Справа № 440/5233/22
Суддя: С.О. Удовіченко
Дата ухвалення: 2022-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2022 року м. ПолтаваСправа № 440/5233/22

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Удовіченка С.О., розглянув у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області , Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області № 90 від 31 січня 2022 року про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування",

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу роботи періоди з 15 грудня 1982 року по 05 травня 1986 року в Кіровському горісполкомі на посаді водія, а також з 13 травня 1986 року по 15 жовтня 1996 року в КП "Стаханівська автобаза" на посаді водія,

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 24 січня 2022 року про призначення пенсії за віком щодо зарахування до страхового стажу роботи в період з 15 грудня 1982 року по 05 травня 1986 року, а також з 13 травня 1986 року по 15 жовтня 1996 року.

В обгрунтування позовної заяви позивач вказував на протиправність оскаржуваного рішення та відмову у призначенні пенсії за віком. Стверджував, що стаж роботи підтверджується записами в трудовій книжці, при цьому сам факт наявності певних помилок в записах трудової книжки, які допущені роботодавцями та не з вини робітника не можуть слугувати причиною для порушення права на пенсію за віком. Крім того, зазначив, що оскільки на даний час підприємство на якому працював позивач знаходиться на тимчасово окупованій території, останній позбавлений можливості надати уточнюючі довідки.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 20 червня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено проводити розгляд справи без повідомлення учасників справи.

30 червня 2022 року до Полтавського окружного адміністративного суду надійшло клопотання Головного управління ПФУ в Полтавській області про залучення до участі у справі в якості співвідповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області.

В обгрунтування клопотання зазначено, що за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 саме Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області за принципом екстериторіальності прийняло рішення № 90 від 31 січня 2022 року про відмову в призначенні пенсії за віком.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 18 липня 2022 року залучено до участі у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії в якості другого відповідача Головне управління ПФУ в Тернопільській області.

30 червня 2022 року до Полтавського окружного адміністративного суду надійшов відзив Головного управління ПФУ в Полтавській області на позов. У відзиві відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, вказуючи на правомірність оскаржуваного рішення. Стверджував, що за вимогами Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29 липня 1993 року № 58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення вносяться власником, записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряється печаткою запис про звільнення. Зазначив, що порушення прав позивача виникло не з вини управління, а з вини роботодавця.

09 серпня 2022 року до Полтавського окружного адміністративного суду надійшло клопотання Головного управління ПФУ в Тернопільській області про долучення доказів.

16 серпня 2022 року до Полтавського окружного адміністративного суду надійшов відзив на позов. У відзиві відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, вказуючи на правомірність оскаржуваного рішення. Зазначив, що до страхового стажу не зараховані періоди роботи позивача з 15 грудня 1982 року по 05 травня 1986 року та з 13 травня 1986 року по 15 жовтня 1996 року оскільки відсутні дати наказів та номери розпоряджень.

Відповідно до приписів статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), зокрема, справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

У справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини.

24 січня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління ПФУ в Полтавській області із заявою в якій просив призначити пенсію за віком.

Рішенням Головного управління ПФУ в Тернопільській області № 90 від 31 січня 2022 року відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком у зв`язку із незарахуванням до страхового стажу періоди роботи згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 , з 15 грудня 1982 року по 05 травня 1986 року (відсутні номери розпоряджень на прийняття та звільнення з роботи), з 13 травня 1986 року по 15 жовтня 1996 року (відсутня дата наказу про прийняття на роботу).

Вважаючи дане рішення протиправним позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам та доводам учасників справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За правилами частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, з яким кореспондується обов`язок держави щодо його забезпечення. Реалізація цього обов`язку здійснюється органами державної влади відповідно до їх повноважень.

Надане вищевказаною статтею право деталізоване у Законах України від 05 листопада 1991 року № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон №1788) та від 09 липня 2003 року № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058).

Закон України "Про пенсійне забезпечення" відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій, спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих; та гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.

Закон України "Про пенсійне забезпечення" відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій, спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих; та гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.

Згідно із статтею 1 Закону №1788 громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до статті 7 Закону №1788 звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону № 1058 право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Частиною третьою статті 26 Закону №1058 зазначено, що у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2019 року, страхового стажу, передбаченого частинами першою і другою цієї статті, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Згідно з статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Також, згідно із статтею 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

На час спірного періоду роботи позивача діяла "Инструкция о порядке ведения трудовых книжек на предприятиях, в учреждениях и организациях, утверждена постановлением Госкомтруда СССР от 20 июня 1974 г. № 162".

Відповідно до пункту 2.3 зазначеної інструкції "все записи в трудовой книжке о приеме на работу, переводе на другую постоянную работу или увольнении, а также о награждениях и поощрениях вносятся администрацией предприятия после издания приказа (распоряжения), но не позднее недельного срока, а при увольнении - в день увольнения и должны точно соответствовать тексту приказа (распоряжения)".

Відповідно до записів трудової книжки ОСОБА_1 , позивач з 15 грудня 1982 року по 05 травня 1986 року працював на посаді водія ГАЗ-24 у Кіровському виконкомі, а з 13 травня 1986 року по 15 жовтня 1996 року працював на посаді водія 3-го класу в автоколоні.

Відмовляючи у зарахуванні до трудового стажу ОСОБА_1 періодів з 15 грудня 1982 року по 05 травня 1986 року та з 13 травня 1986 року по 15 жовтня 1996 року відповідач посилався на відсутність дати наказу про прийняття на роботу та відсутність номерів розпоряджень на прийняття та звільнення з роботи.

Так, згідно трудової книжки ОСОБА_1 наявні записи № 5 та № 6 із зазначенням - дати прийняття на посаду та звільнення, посаду, організацію та засвідчені печаткою організації, також наявний запис про дату розпоряджень на підставі яких ОСОБА_1 прийнято та звільнено.

Також, згідно трудової книжки ОСОБА_1 наявні записи № 7 та № 8 із зазначенням - дати прийняття на посаду та звільнення, посаду, організацію та засвідчені печаткою організації, також наявний запис про дату і номер наказу на підставі яких ОСОБА_1 прийнято та звільнено.

При цьому, суд зауважує, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 21 лютого 2018 року у справі №687/975/17.

Згідно зі статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку, що пенсійним органом було протиправно не зараховано спірні періоди роботи позивача до загального страхового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком згідно статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

З огляду на наведене порушені пенсійні права позивача підлягають захисту та відновленню шляхом визнання неправомірним та скасування оскарженого рішення органу Пенсійного фонду України із зобов`язанням відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком відповідно до норм Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із зарахуванням до стажу роботи.

Враховуючи, що оскаржуване рішення № 90 від 21 січня 2022 року про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком прийнято Головним управлінням ПФУ в Тернопільській області позов підлягає частковому задоволенню.

Частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини восьмої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Керуючись ст. ст.243-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, буд. 66, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (, майдан Волі, 3, м. Тернопіль, 46001) про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області № 90 від 31 січня 2022 року про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу роботи періоди з 15 грудня 1982 року по 05 травня 1986 року в Кіровському горісполкомі на посаді водія, а також з 13 травня 1986 року по 15 жовтня 1996 року в КП "Стаханівська автобаза" на посаді водія,

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 24 січня 2022 року про призначення пенсії за віком щодо зарахування до страхового стажу роботи в період з 15 грудня 1982 року по 05 травня 1986 року, а також з 13 травня 1986 року по 15 жовтня 1996 року.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 992,40 грн

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.О. Удовіченко