Справа № 140/2908/22
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2022-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2022 рокуЛьвівСправа № 140/2908/22 пров. № А/857/9060/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Гудима Л.Я., Запотічного І.І.,

з участю секретаря судового засідання Приступи Р.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Приватного підприємства «МАКС КОМ» на ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 11 травня 2022 року про залишення позовної заяви без розгляду у справі за адміністративним позовом Приватного підприємства «МАКС КОМ» до Головного управління ДПС у Волинській області, Державної податкової служби України про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії, -

суддя (судді) в суді першої інстанції Плахтій Н.Б.,

справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження,

місце ухвалення рішення м. Луцьк,

дата складання повного тексту рішення: не зазначена,

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «МАКС КОМ» звернулося до суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Волинській області, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 20.10.2021 №3258202/33711923 про відмову в реєстрації податкової накладної від 10.09.2021 №4; зобов`язання Державну податкову службу України здійснити реєстрацію податкової накладної від 10.09.2021 №4 в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 11 травня 2022 року позовну заяву залишено без розгляду.

Ухвала мотивована недостатністю вказаних позивачем причин пропуску строку звернення до суду для визнання їх поважними.

Не погодившись із ухвалою суду, позивач подав апеляційну скаргу, у якій, з посиланням на неповне дослідження всіх обставин справи, порушення судом норм процесуального та матеріального права, просить її скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що у період з 19.10.2021 по 02.11.2021 директор Щерблюк О.В. перебувала у черговій відпустці у Арабській Республіці Єгипет, тому об`єктивно не могла дізнатись чи отримати рішення Комісії ДПС №49341/33711923/2 від 27.10.2021 про відмову у реєстрації податкової накладної №4 від 10.09.2021. Також зазначає, що у зв`язку з перепадом напруги в сервері ПП «МАКС КОМ» вийшов з ладу блок живлення, що також спричинило пошкодження материнської плати та порушило структуру файлової системи в жорсткому диску. ТзОВ «ІТ-ОЛІМП», що здійснює обслуговування та ремонт оргтехніки, серверу, персональних комп`ютерів, іншої комп`ютерної та офісної техніки позивача, здійснювало ремонт та відновлення інформації з 16:00 год 15.11.2021 по 09:30 год 03.12.2021. Вважає, що зазначені обставини свідчать про те, що позивач об`єктивно не знав про існування спірного рішення відповідача.

Зазначає, що судом не взято до уваги таку причину пропуску строку звернення до адміністративного суду, як документальна планова виїзна перевірка ПП «МАКС КОМ», що проводилась податковим органом в період з 26.11.2021 по 16.12.2021.

Представником відповідачів подано суду відзив на апеляційну скаргу, у якому вона заперечує щодо її доводів та просить залишити ухвалу суду без змін.

Представник апелянта у судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги та просив задовольнити її з підстав, що у ній наведені.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 308 КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судом першої інстанції встановлено, що рішення комісії Головного управління ДПС у Волинській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 20.10.2021 №3258202/33711923 було оскаржене позивачем в адміністративному порядку шляхом подання скарги від 21.10.2021 (а.с.155), за результатом розгляду якої рішенням Державної податкової служби України від 27.10.2021 №49341/33711923/2 скаргу залишено без задоволення, а податкові повідомлення-рішення - без змін (а.с.156).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із того, що відповідно до ч.1 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Як передбачено частиною 4 статті 122 КАС України, якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Тобто, право особи на звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів передбачено конкретно визначеним строком. Це, насамперед, викликано специфікою спорів, що розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Статтею 56 ПК України визначено, що рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Пунктом 56.2 статті 56 ПК України надано платнику податків право оскаржити рішення контролюючого органу до контролюючого органу вищого рівня.

Пунктом 56.18 статті 56 ПК України визначено, що, з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення. Рішення контролюючого органу, оскаржене в судовому порядку, не підлягає адміністративному оскарженню. Процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору.

Відповідно до пункту 102.1 статті 102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня - у разі проведення перевірки операції відповідно до статей 39 і 39-2 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку. У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації або уточнюючої декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов`язань, в межах поданих уточнень, за такою податковою декларацією протягом 1095 днів (2555 дня - у разі проведення перевірки відповідно до статей 39 і 39-2 цього Кодексу) з дня подання уточнюючого розрахунку (декларації).

Таким чином, пунктом 56.18 статті 56 ПК України встановлено спеціальний строк у податкових правовідносинах, протягом якого за загальним правилом платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу.

Разом з тим, зміст правовідносин щодо реєстрації податкової накладної, у яких ризики порушення норм податкового законодавства несе не лише особа, яка зобов`язана забезпечити реєстрацію податкової накладної в ЄРПН, не дозволяє поширити на них порядок і строки оскарження рішень суб`єкта владних повноважень, визначені пунктом 56.18 статті 56 ПК України, а саме - оскарження у будь-який момент після отримання такого рішення в межах 1095 днів, що дає підстави вважати, що встановлена у пункті 56.18 статті 56 ПК України можливість оскаржити інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення не стосується рішень Комісії контролюючих органів щодо реєстрації податкових накладних/розрахунків коригувань до податкових накладних або відмови у їх реєстрації.

Саме такий підхід до розуміння норм права щодо строку звернення до суду з позовом про скасування рішення суб`єкта владних повноважень, не пов`язаного із визначенням грошових зобов`язань, викладено у постанові Верховного Суду, ухваленій у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів, інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду, від 11.10.2019 у справі №640/20468/18.

Таким чином, строк оскарження рішення про відмову в реєстрації податкової накладної в ЄРПН з похідною вимогою про зобов`язання її зареєструвати, у разі, коли платником податків використовувалася процедура адміністративного оскарження таких рішень як досудового порядку вирішення спору, визначається частиною четвертою статті 122 КАС України і становить три місяці з дня вручення рішення за результатами розгляду скарги.

Дана позиція узгоджується з відповідними висновками, викладеними в постановах Верховного Суду від 29 вересня 2021 року у справі №200/1709/20-а, від 12 серпня 2021 року у справі №240/2395/21, від 05 серпня 2020 року у справі №440/3000/19.

Так, предметом спору у даній справі є правомірність прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 20.10.2021 №3258202/33711923 про відмову в реєстрації податкової накладної від 10.09.2021 №4 (а.с.67-68).

Як встановлено судом, рішення комісії Головного управління ДПС у Волинській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 20.10.2021 №3258202/33711923 було оскаржене позивачем в адміністративному порядку шляхом подання скарги від 21.10.2021 (а.с.155), за результатом розгляду якої рішенням Державної податкової служби України від 27.10.2021 №49341/33711923/2 скаргу залишено без задоволення, а податкові повідомлення-рішення - без змін (а.с.156).

Відтак вірним є висновок суду, що враховуючи, що ПП «МАКС КОМ» здійснено досудове врегулювання спору, строк звернення до суду становить три місяці, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 статті 56 ПК України.

З даним позовом позивач звернувся до суду лише 15.02.2022, тобто із пропуском тримісячного строку звернення до суду, передбаченого частиною четвертою статті 122 КАС України.

Судом вірно зауважено, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини набувають ознак стабільності.

Законодавче закріплення строків звернення з адміністративним позовом до суду є гарантією стабільності публічно правових відносин, призначенням якої є забезпечення своєчасної реалізації права на звернення до суду, забезпечення стабільної діяльності суб`єктів владних повноважень при здійсненні управлінських функцій, дисциплінування учасників адміністративного судочинства.

Заява про поновлення строку звернення до адміністративного суду повинна містити роз`яснення причин пропуску і підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними. В заяві повинні бути докази того, що здійснити відповідні процесуальні дії у визначений строк у заявника не було можливості, тобто, існували такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та підтверджені належними доказами.

Поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних, об`єктивних, непереборних, незалежних від волі та поведінки особи обставин. Причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно таким критеріям: існують обставини, які унеможливлювали або ускладнили вчинення процесуальних дій у визначений законом строк і створювали об`єктивні перешкоди для звернення до суду; ця причина виникла протягом строку, який пропущено; ці обставини підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Отже, поважність причин пропуску строку звернення до суду може бути врахована судом лише у випадку наявності обставин, що є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 28.02.2019 у справі №826/17879/17.

У клопотанні про поновлення пропущеного строку звернення до суду позивач обґрунтовує причини пропуску цього строку тим, що у період з 19.10.2021 по 02.11.2021 директор ПП «МАКС КОМ» Щерблюк О.В. перебувала у черговій відпустці в Арабській Республіці Єгипет. Крім цього, у період з 16:00 год 15.11.2021 по 09:30 год 03.12.2021 проводився ремонт комп`ютерної техніки підприємства. Також позивач вказує, що причиною пропуску строку слугувало проведення документальної планової виїзної перевірки податкового органу, яка тривала з 26.11.2021 по 16.12.2021.

Колегія суддів вважає вірним висновок суду, що перебування у період з 19.10.2021 по 02.11.2021 директора ПП «МАКС КОМ» Щерблюк О.В. у черговій відпустці в Арабській Республіці Єгипет не позбавляло позивача можливості звернутися із відповідним позовом до 27.01.2022 (до спливу тримісячного строку з дня отримання рішення Державної податкової служби України від 27.10.2021 у №49341/33711923/2).

Також безпідставними є доводи позивача про те, що у період з 16:00 год 15.11.2021 по 09:30 год 03.12.2021 проводився ремонт комп`ютерної техніки, оскільки відповідно до даних автоматизованої системи документообігу у період листопад 2021 року позивачем було подано до Волинського окружного адміністративного суду інші позови у даній категорії справ до Головного управління ДПС у Волинській області, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії (справи №140/13067/21, №140/13069/21, №140/13071/21), що свідчить про наявність у товариства технічної можливості для підготовки відповідної позовної заяви.

Вірним також є висновок суду, що факт проведення контролюючим органом податкової перевірки ПП «МАКС КОМ» не впливає на можливість звернення до суду з відповідним позовом.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що з урахуванням всіх наведених позивачем обставин ПП «МАКС КОМ» не було позбавлене можливості звернутися із даним позовом до суду в період до 27.01.2022.

У рішенні від 13 грудня 2011 року №17-рп/2011 Конституційний Суд України роз`яснив, що обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Разом з тим, судом також враховано позицію Європейського суду з прав людини, який у своїх рішеннях по справах «Стаббігс та інші проти Великобританії», «Девеер проти Бельгії» дійшов висновку, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

У справі «Пономарьов проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави.

Також прецедентна практика Європейського суду з прав людини у справах «Круз проти Польщі» виходить з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

З врахуванням наведеного, колегія суддів вважає вірним висновок суду, що наведені у клопотанні причини пропуску строку звернення до суду не є поважними, оскільки обставин, що є об`єктивно непереборними, не залежали від волевиявлення позивача та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій, судом не встановлено.

А тому вірним є висновок суду про недостатність вказаних позивачем причин пропуску строку звернення до суду для визнання їх поважними, відтак у суду відсутні підстави для поновлення строку звернення до суду із заявлених підстав.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовна заява ПП «МАКС КОМ» підлягала залишенню без розгляду.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не дають підстав стверджувати про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 243, ст. ст. 308, 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. ст. 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «МАКС КОМ» залишити без задоволення.

Ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 11 травня 2022 року про залишення позовної заяви без розгляду у справі № 140/2908/22 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. М. Довгополов
судді Л. Я. Гудим
І. І. Запотічний
Повне судове рішення складено 17.08.2022.