роботи позивача на Шахті «Ворошиловградская» з 08 лютого 1988 року по 30 березня 1988 року, з 31 березня 1988 року по 11 травня 1988 року та 12 травня 1988 року по 02 вересня 1994 року до пільгового стажу за списком № 1.

Як слідує з розрахунку стажу для визначення права позивача на пенсію за віком, до страхового стажу позивача зараховані такі періоди: з 01 вересня 1982 року по 20 липня 1985 року навчання у вищих/середніх НЗ (02 роки 10 місяців 20 днів); з 21 липня 1985 року по 25 жовтня 1985 року (00 років 03 місяці 05 днів); з 29 жовтня 1985 року по 17 грудня 1986 року військова служба строкова (01 рік 01 місяць 19 днів); з 18 грудня 1986 року по 12 листопада 1987 року служба в період інших бойових дій (кр.3) (02 роки 08 місяців 15 днів); з 08 лютого 1988 року по 31 березня 1988 року (00 років 01 місяць 24 дні); з 01 квітня 1988 року по 12 травня 1988 року (00 років 01 місяць 12 днів); з 13 травня 1988 року по 02 вересня 1994 року (06 років 03 місяці 20 днів); з 05 лютого 2007 року по 25 березня 2014 року (07 років 02 місяці 00 днів); з 14 вересня 2018 року по 30 вересня 2021 року (03 роки 00 місяців 13 днів).

Дослідженням записів у трудовій книжці позивача від 17 липня 1985 року серії НОМЕР_1 за спірний період судом встановлено:

Шахта «Ворошиловградська» № 1

запис № 7 від 08 лютого 1988 року - прийнятий транспортним робочим другого розряду (наказ від 08 лютого 1988 року № 50/к);

запис № 8 від 31 березня 1988 року - переведений учнем підземного прохідника з повним робочим днем під землею (наказ від 31 березня 1988 року № 116/к);

запис № 9 - з 22 лютого 1988 року по 11 травня 1988 року навчався на курсах з відривом від виробництва в навчально-курсовому комбінаті виробничого об`єднання «Ворошиловградвугілля» та отримав професію прохідника підземного (посвідчення від 11 травня 1988 року);

запис № 10 від 12 травня 1988 року - переведених підземним прохідником четвертого розряду з повним робочим днем під землею (наказ від 11 травня 1988 року № 172/к);

запис № 11 від 01 жовтня 1989 року - у зв`язку з введенням нової системи оплати праці наданий п`ятий розряд підземного прохідника з повним робочим днем під землею (протокол кваліфікаційної комісії);

запис № 12 від 02 вересня 1994 року - звільнений за власним бажанням (наказ від 02 вересня 1994 року № 792/к).

Інші періоди роботи позивача не є спірними, тому судом не досліджуються.

Дослідженням довідки Виробничого підрозділу «Шахтоуправління Луганське» так званої «ЛНР» від 27 жовтня 2021 року № 2356 встановлено, що ОСОБА_1 працював повний робочий день на підземних роботах в Шахті «Ворошиловградська» № 1 та за період:

з 22 лютого 1988 року по 30 березня 1988 року виконував гірничі роботи - навчався на курсах підземного прохідника з відривом від виробництва, отримував тарифну ставку за професією транспортного робітника другого розряду, яка передбачена списком 1 розділом 1 підрозділом 1 постанови РМ СРСР від 22.08.1956 № 1176 (00 років 01 місяць 08 днів);

з 31 березня 1988 року по 11 травня 1988 року виконував гірничі роботи - навчався на курсах підземного прохідника з відривом від виробництва, отримував тарифну ставку за професією підземного прохідника першого розряду, яка передбачена списком 1 розділом 1 підрозділом 1 постанови РМ СРСР від 22.08.1956 № 1176 (00 років 01 місяць 10 днів);

з 12 травня 1988 року по 02 вересня 1994 року виконував гірничі роботи за професією підземний прохідник п`ятого розряду, яка передбачена списком 1 розділом 1 підрозділом 1 пунктом «а», код КП 1010100а постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162 (06 років 02 місяці 19 днів).

Також у довідці зазначена інформація про підстави для її видачі, а також додаткові відомості про перебування позивача у простої, відпустках без збереження заробітної плати участь в страйках, навчання.

На підтвердження проведення атестації робочого місця підземного прохідника на відповідність умовам праці позивачем відповідачу надано копію наказу на проведення атестації робочих місць від 19 травня 1997 року № 341, копію державної експертизи від 16 вересня 1997 року № 69/05-578.

Крім того, як вже вище вказано, позивачем відповідачу надані: копію довідки від 15 серпня 2016 року № 104 про місце зберігання архівних документів, копію довідки без номера та без дати про перейменування та реорганізацію підприємства Шахта «Ворощиловградська» № 1, довідки від 27 жовтня 2021 року № 2357 та № 2358 про заробітну плату позивача, довідку від 27 жовтня 2021 року № 2361 про роботу.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої, другої статті 5 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Виключно цим Законом визначаються: принципи та структура системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; коло осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню; види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком; мінімальний розмір пенсії за віком; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування; організація та порядок здійснення управління в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Відповідно до абзацу першого частини першої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з абзацом першим частини другої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Абзацами дев`ятим та десятим частини третьої статті 24 Закону № 1058-IV визначено, що страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом. За кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Відповідно до абзаців першого та третього частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

Згідно з частиною першою статті 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: […] з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років; […].

Частиною першою статті 44 Закону № 1058-IV визначено, що призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Відповідно до частини другої статті 44 Закону № 1058-IV призначення пенсії за віком здійснюється автоматично (без звернення особи) у разі набуття застрахованою особою права на призначення пенсії за віком при досягненні пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, на підставі відомостей, наявних у системі персоніфікованого обліку, якщо до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, особа не повідомила про бажання одержувати пенсію з більш пізнього віку.

У разі відсутності в системі персоніфікованого обліку даних про страховий стаж, необхідний для призначення пенсії за віком (у тому числі за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку), територіальний орган Пенсійного фонду інформує застраховану особу, у тому числі через її особистий електронний кабінет на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду, про відсутність таких відомостей та необхідність їх подання (за наявності). Документи про страховий стаж можуть бути подані до територіального органу Пенсійного фонду або через особистий електронний кабінет на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду.

Згідно з частиною третьою статті 44 Закону № 1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Відповідно до абзаців першого-другого пункту 1 частини першої статті 45 Закону № 1058-IV пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Пенсія за віком, що призначається автоматично (без звернення особи), - з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, крім випадків відсутності в системі персоніфікованого обліку відомостей про страховий стаж застрахованої особи, необхідний для призначення пенсії за віком при досягненні пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону. У разі якщо документи про страховий стаж не подані протягом трьох місяців з дня досягнення застрахованою особою пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, вважається, що застрахована особа виявила бажання одержувати пенсію з більш пізнього віку.

Згідно з абзацом першим частини п`ятої статті 45 Закону № 1058-IV документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Частиною першою статті 114 Закону № 1058-IV визначено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно з абзацом першим пункту 1 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Відповідно до абзаців чотирнадцятого - двадцять третього частини другої статті 114 Закон № 1058-IV за відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу:

з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 20 років 6 місяців у чоловіків і не менше 15 років 6 місяців у жінок;

з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 21 року у чоловіків і не менше 16 років у жінок;

з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 21 року 6 місяців у чоловіків і не менше 16 років 6 місяців у жінок;

з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 22 років у чоловіків і не менше 17 років у жінок;

з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 22 років 6 місяців у чоловіків і не менше 17 років 6 місяців у жінок;

з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 23 років у чоловіків і не менше 18 років у жінок;

з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 23 років 6 місяців у чоловіків і не менше 18 років 6 місяців у жінок;

з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 24 років у чоловіків і не менше 19 років у жінок;

з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 24 років 6 місяців у чоловіків і не менше 19 років 6 місяців у жінок.

Абзацами двадцять четвертим - двадцять шостим визначено, що працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону:

чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи;

жінкам - на 1 рік 4 місяці за кожний повний рік такої роботи.

Абзацами першим та другим пункту 2 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV визначено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Згідно з частиною першою статті 18 Закону України від 10.02.1998 № 103/98-ВР «Про професійну (професійно-технічну) освіту» (далі - Закон № 103/98-ВР) до закладів професійної (професійно-технічної) освіти належать, зокрема навчально-курсовий комбінат.

Відповідно до абзацу першого статті 38 Закону № 103/98-ВР час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Відповідно до частини першої статті 59 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-XII) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Статтею 62 Закону № 1788-XII визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня1993 року № 637 (далі - Порядок № 637), визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли і трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, встановлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 затверджено Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі - Порядок № 383).

Зазначений Порядок № 383 регулює застосування Списків під час обчислення стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Пунктом 3 Порядку № 383 визначено, що при визначені права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. При цьому, до пільгового стажу роботи зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Списки № 1, 2 затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року №1173, застосовуються до пільгової роботи до 31 грудня 1991 року; якщо пільгова робота продовжується після 01 січня 1992 року (або тільки почалася після цієї дати), але не більше як до 11 березня 1994 року, - застосовуються Списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року № 10; якщо пільгова робота продовжується після 11 березня 1994 року (або тільки почалась після цієї дати), але не більше як до 16 січня 2003 року, - застосовуються Списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162; якщо пільгова робота продовжується після 16 січня 2003 року (або тільки почалась після цієї дати), але не більше як до 24 червня 2016 року, - застосовуються Списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року № 36.

Пунктом 10 Порядку № 383 встановлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637.

Постановою Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846, затверджений Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Порядок № 22-1).

Згідно з пунктом 1.1 розділу І Порядку № 22-1 заява про призначення, перерахунок пенсії, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії - додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку (пункт 1.8 розділу І Порядку № 22-1).

Відповідно до абзацу першого пункту 1.9 розділу І Порядку № 22-1 днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

Підпунктом 2 пункту 2.1 розділу II Порядку № 22-1 визначено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи, зокрема документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, орган, що призначає пенсію, додає довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення.

Згідно з пунктом 4.1 розділу ІV Порядку № 22-1 заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.

Заяви про перерахунок пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання, виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера, працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

Пунктом 4.2 розділу ІV Порядку № 22-1 визначено, що після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Згідно з абзацами другим, третім, четвертим, шостим пункту 4.3 розділу ІV Порядку № 22-1 рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника органу, що призначає пенсію, на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.

Рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії приймається без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Згідно з пунктом 4.7 розділу IV Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

Підставою для повідомлення заявника про перерахунок/відмову перерахувати пенсію може бути виключно рішення, прийняте територіальним органом ПФУ з цього питання.

Відповідно до абзацу першого пункту 4.10 розділу IV Порядку № 22-1 після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Завданням адміністративного судочинства є перевірка правомірності дій суб`єкта владних повноважень, відповідності його рішень критеріям правомірності, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень та закріплені в частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

З вищеописаних письмових доказів, наявних в матеріалах справи, судом встановлено, що позивач звернувся до ГУПФУ в Луганській області із заявою про призначення пенсії від 19 листопада 2021 року за формою, визначеною Порядком № 22-1.

Рішенням ГУПФУ в Луганській області від 23 листопада 2021 року № 56 позивачу відмовлено в призначенні пенсії з тих підстав, що за наданими документами та даними, що містяться в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, страховий стаж ОСОБА_1 складає 23 роки 09 місяців 08 днів, що не відповідає нормам статті 26 Закону № 1058-IV. До загального стажу зараховані всі періоди роботи.

Проте, при прийнятті оскаржуваного рішення відповідачем не враховано, що трудова книжка позивача містить записи про зайнятість позивача на роботах, включених до списку № 1, яка дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV.

Як вже вище вказано, оскаржуване рішення не містить мотивів незарахування періодів роботи позивача на Шахті «Ворошиловградская» з 08 лютого 1988 року по 30 березня 1988 року, з 31 березня 1988 року по 11 травня 1988 року та 12 травня 1988 року по 02 вересня 1994 року до пільгового стажу за списком № 1.

У відзиві на позов відповідач зазначає про неможливість зарахування спірного стажу роботи позивача до пільгового стажу за списком № 1 на підставі трудової книжки, оскільки за цими записами не можливо визначити постійну зайнятість протягом повного робочого дня на підземних роботах, а саме: відсутня інформація про підземні спуски у шахту, про відволікання від роботи (перебування у відпустках без збереження заробітної плати, в учбових відпустках, участь у страйках, переведення на роботи з неповним робочим днем чи на інші роботи).

При цьому надані ОСОБА_1 уточнюючі довідки, видані підприємствами, які розташовані на тимчасово окупованій території України (у м. Луганськ та смт Білорічінськ), відповідно до Закону України від 15.04.2014 №1207-VII «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» є недійсними, не створюють правових наслідків, тому не можуть бути враховані для обчислення пенсії, оскільки їх створено органами, посадовими та службовими особами на тимчасово окупованій території України, діяльність яких вважається незаконною.

Щодо наведених мотивів незарахування до пільгового стажу за списком № 1 спірних періодів роботи позивача, суд зазначає таке.

З вище наведених правових норм слідує, що страховий стаж особи за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку (до 01 січня 2004 року) обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду України на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності Законом № 1058-IV, - за даними трудової книжки, після впровадження системи персоніфікованого обліку (після 01 січня 2004 року) - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

При цьому, значення трудової книжки, як основного документа, що підтверджує пільговий стаж роботи, встановлено статтею 62 Закону № 1788-ХІІ, і будь-які підзаконні нормативно-правові акти, які суперечать цьому положенню, не можуть бути застосовані до спірних правовідносин.

Проте, якщо трудова книжка відсутня або у ній не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

При цьому надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки, як такої, або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема у постановах від 07 березня 2018 року в справі № 233/2084/17, від 16 травня 2019 року в справі № 161/17658/16-а, від 27 лютого 2020 року в справі № 577/2688/17, від 31 березня 2020 року в справі № 446/656/17, від 21 травня 2020 року в справі № 550/927/17, від 10 грудня 2020 року в справі № 195/840/17, від 18 травня 2021 року в справі № 229/2330/17.

Після 21 серпня 1992 року основними документами, які підтверджують пільговий стаж - період роботи на відповідних посадах або за професіями, які включені до списків, є трудова книжка та документи, що підтверджують проведення атестації робочих місць за умовами праці, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, якими можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Дослідженням копії трудової книжки позивача суд встановив, що в період з 22 лютого 1988 року по 11 травня 1988 року позивач за місцем своєї роботи на Шахті «Ворошиловградська» навчався на курсах в навчально-курсовому комбінаті виробничого об`єднання «Ворошиловградвугілля» та отримав професію прохідника підземного, за якою і був працевлаштований з 12 травня 1988 року та пропрацював до 02 вересня 1994 року.

Запис про переведення позивача з 12 травня 1988 року прохідником підземним містить інформацію про зайнятість позивача на підземних роботах в шахті з повним робочим днем під землею, тобто інформацію про період та про пільговий характер виконуваної позивачем роботи (зайнятість повний робочий день на підземних роботах в шахті).

Достовірність внесеної інформації підтверджена підписами уповноваженої особи роботодавця, який скріплений відповідною печаткою підприємства, тому у суду відсутні будь-які підстави для сумніву в достовірності внесених до трудової книжки даних.

За таких обставин суд дійшов висновку, що відповідач взагалі безпідставно вимагає від позивача надання уточнюючих довідок за цей період роботи.

Більш того, як вже вище вказано, позивачем до відповідача надано довідки, які уточнюють пільговий характер роботи позивача у спірному періоді, видані підприємством так званої «ЛНР», на якому зберігаються архівні документи шахти, на якій працював позивач, а також засвідчені цим підприємством копії первинних документів, що підтверджують проведення атестації робочого місця позивача на відповідність умовам праці.

Суд зважає на те, що у 1971 році Міжнародний суд Організації Об`єднаних Націй у документі Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії зазначив, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів.

Європейський суд з прав людини розвиває цей принцип у своїй практиці. Наприклад, у справах «Лоізіду проти Туреччини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45), «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016). Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного, - вважають судді Європейського суду з прав людини, - Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать.

При цьому, у виняткових випадках, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (пункт 53 рішення у справі «Ковач проти України» від 07.02.2008, пункт 59 рішення у справі «Мельниченко проти України» від 19.10.2004, пункт 50 рішення у справі «Чуйкіна проти України» від 13.01.2011, пункт 54 рішення у справі «Швидка проти України» від 30.10.2014 тощо).

Це означає, що суд має оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними та людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав.

Відповідно до частини другої статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

За статтею 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів, виданих установами, що знаходяться на території проведення антитерористичної операції, як доказів, оскільки не прийняття їх призведе до порушень та обмежень прав позивача на соціальний захист та гарантоване йому право на пенсійне забезпечення.

Таким чином суд дійшов висновку, що при прийнятті оскаржуваного рішення відповідач мав враховувати інформацію, вказану в уточнюючих довідках, виданих підприємствами так званої «ЛНР», а також копіях документів, засвідчених цими підприємствами.

Щодо незарахування спірних періодів роботи позивача через відсутність доказів проведення атестації робочих місць, за якими у вказаних періодах працював позивач, на відповідність умовам праці, суд звертає увагу відповідачів, що Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року в справі № 520/15025/16-а висловлено правову позицію щодо проведення атестації робочих місць і вказано, що непроведения або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведения або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Тому відсутність доказів проведення атестації робочих місць після 21 серпня 1992 року не є підставою для відмови в зарахуванні вказаних періодів роботи позивача до страхового стажу за списком № 1.

Отже, підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що ГУПФУ в Луганській області безпідставно не зараховано до пільгового страхового стажу позивача за списком № 1 період його роботи прохідником підземним з повним робочим днем під землею з 12 травня 1988 року по 02 вересня 1994 року, тому позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Також суд дійшов висновку, що відповідно до положень абзацу першого статті 18 та абзацу першого статті 38 Закону України від 10.02.1998 № 103/98-ВР «Про професійну (професійно-технічну) освіту» відповідач мав зарахувати до пільгового стажу позивача за списком № 1 період його навчання на курсах в навчально-курсовому комбінаті виробничого об`єднання «Ворошиловградвугілля» за професію прохідника підземного з 22 лютого 1988 року по 11 травня 1988 року, оскільки згідно з записами в трудовій книжці та уточнюючій довідці позивач був працевлаштований за набутою професією у строк, що не перевищує трьох місяців між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією.

Відповідно в цій частині позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Що стосується вимоги позивача зобов`язати відповідача зарахувати до пільгового стажу за списком № 1 період роботи з 08 лютого 1988 року по 21 лютого 1988 року, то в задоволенні цієї вимоги слід відмовити, оскільки ані записи в трудовій книжці позивача, ані довідка, що уточнює пільговий характер роботи позивача на Шахті «Ворошиловградська», не містять інформації про спеціальний трудовий стаж позивача у вказаному періоді, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах.

Зважаючи, що у позивача на день звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком достатньо страхового стажу, визначеного абзацами п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV, а також, що відповідачем безпідставно не зараховано до пільгового страхового стажу за списком № 1 періоди навчання та роботи позивача з 22 лютого 1988 року по 11 травня 1988 року та з 12 травня 1988 року по 02 вересня 1994 року, суд погоджується, що ОСОБА_1 має право на пенсію за віком на пільгових умовах із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону № 1058-IV.

Таким чином, за встановлених судом обставин та нормативного врегулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що рішення ГУПФУ в Луганській області від 23 листопада 2021 року № 56 про відмову в призначенні позивачу пенсії не відповідає критеріям правомірного рішення суб`єкта владних повноважень, визначеним частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, тому є протиправним та підлягає скасуванню.

Як наслідок скасування цього рішення, суд вважає за необхідне зобов`язати ГУПФУ в Луганській області зарахувати до пільгового страхового стажу позивача за списком № 1 періоди навчання з 22 лютого 1988 року по 11 травня 1988 року та роботи з 12 травня 1988 року по 02 вересня 1994 року та прийняти рішення про призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону № 1058-IV, за заявою від 19 листопада 2021 року.

Саме такий спосіб захисту, на думку суду, є належним способом захисту порушених прав позивача, який у повній мірі сприятиме їх відновленню.

Щодо дати, з якої позивачу слід призначити пенсію за віком на пільгових умовах, судом встановлено, що позивач звернувся до ГУПФУ в Луганській області із заявою та всіма документами, що підтверджують право позивача на зарахування спірного стажу до пільгового стажу за списком № 1, 19 листопада 2021 року, тому відповідно до абзацу першого пункту 1.9 розділу І Порядку № 22-1 та абзацу першого частини першої статті 45 Закону № 1058-IV саме з цієї дати позивачу має бути призначено пенсію.

Що стосується інших обставин, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення, суд вважає за необхідне зауважити, що у пункті 25 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» зазначено, що суд зобов`язаний надавати відповідь на кожен із специфічних, доречних та важливих доводів заявника. Виходячи з позиції цього суду, що висловлена в пункті 42 рішення «Бендерський проти України», судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються.

Вказані вимоги зобов`язують суди при вирішенні справи у кожному конкретному випадку вживати передбачені законом заходи з метою з`ясування всіх обставин у справі, що мають значення для вирішення спору, встановити та надати вичерпну оцінку фактичним обставинам у межах спірних правовідносин з метою з`ясування об`єктивних причин та факторів, що зумовили настання для платника негативних наслідків у вигляді порушеного права, що підлягає захисту, та в достатній мірі висвітлити мотиви прийняття конкретних рішень.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За встановлених обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є частково обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною восьмою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Позивачем за подання до суду даного позову сплачено судовий збір у розмірі 992,40 грн, що підтверджено квитанцією про сплату від 26 січня 2022 року, копія якої наявна в матеріалах справи.

Зважаючи, що позов підлягає задоволенню, а також, що спір виник внаслідок неправильних дій ГУПФУ в Луганській області, суд вважає за необхідне стягнути судовий збір у розмірі 992,40 грн на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській (місцезнаходження: 93404, Луганська область, місто Сєвєродонецьк, вулиця Шевченка, будинок 9, код за ) області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 23 листопада 2021 року № 56 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 з 19 листопада 2021 року пенсії за віком на пільгових умовах із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», із зарахуванням до пільгового страхового стажу за списком № 1 періодів навчання з 22 лютого 1988 року по 11 травня 1988 року та роботи з 12 травня 1988 року по 02 вересня 1994 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 992,40 грн (дев`ятсот дев`яносто дві гривні 40 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя К.О. Пляшкова