Справа № 120/1708/22-а
Суддя: Бошкова Юлія Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

17 серпня 2022 р. Справа № 120/1708/22-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Бошкової Ю.М., розглянувши у письмовому порядку за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - ГУ ПФУ у Вінницькій області, відповідач).

За змістом позовних вимог, з урахуванням уточненого адміністративного позову, позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача № 77 стосовно перерахунку пенсії ОСОБА_1 за період з 07.10.2009 по 11.01.2019;

- визнати протиправними дії ГУ ПФУ у Вінницькій області стосовно здійснення ним розрахунку суми поточної пенсії позивачки у розмірі визначеному не на дату нарахування до виплати поновленої пенсії ( 26.04.2021) та здійснення розрахунку суми боргу за період з 07.10.2009 - 11.01.2019 без обов`язкового врахування індексації на момент її виплати протиправними, відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";

- зобов`язати відповідача здійснити розрахунок та виплатити пенсію ОСОБА_1 за період з 07.10.2009 - 11.01.2019 з урахуванням індексації на момент нарахування її до виплати, а саме на 26.04.2021, з компенсацією втрати частини доходів, за винятком сплачених сум.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 17.11.2020 у справі №120/2276/19-а ГУ ПФУ у Вінницькій області зобов`язано додатково провести ОСОБА_1 поновлення та виплату пенсії за віком з 07.10.2009 по 11.01.2019 шляхом поновлення її відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" і компенсацією втрати частини доходів.

Як зазначає представник позивача, 18.08.2021 він звернувся до відповідача з листом щодо добровільного виконання рішення від 17.11.2020 у справі №120/2276/19-а. Водночас, з листа ГУ ПФУ у Вінницькій області №0200-0401-8/51812 від 27.08.2021 стало відомо, що відповідач здійснив не вірний розрахунок пенсій, який з урахуванням всіх підвищень склав 544,00 грн. Окрім того, ГУ ПФУ у Вінницькій області здійснило розрахунок боргу за період з 07.10.2009 по 11.01.2019 без урахування того, що пенсія за кожний місяць цього періоду повинна бути нарахована з врахуванням індексації та складати 4169,13 грн. за кожний місяць.

Також за змістом позову зазначено, що відповідач здійснив розрахунки компенсації на несвоєчасно виплачену пенсію за період з 07.10.2009 по 11.01.2019, але розрахунок компенсации він здійснив з суми боргу, яка не включає суму індексації за кожний місяць.

Вищезазначені дії ГУ ПФУ у Вінницькій області позивач вважає протиправними та такими, що порушують її законні права та інтереси.

Ухвалою суду від 11.02.2022 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу 10-денний строк для усунення недоліків позовної заяви, визначених у мотивувальній частині ухвали суду.

09.03.2022 представником позивача за допомогою системи "Електронний суд" подано клопотання про продовження строку для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 29.03.2022 вирішено надати ОСОБА_1 30-денний строк, з дня отримання копії даної ухвали, для усунення недоліків позовної заяви, визначених в ухвалі від 11.02.2022.

29.04.2022 на адресу суду надійшла заява про усунення недоліків та уточнений адміністративний позов.

Ухвалою суду від 05.05.2022 вирішено позовну заяву, з урахуванням уточненого адміністративного позову, залишити без руху та надано 10-денний строк для усунення недоліків.

11.05.2022 представником позивача усунено недоліки, визначені ухвалою суду від 05.05.2022.

Ухвалою від 12.05.2022 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Окрім того, вирішено витребувати у Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області та зобов`язано надати суду у строк визначений для подання відзиву, всі належним чином засвідченні копії документів, які слугували підставою для прийняття рішення №77 від 18.08.2020.

26.05.2022 до суду надійшло клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду.

31.05.2022 стороною відповідача подано заяву про залишення без розгляду вищезазначеного клопотання ГУ ПФУ у Вінницькій області.

Також 31.05.2022 відповідачем надано суду витребувані докази.

01.06.2022 представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву, в якому Головне управління просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтування своєї позиції відповідач зазначив, що відповідно до рішення №77 від 10.06.2021 здійснено поновлення пенсії за період з 07.10.2009 по 11.01.2019. Згідно розрахунку компенсації нараховано до виплати суму боргу у розмірі 136989,49 грн., що буде виплачена у разі надання заяви про поновлення виплати пенсії ОСОБА_1 особисто.

Щодо індексації пенсії ОСОБА_1 сторона відповідача вказує, що відповідно до ч. 1-2 ст. 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (у редакції, чинній до 11.10.2017), пенсії, призначені за цим Законом, індексуються відповідно до законодавства про індексацію грошових доходів населення. Крім індексації пенсії, передбаченої частиною першою цієї статті, щороку здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій через збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, на коефіцієнт, що відповідає не менш як 20 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, порівняно з попереднім роком.

Окрім того, представник відповідача зазначає, що вимога щодо нарахування компенсації втрати частини доходів за період з 07.10.2009 по 11.01.2019 уже вирішення у межах справи №120/2276/19-а. Рішення суду у зазначеній справі набрало чинності 26.04.2021 та виконано Головним управлінням, тому вимога позивача щодо нарахування та виплати компенсації не може бути задоволеною.

З огляду на вищезазначене ГУ ПФУ у Вінницькій області вважає позовні вимоги ОСОБА_1 необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

07.06.2022 представником Головного управління Пенсійного фонду у Вінницькій області подано до суду клопотання про закриття провадження у справі.

Ухвалою суду від 13.06.2022 вирішено відмовити у задоволенні клопотання відповідача про закриття провадження у справі.

Ухвалою суду від 01.08.2022 вирішено витребувати у Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області та зобов`язано надати суду у 5-денний строк з моменту отримання даної ухвали пенсійну справу ОСОБА_1 .

09.08.2022 до суду надійшла пенсійна справа позивача.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку у ГУ ПФУ у Вінницькій області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 16.04.2020 у справі №120/1061/20-а визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 27.11.2019 про розмір поновленої пенсії ОСОБА_1 . Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду у Вінницькій області провести розрахунок пенсії ОСОБА_1 , починаючи з 12.01.2019 у розмірі відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», застосувавши, відомий розмір заробітної плати ОСОБА_1 , коефіцієнт її заробітної плати та стажу, показник середньої заробітної плати за 2016-2017 роки, з проведенням розрахунку, відповідно до вимог діючого законодавства та щоквартального підвищення розміру пенсії, починаючи з 12.01.2019 року, з проведенням індексації і компенсації втрати частини доходів на усі несвоєчасно нараховані суми, починаючи з 12.01.2019 року до їх фактичної виплати, з дотриманням норм Закону про те, що пенсія не може бути меншою за мінімум, встановлений Законом.

На виконання вищезазначеного рішення відповідачем здійснено розрахунок пенсії позивача з 12.01.2019 (рішення №7 від 18.08.2020).

У подальшому, рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 17.11.2020 у справі №120/2276/19-а, яке залишене без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26.04.2021, адміністративний позов в частині позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області провести ОСОБА_1 поновлення та виплату пенсії за віком з 07 жовтня 2009 року по 11 січня 2019 року шляхом поновлення її відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходів задоволено частково. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області провести ОСОБА_1 поновлення та виплату пенсії за віком з 07 жовтня 2009 року по 11 січня 2019 року шляхом поновлення її відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із компенсацією втрати частини доходів. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Так, у рішенні від 17.11.2020 Вінницький окружний адміністративний суд дійшов висновку про передчасність вимоги про проведенням індексації, адже порядок індексації та перерахунку пенсій належить до компетенції органу Пенсійного фонду при поновленні пенсії, нарахуванні та виплаті відповідних сум.

На виконання вищезазначеного рішення відповідачем здійснено поновлення виплати пенсії ОСОБА_1 з 07.10.2009 по 11.01.2019 та здійснено розрахунок суми боргу з компенсацією втрати частини доходів у розмірі 136989,49 грн.

Однак позивач не погоджується із таким розрахунком від 10.06.2021 та вказує, що відповідачем протиправно не враховано індексацію на момент виплати пенсії, а також здійснено розрахунок суми поточної пенсії ОСОБА_1 у розмірі визначеному не на дату нарахування до виплати поновленої пенсії (26.04.2021).

При цьому, на переконання позивача, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області при здійсненні розрахунку компенсації за несвоєчасно виплачену пенсію за період з 07.10.2009 по 11.01.2019 протиправно не враховано суму індексації за кожен місяць.

Враховуючи вищезазначені обставини, позивач за захистом своїх прав та інтересів звернулась до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд виходить з такого.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Право на пенсію в Україні є конституційним правом громадянина України.

Закріплюючи на конституційному рівні право на соціальний захист кожного громадянина, без будь-яких винятків, держава реалізує положення статті 24 Конституції України, відповідно до якої громадяни мають рівні конституційні права і не може бути обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Згідно з частиною другою статті 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Отже, кожен громадянин України, включаючи пенсіонерів, має право на вибір свого місця проживання, зі збереженням усіх конституційних прав.

Таким чином, громадянин України, незалежно від проживання, зокрема, в Державі Ізраїль, вправі користуватися всіма своїми конституційними правами, в тому числі і на пенсійне забезпечення.

Статтею 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне забезпечення" передбачено, що право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим законом та досягли встановленого цим законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Рішенням №25-рп/2009 пункт 2 частини першої статті 49, друге речення статті 51 Закону №1058-ІV щодо припинення виплати пенсії на весь час проживання (перебування) пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, Конституційний Суд України визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційним). Зазначені положення Закону № 1058-ІV втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Як зазначено в Рішенні №25-рп/2009, оспорюваними нормами Закону №1058-ІV держава, всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, право на соціальний захист поставила в залежність від факту укладення Україною з відповідною державою міжнародного договору з питань пенсійного забезпечення. Таким чином, держава всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, що мають право на отримання пенсії у старості, на законодавчому рівні позбавила цього права пенсіонерів у тих випадках, коли вони обрали постійним місцем проживання країну, з якою не укладено відповідного договору. Виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, - в Україні чи за її межами.

Отже, виходячи із правової, соціальної природи пенсій, право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватись з такою умовою, як постійне проживання в Україні або відсутність міжнародного договору, ратифікованого Верховною Радою України; держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія - в Україні чи за її межами, що також передбачено в ст. 46 Конституції України.

Як зазначив Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні у справі "Пічкур проти України", яке набрало статусу остаточного 07.02.2014, право на отримання пенсії як таке стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України (пункт 51 цього рішення).

У пункті 54 вказаного рішення ЄСПЛ зазначив, що наведених вище міркувань ЄСПЛ достатньо для висновку про те, що різниця в поводженні, на яку заявник скаржився, порушувала статтю 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою, у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Отже, проживаючий в Ізраїлі громадянин України має такі ж самі конституційні права, як й інші громадяни держави, оскільки Конституція України та пенсійне законодавство України не допускають обмеження права на соціальний захист, зокрема права на отримання пенсії за ознакою місця проживання.

За таких обставин, відсутність у рішенні суду, яким зобов`язано пенсійний орган поновити пенсію за віком, зобов`язання здійснювати у подальшому перерахунок вказаної пенсії у відповідності до норм пенсійного законодавства України не може бути підставою для відмови позивачу у такому перерахунку.

Згідно із статтею 46 Конституції України пенсія є одним із видів соціального захисту, право на яке громадянину гарантується.

Виходячи із самого визначення поняття "пенсія", щомісячні виплати здійснюються на постійній основі, один раз на місяць протягом невизначеного періоду часу, а тому цей вид виплат не є строковим і не може бути призначений на певний строк. У цьому випадку визначається лише дата, з якої особа має право на отримання виплати (чи її перерахунок).

Кінцевий термін або строк, на який призначається такий вид забезпечення як пенсія не може встановлюватись, бо це суперечить самому визначенню та суті таким виплатам.

Відповідно до ч. 1 т. 26 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Згідно з приписами частини 1 статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" для визначення розміру пенсії за віком відповідно до частини другої статті 27 цього Закону заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше, а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності цим Законом - на умовах, передбачених абзацом першим цієї частини.

Відповідно до частин 1, 2 статті 43 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" перерахунок пенсій за віком, по інвалідності, в разі втрати годувальника, за вислугу років, призначених до набрання чинності цим Законом, здійснюється за нормами цього Закону на підставі документів про вік, страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час перерахунку в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло раніше, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Для перерахунку пенсій, призначених до набрання чинності цим Законом, враховується заробітна плата (дохід), з якої було раніше обчислено пенсію, за документами, наявними в пенсійній справі, або за вибором пенсіонера - заробітна плата (дохід) за період, передбачений абзацом першим частини першої статті 40 цього Закону. При цьому заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається відповідно до частини другої статті 40 цього Закону із застосуванням середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, за 2002 рік.

Згідно з приписами частини 1 статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" розмір пенсії за віком визначається за формулою: П = Зп х Кс, де: П - розмір пенсії, у гривнях; Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях; Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

За приписами частини 2 статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" розмір пенсії за віком, обчислений за раніше діючим законодавством, підвищується з дня набрання чинності цим Законом до дня її призначення в порядку, передбаченому частинами першою та другою статті 42 цього Закону.

Відповідно до частини 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. У разі виплати застрахованій особі довічної пенсії, передбаченої цим Законом, пенсії або аналогічної виплати, встановленої в інших державах, мінімальний розмір пенсії за віком у солідарній системі встановлюється з врахуванням зазначених сум.

За кожний повний рік страхового стажу понад 35 років чоловікам і 30 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більш як на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, передбаченого абзацом першим цієї частини. Наявний в особи понаднормовий страховий стаж не може бути обмежений.

Відповідно до статті 5 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" виключно цим Законом визначаються мінімальний розмір пенсії за віком.

За нормами статті 7 цього ж Закону пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно зі статті 4 Закону України "Про прожитковий мінімум", прожитковий мінімум на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік.

Виходячи з вимог Конституції України і вищенаведених положень законів пенсія позивача не може бути меншою встановленого законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

За змістом статей Закону України "Про Державний бюджет України на 2009 рік", Закону України "Про Державний бюджет України на 2010 рік", Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік", Закону України "Про Державний бюджет України на 2012 рік", Закону України "Про Державний бюджет України на 2013 рік", Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік", Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік", Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік", Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік", Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" установлено наступні прожиткові мінімуми для осіб, які втратили працездатність: з 01.10.2008 по 31.10.2009 - 498 грн, з 01.11.2009 по 31.12.2009 - 573 грн, з 01.01.2010 по 31.03.2010 - 695 грн, з 01.04.2010 по 30.06.2010 - 706 грн, з 01.07.2010 по 30.09.2010 - 709 грн, з 01.10.2010 по 30.11.2010 - 723 грн, з 01.12.2010 по 31.12.2010 - 734 грн, з 01.01.2011 по 31.03.2011 - 750 грн, з 01.04.2011 по 30.09.2011 - 764 грн, з 01.10.2011 по 30.11.2011 - 784 грн, з 01.12.2011 по 31.12.2011 - 800 грн, з 01.01.2012 по 31.03.2012 - 822 грн, з 01.04.2012 по 30.06.2012 - 838 грн, з 01.07.2012 по 30.09.2012 - 844 грн, з 01.10.2012 по 30.11.2012 - 856 грн, з 01.12.2012 по 31.12.2012 - 884 грн, з 01.01.2013 по 30.11.2013 - 894 грн, з 01.12.2013 по 31.12.2013 - 949 грн, з 01.01.2014 по 31.12.2014 - 949 грн, з 01.01.2015 по 31.08.2015 - 949 грн, з 01.09.2015 по 31.12.2016 - 1074 грн, з 01.01.2016 по 30.04.2016 - 1074 грн, з 01.05.2016 по 30.11.2016 - 1130 грн, з 01.12.2016 по 31.12.2016 - 1247 грн, з 01.01.2017 по 30.04.2017 - 1247 грн, з 01.05.2017 по 30.11.2017 - 1312 грн, з 01.12.2017 по 31.12.2017 - 1373 грн, з 01.01.2018 по 30.06.2018 - 1373 грн, з 01.07.2018 по 30.11.2018 - 1435 грн, з 01.12.2018 по 31.12.2018 - 1497 грн, з 01.01.2019 по 30.06.2019 - 1497 грн, з 01.07.2019 по 30.11.2019 - 1564 грн.

Суд зауважує, що рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 16.04.2020 у справі №120/1061/20-а пенсійний орган було зобов`язано провести розрахунок пенсії ОСОБА_1 , починаючи з 12.01.2019 у розмірі відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», застосувавши, відомий розмір заробітної плати ОСОБА_1 , коефіцієнт її заробітної плати та стажу, показник середньої заробітної плати за 2016-2017 роки, з проведенням розрахунку, відповідно до вимог діючого законодавства та щоквартального підвищення розміру пенсії, починаючи з 12.01.2019 року, з проведенням індексації і компенсації втрати частини доходів на усі несвоєчасно нараховані суми, починаючи з 12.01.2019 року до їх фактичної виплати, з дотриманням норм Закону про те, що пенсія не може бути меншою за мінімум, встановлений Законом.

Відтак, судом вказано про те, що ГУ ПФУ у Вінницькій області повинно враховувати, що пенсія позивача не може бути меншою за мінімум, встановлений Законом.

У подальшому, у зв`язку з скасування постановою Верховного Судк від 13.10.2020 ухвали Вінницького окружного адміністративного суду від 15.08.2019 про залишення позовної заяви без розгляду в частині позовних вимог, Вінницьким окружним адміністративним судом прийнято рішення від 17.11.2020 у справі №120/2276/19-а. Вищезазначеним рішенням зобов`язано ГУ ПФУ у Вінницькій області провести ОСОБА_1 поновлення та виплату пенсії за віком з 07.10.2009 по 11.01.2019 шляхом поновлення її відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із компенсацією втрати частини доходів.

З пенсійної справи ОСОБА_1 №77, яка надана ГУ ПФУ у Вінницькій області на виконання ухвали від 01.08.2022, судом встановлено, що відповідно до отаннього розрахунку пенсії від 10.06.2021 (101 аркуш пенсійної справи) розмір пенсії позивача за період з 07.10.2009 по 11.01.2019 становить 8,64 грн., а з урахуванням доплати до прожиткового мінімуму - 544,00 грн. Тобто, відповідачем зафіксовано розмір пенсії ОСОБА_1 у розмірі, який визначений на момент поновлення її до виплати (07.10.2009) та не здійснено її перерахунок з урахуванням зміни розміру прожиткового мінімуми для осіб, які втратили працездатність у подальшому.

З вищезазначеного слідує, що визначений розмір пенсії за віком останньої за період з 07.10.2009 по 11.01.2019 є меншим за розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначений вказаними вище Законами.

Відтак, відповідачем при нарахуванні та виплаті пенсії ОСОБА_1 за період з 07.10.2009 по 11.01.2019 порушено вимоги Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

При цьому, суд не вважає обґрунтованими доводи позивача щодо необхідності здійснення розрахунку суми поточної пенсії ОСОБА_1 , у розмірі визначеному на дату нарахування до виплати поновленої пенсії, а саме, на 26.04.2021. Оскільки Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", відповідно приписів якого, рішенням від 17.11.2020 у справі №120/2276/19-а зобов`язано провести ОСОБА_1 поновлення та виплату пенсії за віком, не містить приписів такого змісту.

Відтак, позовні вимоги в частині перерахунку пенсії із застосуванням розміру, визначеного на дату нарахування до виплати поновленої пенсії, а саме, на 26.04.2021, задоволенню не підлягають.

Щодо позовної вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасувати рішення відповідача №77 стосовно перерахунку пенсії ОСОБА_1 за період з 07.10.2009 по 11.01.2019, суд звертає увагу, що додане до позовної заяви рішення (розрахунок від 18.08.2020) прийнято на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 16.04.2020 у справі №120/1061/20-а та стосується перерахунку пенсії з 12.01.2019, а не за період з 07.10.2009 по 11.01.2019, як помилково вказує позивач.

Водночас на виконання рішення від 17.11.2020 у справі №120/2276/19-а, ГУ ПФУ у Вінницькій області проведено розрахунок пенсії від 10.06.2021 (рішення №77), відповідно до якого поновлено ОСОБА_1 пенсію за віком з 07.10.2009 по 11.01.2019 відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із компенсацією втрати частини доходів.

Отже, враховуючи доводи представника позивача та встановленні обставини, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправним та скасування саме рішення ГУ ПФУ у Вінницькій області від 10.06.2021 №77 щодо проведення нарахування та виплати пенсії за період з 07.10.2009 по 11.01.2019.

З приводу вимог щодо перерахунку та виплати пенсії з проведенням індексації і компенсації втрати частини доходів, суд враховує наступне.

Статтею 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено порядок здійснення індексації та перерахунку пенсій.

Відповідно до частини 2 статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне забезпечення" для забезпечення індексації пенсії щороку проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

Показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, щороку збільшується на коефіцієнт, що відповідає 50 відсоткам показника зростання споживчих цін за попередній рік та 50 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.

У разі відсутності дефіциту коштів Пенсійного фонду для фінансування виплати пенсій у солідарній системі розмір щорічного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, передбачений абзацом другим цієї частини, може бути збільшений, але не повинен перевищувати 100 відсотків показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.

Розмір, дата та порядок такого збільшення визначаються у межах бюджету Пенсійного фонду за рішенням Кабінету Міністрів України з урахуванням мінімального розміру збільшення, визначеного абзацом другим цієї частини.

Разом з тим, у порушення наведених вище норм індексація пенсії позивачу при її розрахунку та виплаті за період з 07.10.2009 по 11.01.2019 не проводилася.

Відтак, дії ГУ ПФУ у Вінницькій області щодо розрахунку суми боргу за період з 07.10.2009 по 11.01.2019 без обов`язкового врахування індексації є протиправними.

Водночас, вимогу позивача про зобов`язання відповідача здійснити розрахунок та виплату пенсії з врахуванням індексації на момент нарахування її до виплати, а саме на 26.04.2021, суд вважає передчасною, оскільки визначення розміру індексації належить до дискриційних повноважень відповідача та до моменту здійснення розрахунку суми індексації права позивача в цій частині не порушені.

Щодо нарахування компенсації втрати частини доходів, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 49 Закону №1058-IV поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.

Водночас, частиною 2 статті 46 Закону №1058-IV, до якої відсилає частина 2 статті 49 Закону, передбачено, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів; компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Суд зазначає, що законодавцем чітко передбачено можливість виплати пенсії за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів у разі її поновлення, якщо така пенсія не отримана з вини органу Пенсійного фонду, незалежно від того чи нараховані суми пенсії чи ні.

Так, статтями 1, 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" передбачено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, в тому числі й пенсії.

Таким чином, слід дійти висновку, що нарахування позивачу компенсації втрати частини доходів має бути здійснено незалежно від непроведення нарахування виплати пенсії, адже статтею 1 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" передбачено здійснення такої у випадку порушення встановлених строків виплати пенсії, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Такі ж висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.05.2020 у справі №815/1226/18.

Водночас, ОСОБА_1 відповідачем вже здійснено нарахування пенсії з 07.10.2009 та розраховано суму компенсації втрати частини доходів, однак, як встановлено судом вище, при нарахуванні пенсії за період з 07.10.2009 по 11.01.2019 відповідачем не нараховано індексацію пенсії, яка в подальшому не була врахована і при розрахунку суми компенсації втрати частини доходів. Вищезазначене підтверджується Розрахунком компенсації ОСОБА_1 , о/р НОМЕР_1 , втрати частини доходів (а.с. 63).

Відтак, дії ГУ ПФУ у Вінницькій області щодо здійснення розрахунку компенсації втрати частини доходів за період з 07.10.2009 по 11.01.2019 без врахування суми індексації за кожен місяць є протиправними.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В силу приписів частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Перевіривши обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій, суд приходить до переконання, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Положеннями частини 3 статті 139 КАС України визначено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що позивачем за подання даного позову сплачено судовий збір у розмірі 2977,20 грн. та часткове задоволення позовних вимог, то на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1488,60 грн.

Відтак, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ у Вінницькій області підлягає стягненню судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Керуючись ст.ст.73-77, 90, 139, 242, 245, 246, 250, 255, 263, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №77 від 10.06.2021 щодо нарахування та виплати пенсії ОСОБА_1 за період з 07.10.2009 по 11.01.2019.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду у Вінницькій області провести розрахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 за період з 07.10.2009 по 11.01.2019 у розмірі визначеному відповідно до частини 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з дотриманням норм Закону про те, що пенсія не може бути меншою за мінімум, встановлений Законом, з урахуванням виплачених сум.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо здійснення розрахунку суми пенсії ОСОБА_1 за період з 07.10.2009 по 11.01.2019 без урахуванням індексації пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити розрахунок та виплату суми пенсії ОСОБА_1 за період з 07.10.2009 по 11.01.2019 з урахуванням індексації пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням виплачених сум.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо здійснення розрахунку компенсації втрати частини доходів за період з 07.10.2009 по 11.01.2019 без врахування суми індексації пенсії за кожен місяць.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити ОСОБА_1 розрахунок та виплату компенсації втрати частини доходів за період з 07.10.2009 по 11.01.2019 з урахуванням індексації пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням виплачених сум.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1488,60 грн. (одна тисяча чотириста вісімдесят вісім гривень шістдесят копійок).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21100, ).

Рішення суду сформовано: 17.08.2022.

Суддя Бошкова Юлія Миколаївна