Справа № 420/9251/22
Суддя: Хурса О. О.
Дата ухвалення: 2022-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/9251/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Хурси О.О., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65107) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду з позовом звернувся ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі ГУ ПФУ), в якому позивач просить суд:

скасувати Рішення комісії з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії, при ГУ ПФУ від 31.03.2022 року (протокол №33) в частині відмови йому - ОСОБА_1 , у підтвердженні роботи на посаді тракториста-машиніста в період з 20.12.1982 по 20.11.1984 та з 01.01.1987 по 10.12.2004;

визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ вiд 23.03.2022 року №48 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 3 частини 2 статті 114 розділу XIV-I Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

зобов`язати ГУ ПФУ призначити та виплачувати йому - ОСОБА_1 , з 17.02.2022 року пенсію за віком на пільгових умовах як трактористу - машиністу, безпосередньо зайнятому - у виробництвi сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших пiдприємствах сiльського господарства, iз зарахуванням до стажу роботи, який дає право на пенсію згідно п.3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періодів роботи трактористом-машиністом: з 20.12.1982 по 20.11.1984 в колгоспі ім. Леніна Болградського району Одеської області, з 01.01.1987 по 14.11.1992 в колгоспі ім. Леніна Болградського району Одеської області, з 14.11.1992 по 12.02.2000 в КСП «Жовтневе Болградського району Одеської області, з 12.02.2000 по 10.12.2004 року в СВК «Жовтневе» Болградського - району Одеської областi.

Також позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь суму сплаченого судового збору.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що позивач більше 27 років працював трактористом-машиністом та безпосередньо був зайнятий у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспі, а тому набув право на отримання пільгової пенсії відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

17.02.2022 звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, проте, рішенням від 23.03.2022 № 48 йому було відмовлено у призначенні пенсії, оскільки вiдповiдно до архівноп довідки від 26.01.2022 року №149/03-21, виданої вiдлiлом трудового архіву Болградської міської ради Одеської області, підприемство, на якому він працював, ліквідовано, а робота на посаді тракториста-машиніста на підприємстві не підтверджена рішенням комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, яка створена при ГУ ПФУ.

Позивач зазначає, що комісія при ГУ ПФУ розглянула його заяву про підтвердження стажу роботи для підтвердження перiодiв, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах та 31.03.2022 року прийняла рішення, яким відмовила у зарахуваннi до пільгового стажу періодів роботи з 20.12.1982 по 20.11.1984, з 01.01.1987 по 10.12.2004 на посаді тракториста машиніста відповідно до пп. 3 п. 2 ст. 114 ХІУ-І Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки в наданих документах вiдсутнi вiдомостi про посаду тракториста машиніста.

Позивач вважає такі рішення протиправними, оскільки в періоди з 20.12.1982 по 20.11.1984, з 01.01.1987 по 10.12.2004 він пропрацював трактористом, що підтверджено трудовою книжкою та уточнюючими довідками.

Вказує на те, що він має право на призначення пільгової пенсії відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Ухвалою суду від 11.07.2022 року прийнято до розгляду заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Представник ГУ ПФУ в Одеській області надав до суду відзив на позов, у якому просив відмовити у задоволенні позову з огляду на те, що страховий стаж позивача становить 30 рокв 6 місяців 1 день, однак пільговий стаж в якості тракториста-машиніста лише 8 років 11 місяців та 17 днів, що не відповідає необхідному відповідно до п. 3 ст. 114 Розділу XIV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пільговому стажу в 20 років.

Представник відповідача зазначає, що відсутні підстави у рахуванні до пільгового стажу періоду роботи на посаді тракториста-машиніста з 20.12.1982 по 14.11.1992, оскільки відповідно до архівної довідки від 26.01.2022 №149/03-21 підприємство на якому працював позивач ліквідовано, а робота на посаді тракториста-машиніста на підприємстві не підтверджена Комісією з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пеней на пільгових умовах або за вислугу років, яка створена при ГУ ПФУ.

Представник вказував, що надана позивачем архiвна довiдка не може підтверджу характер працi. Таким чином, враховуючи, що пільгові довідки видано з порушеннями вимог Порядку №637, у позивача відсутні документи, які підтверджують виконання робіт протягом повного робочого дня, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах.

Також представник відповідача зауважив, що відсутні докази, що підтверджують безпосередню зайнятість позивача протягом повного польового періоду у виробництві сільськогосподарської продукції на посаді тракториста-машиніста у спірному періоді.

Справа розглянута у письмовому провадженні.

Судом встановлено, що позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до ГУ ПФУ з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах як трактористу-машиністу, за розглядом якої ГУ ПФУ прийнято рішення №48 від 23.03.2022 відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах через відсутність необхідного пільгового стажу, оскільки до пільгового стажу не зараховано період роботи позивача на посаді тракториста-машиніста з 20.12.1982 по 14.11.1992, оскільки відповідно до архівної довідки від 26.01.2022 №149/03-21, наданої відділом трудового архіву Болградської міської ради Одеської області, підприємство на якому працював позивач ліквідовано, а робота на посаді тракториста-машиніста на підприємстві не підтверджена рішенням Комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пеней на пільгових умовах або за вислугу років, яка створена при ГУ ПФУ.

Позивач звернувся до рішенням Комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пеней на пільгових умовах або за вислугу років, яка створена при ГУ ПФУ з заявою про підтвердження стажу роботи, за розглядом якої 31.03.2022 року протоколом №3 прийнято рішення про результати розгляду заяви про підтвердження стажу роботи, згідно якого відмволено ОСОБА_2 у зарахуванні до пільгового стажу періодів роботи з 20.12.1982 по 20.11.1984, з 01.01.1987 по 10.12.2004 на посаді тракториста-машиніста, оскільки в наданих документах відсутні відомості про посаду тракториста-машиніста.

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV (далі Закон № 058- ІV).

Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 8 Закону №1058-ІV, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Пунктом 1 частини 1 статті 9 Закону №1058-ІV визначено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються у т. ч. пенсія за віком.

Пунктом 1 частини 1 статті 45 Закону № 1058-ІV визначено, що пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

На підставі частини 1 статті 44 Закону №1058-ІV, заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Закон «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII (далі Закон №1788-XII) відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Закон спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих.

Закон гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.

Пунктом 3 частини другої 2 статті 114 Закону №1058-IV передбачено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається чоловікам, які працюють трактористами-машиністами і безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, страхового стажу, з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців.

Зі змісту наведених норм слідує, що умовами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах з підстави, визначеної п.3 ч.2 ст. 114 Закону №1058-IV є виконання робіт на посаді тракториста-машиніста; безпосередня зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства; досягнення відповідного віку - 55 років, а також наявність необхідного стажу з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.

Як встановлено судом, позивачу виповнилось 55 років - 21.11.2021, що підтверджено копією паспорта серії НОМЕР_1 , та 17.02.2022 позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 114 Закону №1058-ІV, що передбачає умови призначення пенсії за віком на пільгових умовах для трактористів-машиністів, та надав відповідні документи.

Згідно рішення ГУ ПФУ №48 від 23.03.2022 страховий стаж позивача становить 30 років 6 місяців 1 день, пільговий стаж становить 8 років 11 місяців 17 днів.

Таким чином, на момент досягнення позивачем віку 55 років, передбаченого п.3 ч.2 ст. 114 Закону №1058-IV позивач мав понад 30 років страхового стажу.

Надаючи оцінку підставам неврахування до пільгового стажу позивача періодів його роботи з 20.12.1982 по 20.11.1984 та з 01.01.1987 по 10.12.2004, суд виходить з наступного.

У відповідності до статті 62 Закону №1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пункт 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637) передбачає, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку № 637 визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 20 Порядку № 637 визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

Відповідно до статті 56 Закону №1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. Разом з тим, до стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Статтею 62 Закону №1788-XII передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно п. 2.3 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях від 20.06.1974 №162, всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагородження та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а при звільненні - в день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Згідно з п.2.3 Інструкції про порядок ведення трудових книжок, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.1993 №58 (далі - Інструкція №58) записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.

Згідно із п.2.4. Інструкції №58, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Як встановлено, п. 2.14 Інструкції, у графі 3 розділу «Відомості про роботу» як заголовок пишеться повне найменування підприємства. Під цим заголовком у графі 1 ставиться порядковий номер запису, що вноситься, у графі 2 зазначається дата прийняття на роботу.

У графі 3 пишеться: «Прийнятий або призначений до такого-то цеху, відділу, підрозділу, на дільницю, виробництво» із зазначенням його конкретного найменування, а також роботи, професії або посади і присвоєного розряду. Записи про найменування роботи, професії або посади на яку прийнятий працівник, виконуються для робітників та службовців відповідно до найменування професій і посад, зазначених у «Класифікаторі професій». Якщо працівник має право на пенсію за віком на пільгових умовах, запис у трудовій книжці робиться на підставі наказу, виданого за результатами атестації робочих місць, і має відповідати найменуванню Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Переведення працівника на іншу постійну роботу на тому ж підприємстві оформлюється в такому ж порядку, як і прийняття на роботу.

Таким чином, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, а наявність відповідних записів у трудовій книжці про стаж роботи є підтвердженням такого стажу.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у постанові від 06.03.2018 по справі № 754/14898/15-а звернув увагу, що підставою для призначення пенсії є наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Пенсійний орган не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Окрім цього, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Вказану позицію сформував Верховний Суд в постанові від 06.02.2018 по справі №677/277/17.

Верховний Суд у постанові від 21.02.2018 по справі №687/975/17 дійшов висновку, що право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточність записів не може бути підставою для виключення певних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства. Підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Згідно трудової книжки № НОМЕР_2 від 15.07.1991, виданої на ім`я ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , він 20.12.1982 року прийнятий в члени колгоспу ім. Леніна Болградського району Одеської області і визначений трактористом.

Згідно війського квитка серії НОМЕР_3 21.01.1984 року по 31.12.1986 року проходив військову службу в Збройних силах.

Записами трудової книжки № НОМЕР_2 від 15.07.1991 підтверджується, що позивач 14.11.1992 звільнений у зв`язку з реорганізацією колгоспу в КСП «Жовтневе» та прийнятив члени КСП «Жовтневе» за переводом. 12.02.2000 року реорганізовнао КСП «Жовтневе» в СВК «Жовтневе» та 10.12.2004 року позивача звільнено з СВК «Жовтневе» за власним бажанням.

При цьому, наведені записи трудової книжки вказані із зазначенням підстав для внесення даних записів (відповідні накази) та проставленням штампів та печаток установи, де працював позивач.

Крім того, відповідно до архівних довідок від 26.01.2022 року №144/03-21, №145/03-21, №146/03-21, №147/03-21, №148/03-21 позивач в періоди з 1982 по 1984, з 1987 по 1988, з 1989 по 1993, з 1994-1998, з 1999 по 2002, з 2003-2004 працював в колхозі імені Леніна (КСП/СПК «Жовтневе») с. Жовтневе Болградського район Одеської області.

Відповідно до абзацу 2 статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" при обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Наведені вище положення свідчать про те, що єдиною підставою для врахування до трудового стажу часу роботи колгоспника за фактичною тривалістю є невиконання встановленого мінімуму трудової участі саме без поважних причин.

Таким чином, суд дійшов висновку, що надана позивачем трудова книжка містить належним чином здійснені записи щодо його роботи у період з 20.12.1982 по 20.11.1984, з 01.01.1987 по 10.12.2004 на посаді тракториста.

Згідно архівного витягу з історичної довідки справи фонду №Р-65/Т сільськогосподарського виробничого кооперативу «Жовтневе» від 26.01.2022 року №150/03-21 рішенням Господарського суду Одеської області від 24.02.2006 року СВК «Жовтневе» було визнано банкрутом та ліквідовано.

За приписами пунктів 1 та 3 Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії, затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 10 листопада 2006 року №18-1 (далі - Порядок №18-1) цей Порядок визначає процедуру підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлену для окремої категорії працівників, у разі ліквідації підприємства, установи, організації без визначення правонаступника.

Дія цього Порядку поширюється на осіб, які працювали, зокрема на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років та періодів роботи на підприємствах, які розташовані на тимчасово окупованій території, здійснюється комісіями з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії (далі - Комісії).

Порядок призначення пенсій на пільгових умовах цій категорії працівників роз`яснено у листі Міністерства соціального забезпечення України від 20 січня 1992 року №7. Так до трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільгосппродукції, належать працівники, які оформлені на роботу трактористами-машиністами, мають відповідні посвідчення, постійно зайняті на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах протягом повного сезону сільгоспробіт в рослинництві та тваринництві. Трактористам-машиністам, які відпрацювали повний польовий період на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах, весь рік роботи зараховується до стажу, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення, і в тому випадку, якщо в міжпольовий або міжсезонний період вони виконували інші роботи на стаціонарних і причіпних установках та агрегатах, з ремонту сільськогосподарської техніки, на тваринницьких фермах тощо.

Віднесення господарства до сільгосппідприємств, трактористи-машиністи яких мають право на пільгову пенсію, здійснюється відповідно до класифікатора галузей народного господарства. До сільськогосподарських належать підприємства, які виробляють продукцію рослинництва і тваринництва. Трактористи-машиністи допоміжних сільських господарств, які не мають самостійного балансу і знаходяться в складі промислових, будівельних та інших підприємств і організацій, мають право на пільгову пенсію при виконанні умов, передбачених наведених вище умов. Трактористам-машиністам, постійно зайнятим на причіпних і стаціонарних установках і агрегатах, пенсії призначаються на загальних підставах.

Згідно із «Загальносоюзного класифікатора професій робітників, посад службовців і тарифних розрядів 186016», затвердженого постановою Державного комітету СРСР по стандартах від 27.08.1986 № 016, введеного в дію з 01.01.1987 та класифікатора професій ДК 003:2010 на зміну ДК 003:2005, затвердженого та введеного в дію наказом Держспоживстандарту України від 28.07.2010 № 327, чинного на теперішній час, професії «механізатор», «підвозчик», «будівельна бригада» відсутні, а міститься професійна назва роботи тракторист-машиніст сільськогосподарського виробництва.

Єдина назва професії тракторист - машиніст, запроваджена в 1961 році, яка охоплює такі професії: бульдозерист, бульдозерист-скреперист, грейдерист; комбайнер; машиніст дощувальної установки, змонтованої на базі трактора; машиніст скрепера, скреперист; машиніст чаєзбиральної машини; машиніст екскаватора; машиніст-водій льонозбиральної машини, самохідної широкозахватної сінокосарки; механік-комбайнер, тракторист, тракторист-бульдозерист. До числа трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільгосппродукції, віднесено працівників, прийнятих на роботу трактористами-машиністами, які мають про це відповідні посвідчення. Для призначення пенсії на пільгових умовах марка трактора, на якому працює тракторист-машиніст, значення не має.

Отже, головними умовами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах є виконання робіт на посаді тракториста-машиніста, безпосередня зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, досягнення відповідного віку, а також наявність кількості відповідного стажу.

Матеріалами справи підтверджується, що позивачу 22.06.1993 року видано посвідчення тракториста-машиніста № НОМЕР_4 .

Крім цього, в матеріалах справи наявна копія посвідчення №2129, виданого позивачу 05.03.1988 року про те, що пройшов навчання та склав з оцінкою «відмінно» екзамени у знанні пристрою та правил безпечної експлуатації тракторів Т-150, Т-150к. Кваліфікаційною комісією присвоєна кваліфікація тракторист Т-150, Т-150к.

Дослідивши трудову книжку колгоспника № НОМЕР_2 , судом встановлено, що така книжка містить всі необхідні записи про відповідні періоди роботи позивача з 20.12.1982 по 20.11.1984, з 01.01.1987 по 10.12.2004 на посаді тракториста в колгоспі ім. Леніна, реорганізованого 14.11.1992 в КСП «Жовтневе» та 12.02.2000 в СВК «Жовтневе». Трудова книжка не містить будь-яких відміток про те, що позивач, будучи членом колгоспу, не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві. При цьому записи трудової діяльності позивача з 20.12.1982 по 20.11.1984, з 01.01.1987 по 10.12.2004 не містять перекреслень, виправлень чи дописок, які б змінювали їх суть чи перекручували їх зміст, та виконані акуратно, чорнилом, завірені підписом уповноваженої особи та печаткою підприємства.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачем надано необхідні документи, які підтверджують періоди його роботи у колгоспі ім. Леніна (перейменованого в КСП «Жовтневе», СВК «Жовтневе») з 20.12.1982 по 20.11.1984, з 01.01.1987 по 10.12.2004 на посаді тракториста.

Доводи відповідача про те, що спірний період неможливо зарахувати до пільгового стажу позивача з причин відсутності в наданих документах відомостей про роботу трактористом-машиністом, суд вважає необґрунтованим, оскільки трудова книжка колгоспника є основним документом, що підтверджує стаж роботи, не містить будь-яких відміток про те, що позивач, будучи членом колгоспу, не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві. При цьому ці записи не містять перекреслень, виправлень чи дописок, які б змінювали їх суть чи перекручували їх зміст, а тому факт безпосередньої участі позивача у виробництві сільськогосподарської продукції не потребує підтвердження.

Суд звертає увагу, що термін «тракторист» є загальновживаним й більш широким родовим поняттям професії тракториста, зайнятого у виробництві сільськогосподарської продукції, а тому має бути врахований при обчисленні стажу роботи позивача, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Таким чином, суд дійшов висновку, що періоди роботи позивача з 20.12.1982 по 20.11.1984, з 01.01.1987 по 10.12.2004 протиправно не враховані при розгляду заяви про підтвердження стажу роботи позивача, отже періоди роботи з 20.12.1982 по 20.11.1984, з 01.01.1987 по 10.12.2004 на посаді тракториста підлягають зарахуванню до страхового стажу роботи позивача.

Наявні у матеріалах справи документи підтверджують факт роботи позивача трактористом у спірні періоди.

Отже, виходячи із змісту статті 46 Конституції України, обставин справи, позивач не може бути позбавлений права на призначення та отримання пенсії на пільгових умовах за наявності для цього підстав.

Оскільки встановлено, що право позивача порушено внаслідок протиправних рішень ГУ ПФУ, суд вважає, що належним та достатнім способом захисту прав позивача є: визнання протиправними та скасування рішення комісії з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії, при ГУ ПФУ від 31.03.2022 року в частині відмови ОСОБА_1 у підтвердженні роботи на посаді тракториста-машиніста в період з 20.12.1982 по 20.11.1984 та з 01.01.1987 по 10.12.2004, рішення ГУ ПФУ вiд 23.03.2022 року №48 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 3 частини 2 статті 114 розділу XIV-I Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; зобов`язання ГУ ПФУ зарахувати періоди роботи з 20.12.1982 по 20.11.1984 та з 01.01.1987 по 10.12.2004 до страхового стажу ОСОБА_1 .

Водночас, щодо зобов`язати ГУ ПФУ призначити та виплачувати йому - ОСОБА_1 з 17.02.2022 року пенсію за віком на пільгових умовах суд зазначає наступне.

Пунктом 4.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 року, встановлено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

З оскаржуваного рішення вiд 23.03.2022 року №48 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах не вбачається, чи був відповідачем проведений всебічний, повний і об`єктивний розгляду всіх поданих документів для призначення пенсії, тобто не вбачається чи є єдиною підставою для відмови у призначенні пенсії позивачу не зарахування йому до стажу спірних періодів роботи, що визнано судом неправомірним.

Згідно приписів частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 2 ст. 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. При цьому під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності.

Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Зокрема, повноваження суду при вирішенні справи визначені статтею 245 КАС України. Відповідно до п. 4 ч. 2 цієї норми, у разі задоволення позову, суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. При цьому, у випадку, коли закон встановлює повноваження суб`єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов`язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У випадку, коди ж суб`єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на заявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норм) закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення), з урахуванням встановлених судом обставин.

Суд вважає, що відповідач приймаючи оскаржуване рішення, діяв недобросовісно та необґрунтовано, не врахував усіх обставин та положень законодавства, що мають значення для призначення пенсії позивачу, як наслідок, допустив неналежний розгляд поданої ним заяви і документів та, відповідно, прийняв необґрунтоване рішення про відмову позивачу в призначенні пенсії.

Таким чином, суд дійшов висновку, що належним та достатнім способом захисту прав позивача в цій частині є зобов`язання ГУ ПФУ повторно розглянути заяву позивача від 17.02.2022 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах з урахуванням висновків суду.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З урахуванням зазначеного, суд на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується квитанцією позивач за подання адміністративного позову сплатив 992,40 грн судового збору.

Зважаючи на викладене, на користь позивача слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 700,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень ГУ ПФУ.

Керуючись статтями 2, 3, 6, 7, 8, 9, 12, 139, 241-246 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65107, ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення комісії з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії, при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області від 31.03.2022 року в частині відмови ОСОБА_1 у підтвердженні роботи на посаді тракториста-машиніста в період з 20.12.1982 по 20.11.1984 та з 01.01.1987 по 10.12.2004.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області вiд 23.03.2022 року №48 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 3 частини 2 статті 114 Розділу XIV-I Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати періоди роботи з 20.12.1982 по 20.11.1984 та з 01.01.1987 по 10.12.2004 до страхового стажу ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 17.02.2022 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах з урахуванням висновків суду.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області судові витрати за сплату судового збору в розмірі 700,00 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили у порядку ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене у порядку та строки встановлені ст. 295-297 КАС України.

Суддя О.О. Хурса