Справа № 340/5914/21
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2022-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

17 серпня 2022 року м.Дніпросправа № 340/5914/21

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Баранник Н.П.,

суддів: Малиш Н.І., Лукманової О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу заступника керівника Кіровоградської обласної прокуратури на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12 січня 2022 року у справі №340/5914/21 (суддя Брегей Р.В., справа розглянута в порядку спрощеного позовного провадження, в письмовому провадженні) за позовом заступника керівника Новоукраїнської окружної прокуратури Кіровоградської області до Маловисківської міської ради Новоукраїнського району Кіровоградській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Заступник керівника Новоукраїнської окружної прокуратури Кіровоградської області (далі позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Маловисківської міської ради Новоукраїнського району Кіровоградській області (далі відповідач) щодо не звернення до органу, який здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, із заявою про взяття на облік безхазяйної нерухомої речі, а саме гідротехнічної споруди, що знаходиться в м. Мала Виска Новоукраїнського району Кіровоградській області;

-зобов`язати Маловисківську міську раду Новоукраїнського району Кіровоградській області вчинити дії, спрямовані на набуття права власності на безхазяйне майно шляхом звернення із заявою до органу, який здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, про взяття на облік безхазяйної нерухомої речі, а саме гідротехнічної споруди, що знаходиться на річці Мала Вись.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12 січня 2022 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, заступник керівника Кіровоградської обласної прокуратури подав апеляційну скаргу. В скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати оскаржене рішення та прийняти нове судове рішення, яким адміністративний позов задовольнити у повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що спір стосується саме спонукання органу місцевого самоврядування вжити заходів до виникнення у нього в майбутньому речових прав на гідротехнічні споруди, які містять ознаки безхазяйного майна, та не належать установам чи організаціям, які входять до сфери управління Держводоагенства. Прокурор набув статусу позивача у даній справі у відповідності до положень ст. 23 Закону України «Про прокуратуру». Висновки суду першої інстанції, що прокурор не є належним позивачем, оскільки Державне агентство водних ресурсів України наділене повноваженнями щодо звернення до суду з питань, які висвітлив прокурор у позові, є помилковими та не ґрунтуються на законі.

Відповідач своїм правом подати письмовий відзив на апеляційну скаргу не скористався.

Апеляційний розгляд справи здійснено за правилами ст. 311 КАС України, в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, приходить до висновків, що скарга не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

З матеріалів справи встановлено, що заступник керівника Новоукраїнської окружної прокуратури Кіровоградської області звернувся до голови Маловисківської об`єднаної територіальної громади в порядку ст.23 Закону України «Про прокуратуру» та ст. 5 Закону України « Про інформацію» із запитом про надання інформації хто є власником гідротехнічної споруди водного об`єкта - водосховище, розташоване на річці Мала Вись за межами міста Мала Виска Новоукраїнського району, чи вживались заходи міською радою щодо охорони та збереження гідротехнічної споруди та чи перебуває ця споруда на балансі міської ради. Просив надати докази на підтвердження факту звернення до органу, який здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, із заявою про взяття на облік безхазяйної нерухомої речі, а саме гідротехнічної споруди, що знаходиться в м. Мала Виска Новоукраїнського району Кіровоградській області ( а.с. 47-48).

На запит прокурора була надана відповідь, в якій зазначено, що Маловисківська міська рада не є власником (балансоутримувачем) гідротехнічної споруди водного об`єкта - водосховища площею під водним об`єктом 88,1212га, розташованого на річці Мала Вись; заходи щодо охорони та збереження гідротехнічної споруди радою не вживались, звернення до органів, що здійснюють реєстрацію прав на нерухоме майно, стосовно взяття споруди на облік як безхазяйного майна не направлялися (а.с. 49).

08.09.2021р комісія Маловисківськівської міської ради провела обстеження гідротехнічної споруди - греблі ґрунтової з гідротехнічними спорудами та рекомендувала винести на чергове засідання виконавчого комітету питання щодо безхазяйного об`єкту з метою подальшого проведення реєстрації такого об`єкту (а.с. 73).

Прокурор звернувся до суду з позовом про визнання протиправною бездіяльності Маловисківської міської ради Новоукраїнського району Кіровоградській області щодо не звернення до органу, який здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, із заявою про взяття на облік безхазяйної нерухомої речі, а саме гідротехнічної споруди, що знаходиться в м. Мала Виска Новоукраїнського району Кіровоградській області та зобов`язати вчинити дії, спрямовані на набуття права власності на безхазяйне майно шляхом звернення із заявою до органу, який здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, про взяття на облік безхазяйної нерухомої речі.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, дійшов висновку, що прокурор не є належним позивачем у справі, оскільки саме Державне агентство водних ресурсів України наділене повноваженнями щодо звернення до суду з питань, які висвітлив прокурор у позові, а згоду на заміну позивача суду не надано.

Колегія суддів, переглядаючи судове рішення погоджується з висновками суду про відсутність підстав для задоволення позову, при цьому, виходить з наступного.

Приписами частини першої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 №1697-VII (далі по тексту - Закон України №1697-VII) встановлено, що представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Відповідно до частини третьої статті 23 Закону України №1697-VII, прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Окремими абзацами частини четвертої статті 23 встановлено, що наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.

Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

У разі відсутності суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесений захист законних інтересів держави, а також у разі представництва інтересів громадянина з метою встановлення наявності підстав для представництва прокурор має право:

витребовувати за письмовим запитом, ознайомлюватися та безоплатно отримувати копії документів і матеріалів органів державної влади, органів місцевого самоврядування, військових частин, державних та комунальних підприємств, установ і організацій, органів Пенсійного фонду України та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, що знаходяться у цих суб`єктів, у порядку, визначеному законом;

отримувати від посадових та службових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, військових частин, державних та комунальних підприємств, установ та організацій, органів Пенсійного фонду України та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування усні або письмові пояснення. Отримання пояснень від інших осіб можливе виключно за їхньою згодою.

Існування інтересу і необхідність його захисту має базуватися на справедливих підставах, які мають бути об`єктивно обґрунтовані (доведені) і переслідувати законну мету.

Право на здійснення представництва інтересів держави у суді не є статичним, тобто не має обмежуватися тільки означенням того, у чиїх інтересах діє прокурор, а спонукає і зобов`язує обґрунтовувати існування права на таке представництво або, інакше кажучи, пояснити (показати, аргументувати), чому в інтересах держави звертається саме прокурор, а не органи державної влади, місцевого самоврядування, їхні посадові чи службові особи, які мають компетенцію на звернення до суду, але не роблять цього, або ж звертається в інтересах громадян, які за віком, станом здоров`я чи соціально-правовим статусом самі не спроможні захистити свої права. Таке обґрунтування повинно ґрунтуватися на підставах, за якими можна виявити (простежити) інтерес того, на захист якого відбувається звернення до суду, і водночас ситуацію в динаміці, коли суб`єкт правовідносин, в інтересах якого діє прокурор, неспроможний сам реалізувати своє право на судовий захист.

Для представництва у суді інтересів держави прокурор за законом має визначити й описати не просто передумови спору, який потребує судового вирішення, а виокремити ті ознаки, за якими його можна віднести до виняткового випадку. Також необхідно обґрунтувати, що відбулося порушення або існує загроза порушень економічних, політичних та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчиняються у відносинах між ними або з державою.

Отже, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави.

У Рішенні від 8 квітня 1999 року № 3-рп/99 Конституційний Суд України зазначив про те, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах (пункт 4 мотивувальної частини Рішення від 8 квітня 1999 року № 3-рп/99).

Отже, "інтереси держави" охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація "інтересів держави", особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно.

У справі, що розглядається, прокурор в адміністративному позові зазначив, що бездіяльність відповідача та невжиття дій, які передбачені нормами законодавства, викликають необхідність звернення до суду із зазначеним позовом.

При цьому, прокурор не конкретизує, у чому ж полягають інтереси держави та у якій сфері. Доводи позову складаються з інформації про права і обов`язки відповідача та зазначення про недотримання територільною громадою ряду норм законодавства.

Відповідно до частини третьої статті 23 Закону України №1697-VII, прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Як вбачається з матеріалів справи, ще 12.05.2017р. на підставі розпорядження голови райдержадміністрації було створено комісію, яка здійснила інвентаризацію водного об`єкта та його гідротехнічної споруди на території Маловисківської міської ради Маловисківського району (а.с. 15-16). До того ж, за погодженням Державного агентства водних ресурсів України, за замовленням голови облдержадміністрації було розроблено паспорт водного об`єкта - водосховища площею під водним об`єктом 88,1212га, розташованого на річці Мала Вись (а.с. 17-36).

21.05.2021р. т.в.о. голови Кіровоградської обласної державної адміністрації було проведено нараду, оформлену протоколом №1, щодо реалізації заходів збереження навколишнього природного середовища та додержання вимог природоохоронного законодавства. Під час наради було прийнято рішення, зокрема, п.15 (протокол №1 а.с. 46) взяти на баланс гідротехнічні споруди водних об`єктів в термін до 01.07.2023р, а міським та селищним головам зобов`язано надавати інформацію Регіональному офісу водних ресурсів в області.

Аналізуючи докази, які долучено до позову, можливо дійти висновків, щодо безпідставності посилання прокурора в позовній заяві на те, що орган, уповноважений державою звертатися до суду з відповідним позовом зі спірного питання, відсутній.

З огляду на наведене вище, суд апеляційної інстанції, як і суд першої інстанції, приходить до висновків, що підстави для задоволення позову відсутні.

Колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, як і для скасування оскарженого рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ч.1 ст.316, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу заступника керівника Кіровоградської обласної прокуратури - залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12 січня 2022 року у справі №340/5914/21 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках та в строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя Н.П. Баранник

суддя Н.І. Малиш

суддя О.М. Лукманова