Справа № 640/2133/21
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2022-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції: Скочок Т.О. Суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2022 року Справа № 640/2133/21

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Епель О.В.,

суддів: Аліменка В.О., Карпушової О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, як відокремленого підрозділу ДПС на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 31 січня 2022 року у справі

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві

про визнання протиправними та скасування

податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.

ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві (далі - Відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 01.04.2020 № 1-2615, № 1-2615.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 31 січня 2022 року позов було задоволено частково:

- визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 01.04.2020 № 1-2615 в частині нарахованого податкового зобов`язання в сумі 15 159,22 грн;

- визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 01.04.2020 № 1-2615 в частині нарахованого податкового зобов`язання в сумі 3 031,66 грн.

У задоволенні позову в іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки вид цільового призначення згідно з Класифікацією видів цільового призначення земель земельних ділянок позивача у період з 01.01.2020 по 30.06.2020 не був внесений до Державного земельного кадастру, а нормативна грошова оцінка земельних ділянок позивача складала 605 752,31 грн і 3 028 761,54 грн, то відповідачем обґрунтовано проведено розрахунок податкового зобов`язання на 2020 рік із застосування ставки податку 1% за період з 01.01.2020 по 29.06.2020.

Разом з тим, суд зазначив, що за період з 30.06.2020 по 31.12.2020 при розрахунку податкового зобов`язання Позивача на 2020 рік мала застосовуватись ставка податку 0,03%, згідно з таблицею № 1 до додатка 3 Положення про плату за землю в місті Києві, затвердженого рішенням № 242/5629.

При цьому, суд дійшов висновку, що починаючи з 30.06.2020 обсяги бази оподаткування (а саме нормативної грошової оцінки та ставки податку) зафіксовані в оспорюваних податкових повідомленнях-рішеннях суми податкових зобов`язання за 2020 рік мали бути перераховані та складати: (605 752,31*1 %)* 181/366+( 197 958,27*0,03%)* 185/366 = 3 025,86 грн; (3 028 761,54* 1%)*181/366+(989 791,35*0,03%)* 185/366 = 15 128,39 грн, але Відповідач такого перерахунку не здійснив.

Не погоджуючись з таким рішенням суду в частині задоволення позовних вимог, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати в цій частині та ухвалити постанову про відмову в задоволенні позову, вважаючи, що станом на час винесення спірних податкових повідомлень-рішень земельний податок було розраховано з дотриманням вимог законодавства.

Крім того, Апелянт зазначає, що Позивач не повідомляв контролюючі податкові органи про зміну цільового призначення земельних ділянок.

З цих та інших підстав Апелянт вважає, що рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просить його скасувати.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.06.2022 та від 30.06.2022 було відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду.

У строк, установлений судом, відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін з наступних підстав.

Обставини справи, установлені судом першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, за Позивачем зареєстровані 28.02.2019 та 11.02.2019 на праві приватної власності наступні земельні ділянки:

- земельна ділянка з кадастровим номером :75:740:0031 площею 0,02 га, та з цільовим призначенням «для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)»;

- земельна ділянка з кадастровим номером :75:740:0082 площею 0,1 га, та з цільовим призначенням «для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)».

Нормативна грошова оцінка земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 (первинна профспілкова організація ТОВ «Енергоресурс»), площею 0,02 га, кадастровий номер ділянки: :75:740:0031, категорія земель «Землі житлової та громадської забудови», цільове призначення земельної ділянки «Для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва» складає - 605 752,31 грн.

Нормативна грошова оцінка земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 (первинна профспілкова організація ТОВ «Енергоресурс»), площею 0,1 га, кадастровий номер ділянки: :75:740:0082, категорія земель «Землі житлової та громадської забудови», цільове призначення земельної ділянки «Для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва» складає - 3 028 761,54 грн.

Наприкінці червня 2020 року до Державного земельного кадастру були внесені зміни до відомостей про код цільового призначення зазначених земельних ділянок, а саме код цільового призначення наведений як « 02.01 Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)», що відповідає за затвердженій наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 23.07.2010 №548 Класифікації видів цільового призначення земель. Наведена обставина підтверджується поданими представником до матеріалів справи копіям витягів з Державного земельного кадастру про відповідні земельні ділянки № НВ-020 і № НВ-020, сформованими 30.06.2020 на запити Позивача від 31.05.2020, та копіями роздруківок електронних заяв Позивача про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру, поданих Позивачем 31.05.2020 до державного кадастрового реєстратора, та позивачем в ході судового розгляду справи не заперечувалася.

01.04.2020 ГУ ДПС у м. Києві прийняло наступні податкові повідомлення-рішення форми «Ф»:

- № 1-2615, яким визначило Позивачу до сплати суму податкового зобов`язання за платежем «земельний податок з фізичних осіб» за 2020 рік у розмірі 30 287,61 грн.;

- № 1-2615, яким визначило Позивачу до сплати суму податкового зобов`язання за платежем «земельний податок з фізичних осіб» за 2020 рік у розмірі 6 057,52 грн. Як вбачається з розрахунків сум податкових зобов`язань на звороті зазначених податкових повідомлень-рішень, об`єктами оподаткування визначені земельні ділянки площами 0,1 га та 0,02 га, що знаходяться за адресами: АДРЕСА_2 та діл. АДРЕСА_1 (первинна профспілкова організація ТОВ «Енергоресурс»). Податкові зобов`язання розраховані контролюючим органом виходячи зі ставки податку 1% від нормативної грошової оцінки таких земельних ділянок, а саме: 3 028 761,54 грн і 605 752,31 грн.

Позивач, вважаючи такі податкові повідомлення-рішення протиправними, а свої права порушеними, звернувся до суду з цим позовом.

Нормативно-правове обґрунтування.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Податковим кодексом України (далі - ПК України), Земельним кодексом України (далі - ЗК України), Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 № 280/97-ВР (далі - Закон № 280/97-ВР), Положенням про плату за землю в місті Києві, затвердженим рішенням Київської міської ради від 23.06.2011 № 242/5629 «Про встановлення місцевих податків і зборів» (далі - Положення № 242/5629), наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 23.07.2010 № 548 (далі - Наказ № 548).

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з підпунктом 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 ПК України плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

За підпунктами 14.1.72 і 14.1.73 пункту 14.1 статті 14 ПК України земельним податком визнається обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів. Землекористувачами можуть бути юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди.

У пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України в редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин, платник податків зобов`язаний, зокрема, сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Пунктом 269.1 статті 269 ПК України визначено, що платниками податку є: власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); землекористувачі.

Особливості справляння податку суб`єктами господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, встановлюються главою 1 розділу XIV цього Кодексу (п. 269.2 ст. 269 ПК України).

Об`єктами оподаткування є: земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні; земельні частки (паї), які перебувають у власності (ст. 270 ПК України).

Згідно з підпунктом 270.1.1 пункту 270.1 статті 270 Податкового кодексу України об`єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.

Згідно з підпунктами 271.1.1, 271.1.2 пункту 271.1 статті 271 Податкового кодексу України базою оподаткування є: нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом; площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено.

Згідно з п. 274.1 ст. 274 ПК України ставка податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлюється у розмірі не більше 3 відсотків від їх нормативної грошової оцінки, для земель загального користування - не більше 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки, а для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки.

Пунктом 286.1 статті 286 ПК України визначено, що підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.

Центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, у сфері будівництва щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Нарахування фізичним особам сум плати за землю проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки), які надсилають платнику податку у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу (абз. 1 п. 286.5 ст. 286 ПК України).

Відповідно абз. 1 п. 284.1 ст. 284 ПК України, Верховна Рада Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування встановлюють ставки плати за землю та пільги щодо земельного податку, що сплачується на відповідній території.

У свою чергу нормами п. 12.3. ст. 12 ПК України передбачено, що сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

Пункт 287.1 статті 287 ПК України визначає, що власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

Відповідно пункту 286.5 статті 286 Податкового кодексу України нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки), які надсилають (вручають) платникові за місцем його реєстрації до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу.

Пунктами 1 та 3 статті 73 Закону № 280/97-ВР встановлено, що акти сільського, селищного, міського голови, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов`язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади.

Рішенням Київської міської ради від 23.06.2011 № 242/5629 «Про встановлення місцевих податків і зборів» затверджено Положення про плату за землю в місті Києві (Додаток 3). В Таблиці 1 до Додатку 3 зазначеного Рішення встановлені ставки земельного податку

За змістом п. 3.1 вказаного Положення (у редакції рішення Київської міської ради від 18.10.2018 №1910/5974) базою оподаткування є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим Положенням.

Згідно з п. 11.1 Положення підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.

Відповідно до п. 3 Рішення №242/5629 Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) доручено надавати органам державної фіскальної служби інформацію (дані) з міського земельного кадастру про земельні ділянки для адміністрування плати за землю в м. Києві.

Наказом №548 затверджено Класифікацію видів цільового призначення земель. Зокрема, розділом ІІ визначено, землі житлової забудови (землі, які використовуються для розміщення житлової забудови (житлові будинки, гуртожитки, господарські будівлі та інше); землі, які використовуються для розміщення гаражного будівництва): 02.01 - Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); 02.02 - Для колективного житлового будівництва; 02.03 - Для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку; 02.04 - Для будівництва і обслуговування будівель тимчасового проживання; 02.05 - Для будівництва індивідуальних гаражів; 02.06 - Для колективного гаражного будівництва; 02.07 - Для іншої житлової забудови; 02.08 - Для цілей підрозділів 02.01 - 02.07, 02.09, 02.10 та для збереження та використання земель природно-заповідного фонду; 02.09 - Для будівництва і обслуговування паркінгів та автостоянок на землях житлової та громадської забудови; 02.10 - Для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку з об`єктами торгово-розважальної та ринкової інфраструктури.

Відповідно до прим. 2 до таблиці № 1 додатка 3 до Рішення №242/5629 (у редакції рішення Київської міської ради від 18.10.2018 № 1910/5974, яке застосовується з 1 січня 2019 року) якщо вид цільового призначення земельної ділянки згідно з Класифікацією видів цільового призначення земель, затвердженої наказом Держкомзему від 23 липня 2010 року № 548, не внесено до Державного земельного кадастру, то застосовується ставка у відсотках від нормативної грошової оцінки відповідно до цієї таблиці, але не менше 1 відсотка від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Висновки суду апеляційної інстанції.

Системний аналіз викладених правових норм дозволяє стверджувати, що платником земельного податку є власник земельної ділянки або землекористувач, якими може бути фізична чи юридична особа.

При цьому, визначення розміру земельного податку здійснюється, виходячи з нормативно грошової оцінки земельної ділянки.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що вид цільового призначення згідно з Класифікацією видів цільового призначення земель земельних ділянок Позивача у період з 01.01.2020 по 30.06.2020 не був внесений до Державного земельного кадастру, а тому у вказаний період нормативна грошова оцінка його земельних ділянок складала 605 752,31 грн і 3 028 761,54 грн.

Разом з тим, з дати внесення змін до Державного земельного кадастру (тобто, з 30.06.2020) для визначення сум спірного земельного податку Позивачу за період з 30.06.2020 по 31.12.2020 мала застосовуватись ставка податку 0,03% згідно з таблиці №1 до додатка 3 Положення про плату за землю в місті Києві, затвердженого Рішенням №242/5629.

Втім, ГУ ДПС у м. Києві перерахунок спірних сум земельного податку за 2020 рік за період з 30.06.2020 по 31.12.2020 не було проведено, а тому нарахування відповідних зобов`язань за вказаний період виходячи з нормативно грошової оцінки земельних ділянок 605 752,31 грн і 3 028 761,54 грн є протиправним.

Доводи Апелянта про те, що станом на час винесення спірних податкових повідомлень-рішень земельний податок було розраховано з дотриманням вимог законодавства, колегія суддів відхиляє з підстав, наведених вище.

Твердження Апелянта про те, що Позивач не повідомляв контролюючі податкові органи про зміну цільового призначення земельних ділянок, колегія суддів до уваги також не приймає, оскільки жодною нормою законодавства не передбачено такий обов`язок платника.

Аналізуючи всі доводи апелянта, колегія суддів приймає до уваги висновки, викладені в рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

Згідно зі ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Враховуючи вищевикладене та перевіривши рішення суду першої інстанції, відповідно до статті 308 КАС України, у межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності достатніх правових підстав для задоволення цього позову частково.

Отже, судом першої інстанції повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на це, апеляційна скарга Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, як відокремленого підрозділу ДПС підлягає залишенню без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 31 січня 2022 року - без змін.

Розподіл судових витрат.

З огляду на результат розгляду цієї справи, відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, як відокремленого підрозділу ДПС - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 31 січня 2022 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Судове рішення виготовлено 16 серпня 2022 року.

Головуючий суддя О.В. Епель

Судді: В.О. Аліменко

О.В. Карпушова