Справа № 1.380.2019.005350
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2022-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2022 рокуЛьвівСправа № 1.380.2019.005350 пров. № А/857/8717/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Довгополова О.М., Хобор Р.Б.,

за участю секретаря судового засідання: Петрунів В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 05 травня 2022 року про прийняття звіту про виконання судового рішення, головуючий суддя - Братичак У.В., постановлена о 15:47 год. у м. Львові, повний текст якої складено 10.05.2022 року, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Львівської обласної державної адміністрації, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Департамент соціального захисту населення Львівської обласної державної адміністрації, Золочівська міська рада Львівської області, про визнання протиправними дій та зобов`язання до вчинення дій, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 16.03.2020 року у справі №1.380.2019.005350, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25.06.2020 року, визнано протиправними дії Львівської обласної державної адміністрації щодо відмови ОСОБА_1 у відшкодуванні коштів за самостійно придбане житло; зобов`язано Львівську обласну державну адміністрацію відшкодувати ОСОБА_1 витрати в сумі 399 170 (триста дев`яносто дев`ять тисяч сто сімдесят) грн. 85 коп. за самостійно придбане житло відповідно до положень ст.32 Закону України від 28.12.1991 року №796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи».

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 05.05.2021 року у справі №1.380.2019.005350 встановлено спосіб виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16.03.2020 року у справі № 1.380.2019.005350 шляхом стягнення з Львівської обласної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 витрати в сумі 399 170 грн. 85 коп. за самостійно придбане житло відповідно до положень ст.32 Закону України від 28.12.1991 року №796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи».

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 23.02.2022 року зобов`язано Львівську обласну державну адміністрацію подати до Львівського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення суду від 16.03.2020 року у справі №1.380.2019.005350 у 60-денний строк з дня набрання ухвалою законної сили.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 22.03.2022 року відстрочено виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16.03.2020 року у справі №1.380.2019.005350 до 01.05.2022 року.

21.04.2022 року від представника Львівської обласної державної адміністрації на адресу суду надійшов звіт про виконання рішення суду, в якому зазначено, що у законах України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» «Про Державний бюджет України на 2021 рік» та «Про Державний бюджет України на 2022 рік» видатки на забезпечення житлом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, не передбачено. Львівська обласна державна адміністрація не є розпорядником бюджетних коштів, а тому на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16.03.2020 року у справі №1.380.2019.005350 неодноразово зверталася з листами від 16.07.2020 року, 13.01.2021 року, 13.04.2021 року, 16.12.2021 року та 25.02.2022 року до Міністерства соціальної політики України та Міністерства фінансів України з проханням про виділення коштів у сумі 399 170 грн. 85 коп. для відшкодування вартості за самостійно придбане житло відповідно до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Міністерство соціальної політики України листами від 04.08.2020 року, 28.01.2021 року, 27.04.2021 року, 17.01.2022 року надало відповіді, суть яких зводиться до того, що відсутня можливість виділення коштів Львівській обласній державній адміністрації. Таким чином, Львівська обласна державна адміністрація не має коштів для відшкодування ОСОБА_1 вартості за самостійно придбане житло, а фактична невиплата зумовлена тим, що на цей час кошти, необхідні для виконання рішення суду у справі, на рахунок відповідача через розпорядника бюджетних коштів вищого рівня не надійшли, відповідач в межах своїх повноважень виконав всі можливі залежні від нього вищевказані дії, спрямовані на виконання рішення суду у цій справі, тому просить прийняти звіт про виконання рішення суду.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 05 травня 2022 року прийнято звіт Львівської обласної державної адміністрації про виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16.03.2020 року у справі №1.380.2019.005350; у задоволенні клопотань позивача щодо накладення штрафу за невиконання рішення суду та щодо встановлення нового строку для подання звіту відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій зазначає, що оскаржена ухвала винесена з порушенням норм процесуального права, неповністю досліджені обставини справи, просить зазначену ухвалу скасувати та встановити Львівській ОДА новий строк для подання звіту про виконання судового рішення, та накласти на неї штраф за невиконання судового рішення у встановлений строк.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що відповідачем свідомо не вчиняються дії на виконання рішення суду, зокрема щодо вчасного звернення до Мінсоцполітики для виділення коштів, внаслідок чого судове рішення не може бути виконаним.

В судовому засіданні представник позивача підтримав подану апеляційну скаргу, вважає оскаржену ухвалу суду незаконною та повністю підтримав доводи, зазначені у апеляційній скарзі.

Представники відповідача та третьої особи - Департаменту соціального захисту населення Львівської обласної державної адміністрації заперечили проти апеляційної скарги, вважають оскаржену ухвалу суду законною та обґрунтованою та просили апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, пояснення представника позивача, представників відповідача та третьої особи - Департаменту соціального захисту населення Львівської обласної державної адміністрації, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Так, Європейський Суд з прав людини звертав увагу, що судове та виконавче провадження є першою та другою стадіями у загальному провадженні (рішення у справі «Скордіно проти Італії» (Scordino v. Italy). Таким чином, виконання рішення не відокремлюється від судового розгляду і провадження повинно розглядатися загалом (рішення у справі «Сіка проти Словаччини» (Sika v. Slovaki), №2132/02, пп. 24-27, від 13.06.2006, пп. 18 рішення «Ліпісвіцька проти України» №11944/05 від 12.05.2011).

Крім того, у рішеннях Європейського Суду з прав людини у справах «Бурдов проти Росії» від 07.05.2002 року, «Ромашов проти України» від 27.07.2004 року, «Шаренок проти України» від 22.02.2004 року зазначається, що право на судовий захист було б ілюзорним, якби правова система держави дозволяла щоб остаточне зобов`язувальне рішення залишалося бездієвим на шкоду одній із сторін; виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має вважатися невід`ємною частиною судового процесу.

Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (рішення у справі «Сокур проти України» (Sokur v. Ukraine), №29439/02, від 26.04.2005, та у справі «Крищук проти України» (Kryshchuk v. Ukraine), №1811/06, від 19.02.2009).

Аналіз зазначених вище рішень Європейського Суду з прав людини свідчить про те, що з метою забезпечення права особи на ефективний судовий захист в адміністративному судочинстві існує інститут судового контролю за виконанням судового рішення. Судовий контроль - це спеціальний вид провадження в адміністративному судочинстві, відмінний від позовного, що має спеціальну мету та полягає не у вирішенні нового публічно-правового спору, а у перевірці всіх обставин, що перешкоджають виконанню такої постанови суду та відновленню порушених прав особи-позивача.

Відповідно до приписів частини другої статті 14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Також, згідно до статті 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Статтею 382 КАС України передбачено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Як свідчать матеріали справи, на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16.03.2020 року у справі №1.380.2019.005350 Львівська обласна державна адміністрація зверталася з листами від 16.07.2020 року, 13.01.2021 року, 13.04.2021 року, 16.12.2021 року та 25.02.2022 року до Міністерства соціальної політики України та Міністерства фінансів України з проханням про виділення коштів у сумі 399 170 грн. 85 коп. для відшкодування вартості за самостійно придбане житло відповідно до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Міністерство соціальної політики України листами від 04.08.2020 року, 28.01.2021 року, 27.04.2021 року, 17.01.2022 року надало відповіді, суть яких зводиться до того, що у законах України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» «Про Державний бюджет України на 2021 рік» та «Про Державний бюджет України на 2022 рік» видатки на забезпечення житлом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, не передбачено, а тому відсутня можливість виділення коштів Львівській обласній державній адміністрації.

Міністерство фінансів України листами від 13.08.2020 року, 29.01.2021 року, 07.05.2021 року, 13.01.2022 року повідомило, що судове рішення може бути виконано виключно Державною казначейською службою України в порядку черговості за рахунок коштів, передбачених на відповідні цілі в державному бюджеті відповідно до Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року №845.

В даному випадку колегія суддів погоджується з висновком суду попередньої інстанції про те, що відповідач, є органом, який утримується за рахунок Державного Бюджету, вжив конкретні заходи в межах своїх повноважень з метою виконання зазначеного рішення суду, а фактична невиплата розрахованих коштів зумовлена тим, що на даний час кошти, необхідні для виконання рішення суду у даній справі, на рахунок Львівської обласної державної адміністрації не надійшли, відтак відповідач в межах своїх повноважень виконав всі можливі залежні від нього вищевказані дії, спрямовані на виконання рішення суду в даній справі.

Львівська обласна державна адміністрація в межах своїх повноважень виконала можливі та залежні від неї вищевказані дії, спрямовані на виконання судового рішення у цій справі.

Невиконання судового рішення відбулось через відсутність бюджетного або іншого фінансування, що з урахуванням практики Верховного Суду не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин.

При цьому, накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Аналізуючи вищенаведене, колегія суддів вважає вірним висновок суду попередньої інстанції щодо необхідності прийняти звіт Львівської обласної державної адміністрації про виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16.03.2020 року у справі №1.380.2019.005350 та відмовити у задоволенні клопотань позивача щодо накладення штрафу за невиконання рішення суду та щодо встановлення нового строку для подання звіту.

В частині решти доводів апеляційної скарги колегія суддів враховує, що, оцінюючи наведені сторонами доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи, наведені сторонами, були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції не встановив неправильного застосування норм матеріального права, порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення і погоджується з висновками суду першої інстанції у справі.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 310, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 382 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 05 травня 2022 року про прийняття звіту про виконання судового рішення у справі №1.380.2019.005350 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

Головуючий суддя Л. Я. Гудим
судді О. М. Довгополов
Р. Б. Хобор

Повний текст постанови складено 15.08.2022 року.