Справа № 260/1167/21
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2022-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2022 рокуЛьвівСправа № 260/1167/21 пров. № А/857/641/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Святецького В.В., Ільчишин Н.В.,

з участю секретаря судового засідання Вовка А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2021 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Закарпатській області про визнання протиправною і скасування вимоги, -

суддя (судді) в суді першої інстанції Гаврилко С.Є.,

час ухвалення рішення: 08:59:31,

місце ухвалення рішення м. Ужгород,

дата складання повного тексту рішення: 16.12.2021,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі ФОП ОСОБА_1 ) звернулась в суд з позовом до Головного управління ДПС у Закарпатській області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги від 18 листопада 2020 року № 17290-13; зобов`язання вчинити дії щодо відображення/коригування у її особовій картці дійсного стану зобов`язань перед бюджетом шляхом відповідного зменшення суми нарахованої пені у розмірі 70222,13 грн, в тому числі: по податку на доходи фізичних осіб - 65179,85 грн; по військовому збору: - 5042,28 грн; стягнути судові витрати у розмірі 9716,00 грн.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2021 року у задоволенні позовної заяви відмовлено.

Рішення мотивоване тим, що відповідач як суб`єкт владних повноважень довів правомірність оскаржуваного рішення.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу. Вважає, що таке прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального та порушенням норм процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що судом не проведено перевірку фактично відображених в ІПК позивача показників податкового боргу, не перевірено період нарахування пені та протиправно відмовлено у задоволенні позовної вимоги щодо правильного відображення фактичного стану розрахунків позивача з бюджетом з корегуванням нарахованої суми пені станом на 06.09.2021 у розмірі 74596,54 грн.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 308 КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 22 травня 2020 року по справі № 260/1580/19 в задоволенні адміністративного позову ФОП ОСОБА_1 до Головного управління ДІІС у Закарпатській області було відмовлено. 17 вересня 2020 року постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 22 травня 2020 року без змін (т. 1 а.с. 28-36).

Предметом спору була правомірність податкових повідомлень-рішень Головного управління ДПС в Закарпатській області: № від 28 жовтня 2019 року, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 203916,14 грн, у тому числі за податковими зобов`язаннями у розмірі 163132,92 грн, а також за штрафними (фінансовими санкціями (штрафами) у розмірі 40783,22 грн; № від 28 жовтня 2019 року, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 16993 грн, у тому числі за податковими зобов`язаннями у розмірі 13594,40 грн, а також за штрафними (фінансовими санкціями (штрафами) у розмірі 3398,60 грн та вимоги про сплату боргу № від 28 жовтня 2019 року на суму 170771,90 грн, а також рішення за № про застосування штрафних санкцій за донарахуванням відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску у розмірі 26842,21 грн.

24 вересня 2020 року позивач сплатив грошові зобов`язання, що були визначені податковим повідомленням-рішенням № від 28 жовтня 2019 року у розмірі 16993 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 797 від 24 вересня 2020 року (т. 1 а.с. 37) та податковим повідомленням-рішенням № від 28 жовтня 2019 року у розмірі 203917 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 798 від 24 вересня 2020 року (т. 1 а.с. 38).

Однак, як вказує позивач, незважаючи на судове оскарження зазначених податкових повідомлень-рішень та на сплату визначених контролюючим органом грошових зобов`язань протягом десяти календарних днів з моменту узгодження суми грошового зобов`язання, відповідачем було нараховано позивачеві пеню.

05 жовтня 2020 року позивач звернувся до Головного управління ДПС в Закарпатській області із заявою, в якій просив скасувати нараховану пеню, оскільки визначені контролюючим органом грошові зобов`язання були сплачені без перевищення десятиденного строку з моменту узгодження сум, визначених у податкових повідомленнях-рішеннях Головного управління ДПС в Закарпатській області від 28 жовтня 2019 року № та № (т. 1 а.с. 17).

Листом № 9734/4/07-16-04-05-11 від 22 жовтня 2020 року Головним управлінням ДПС в Закарпатській області було зазначено, що стаття 57 пункт 57.3 Податкового кодексу України передбачає обов`язок платника податків сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 робочих днів, наступних за днем такого узгодження. При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили (т. 1 а.с. 18-20).

18 листопада 2020 року відповідачем сформовано податкову вимогу 17290-13, згідно якої за ФОП ОСОБА_1 наявний податковий борг в сумі 65847,72 грн, у тому числі пеня з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування 61130 грн та пеня з військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування 4717,72 грн (т. 1 а.с. 16).

Не погоджуючись з таким рішенням, позивач звернулася з даним позовом до суду.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції і вважає його таким, що відповідає обставинам справи та правильному застосуванню норм матеріального права з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із того, що відповідно до підпункту 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 ІІК України нарахування пені розпочинається при нарахуванні суми грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов`язання, визначеного цим Кодексом (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).

Як вірно зазначено судом, законодавець у зазначеній нормі закону визначив періоди коли нараховується пеня:

по-перше, це період починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов`язання, визначеного цим Кодексом;

по-друге, це період що охоплює період адміністративного та/або судового оскарження;

Детальний аналіз норми підпункту 129.1.1. пункту 129.1 статті 129 ПК України вказує на граничний строк сплати платником податків податкового зобов`язання, визначеного цим Кодексом.

Підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.

Враховуючи наведене, суд дійшов вірного висновку, що грошове зобов`язання включає в себе як податкове зобов`язання, а також пеню та штрафну (фінансову) санкцію.

Як передбачено підпунктом 14.1.156 пункту 14.1 статті 14ІІК України податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку га строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк), та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом та/або Митним кодексом України.

Податкове зобов`язання на відміну від грошового зобов`язання - це визначена законом сума податку або збору, яку платник податків сплачує в певні строки.

Відповідно до підпункту 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 ПК України є відсильним до тієї норми ПК України, що регулює граничні строки сплати платником податків податкового зобов`язання, визначеного цим Кодексом.

Згідно з п. 249.1 ст. 249 ІІК України суми податку обчислюються за податковий (звітний) квартал платниками податку.

Відповідно до пункту 250.1 статті 250 ІІК України базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному кварталу.

Таким чином, як вірно зазначено судом, підпункт 129.1.1. пункту 129.1 статті 129 ПК України кореспондується із пунктом 250.1. ст. 250 ІІК України та визначає, що нарахування нені позивачу розпочинається при нарахуванні суми грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом у податковому повідомленні-рішенні № та № від 28 жовтня 2019 року починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов`язання, визначеного цим Кодексом, а саме протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку подання податкової декларації.

Вимогами підпункту 14.1.162 пункту 14.1 статті 14 ПК України передбачено, що пеня - сума коштів у вигляді відсотків, нарахована на суми грошових зобов`язань у встановлених ПК України випадках та не сплачена у встановлені законодавством строки.

Норма статті 129 щодо нарахування пені є спеціальною.

Тобто, як вірно зазначено судом, позивачу відповідно до підпункту 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 ПК України було розпочато нарахування пені з наступних періодів: з 20 лютого 2018 року та з 22 лютого 2019 року.

У зв`язку з проведенням заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19)» № 533-IX внесені зміни до ПК України, згідно з якими підрозділ 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України доповнено, зокрема, пунктом 52-1.

Судом також враховано, що пунктом 52-1 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України визначено, що протягом періоду з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (СОVID-19), платникам податків не нараховується пеня, а нарахована але не сплачена за цей період пеня підлягає списанню.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає вірними висновки суду, що в даному випадку матеріали справи не містять належних і достатніх доказів на спростування висновків контролюючого органу та не встановлено нарахування спірної пені позивачеві всупереч пункту 52-1 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України.

Натомість, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, відповідно до норм статті 129 ПК України правомірно нарахована пеня на суми занижень податкових зобов`язань згідно податкових повідомлень-рішень за №№ та від 28 жовтня 2019 року, а відтак, підтверджено правомірність оскаржуваного рішення контролюючого органу.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги не підлягали до задоволення.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не дають підстав стверджувати про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 243, ст. ст. 308, 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. ст. 316, 321, 322, 325 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2021 року у справі № 260/1167/21 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. М. Довгополов
судді В. В. Святецький
Н. В. Ільчишин
Повне судове рішення складено у зв`язку з перебуванням суддів у відпустці 15.08.2022.