Справа № 640/6270/22
Суддя: Клочкова Н.В.
Дата ухвалення: 2022-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

23 лютого 2022 року м. Київ № 640/6270/22

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючої судді Клочкової Н.В., розглянувши матеріали адміністративної справи за позовом

товариства з обмеженою відповідальністю «СИСТЕМ БІЗНЕС МЕНЕДЖМЕНТ ГРУП»

до Головного управління ДПС у місті Києві

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень та наказу,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю «СИСТЕМ БІЗНЕС МЕНЕДЖМЕНТ ГРУП» (надалі - позивач), адреса: 04119, місто Київ, вулиця Сім`ї Хохлових, будинок 8 до Головного управління ДПС у місті Києві (надалі - відповідач), адреса: 04116, місто Київ, вулиця Шолуденка, будинок 33/19, в якій позивач просить суд:

- визнати протиправними та скасувати прийняті Головним управлінням Державної податкової служби України стосовно товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВА КОМПАНІЯ «СИСТЕМ БІЗНЕС МЕНЕДЖМЕНТ ГРУП» () податкові повідомлення - рішення № 2 від 20 травня 2019 року та № 2 від 20 травня 2019 року;

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управлінням Державної податкової служби України від 27 квітня 2021 року № 3571-п «Про поновлення проведення документальної позапланової виїзної перевірки товариство з обмеженою відповідальністю «ТК «СБМ ГРУП» (код 33105243)».

Підставою позову вказано порушення прав та інтересів позивача, внаслідок прийняття суб`єктом владних повноважень протиправних податкових повідомлень-рішень.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161,172 цього Кодексу.

Суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

При цьому, Згідно з частиною 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до абзацу 1 частини 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, станом на час виникнення спірних відносин та на момент звернення позивача до суду Кодексом адміністративного судочинства України передбачено, що строки звернення до суду можуть бути встановлені іншими законами України та регламентовано строк звернення до суду, який передбачений відповідним законом.

У свою чергу, частина 3 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Спеціальним нормативно-правовим актом, який встановлює окремі правила та положення для регулювання відносин оподаткування та захисту прав учасників податкових відносин, в тому числі захисту порушеного права в судовому порядку, є Податковий кодекс України.

Статтею 56 Податкового кодексу України визначено порядок оскарження рішень контролюючих органів. Так, відповідно до пункту 56.1 цієї статті рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Пунктом 56.18 цієї статті визначено, що з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення. Рішення контролюючого органу, оскаржене в судовому порядку, не підлягає адміністративному оскарженню. Процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору.

Відповідно до пункту 102.1 статті 102 Податкового кодексу України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку. У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов`язань за такою податковою декларацією протягом 1095 днів з дня подання уточнюючого розрахунку.

Отже, пунктом 56.18 статті 56 Податкового кодексу України встановлено спеціальний строк у податкових правовідносинах, протягом якого за загальним правилом платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу.

Суд вважає за необхідне звернути увагу, що тривалий час існувала стала судова практика про те, що строк звернення платника податків до адміністративного суду з позовом про оскарження рішення, яким визначено грошове зобов`язання, у т.ч., після використання процедури адміністративного оскарження, становить 1095 днів з дня отримання платником податків такого рішення, а саме вказана правова позиція була викладена Верховним Судом у рішеннях по справах № 640/46/19, № 813/4921/17, № 2540/2576/18.

Водночас, суд звертає увагу, що в подальшому у постанові Верховного Суду від 26 листопада 2020 у справі № 500/2486/19 колегією суддів Верховного Суду було вирішено відступити від вищевказаного висновку та сформульовано новий правовий висновок про те, що норма пункту 56.18 ст. 56 Податкового кодексу України не визначає процесуального строку звернення до суду і, відповідно, не є спеціальною. Зазначений у пункті 102.1 статті 102 Податкового кодексу України строк є строком давності, який має матеріально-правову природу, тому не може бути одночасно і процесуальним строком звернення до суду. Між правовою природою матеріально-правового строку давності в податкових правовідносинах та процесуального строку звернення до адміністративного суду є сутнісна різниця, а тому помилковим є ототожнення їх призначення при використанні. Оскільки норма пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України не визначає процесуального строку звернення до суду, такий строк визначено в частині 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України та становить шість місяців.

Частиною 6 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач в межах даного адміністративного позову оскаржує податкові повідомлення-рішення №№ 2, 2, які в свою чергу були прийняті Головним управлінням ДПС у місті Києві 09 червня 2021 року та наказ податкового органу від 27 квітня 2021 року № 3571-п, водночас, суд зауважу, що позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом 22 лютого 2022 року (відповідно до штампу вхідної кореспонденції суду), що свідчить про пропущення позивачем встановленого процесуальним законодавством відповідного строку звернення до суду.

Проте, до позовної заяви позивачем не надано заяву про поновлення строку звернення до суду з даним адміністративним позовом та доказів поважності причин його пропуску.

Суд наголошує, що у випадку пропуску строку звернення до суду підставами для його поновлення та розгляду справи є лише наявність поважних причин, тобто, обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Згідно з частиною 1 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Суд зазначає, що у випадку пропуску строку звернення до суду підставами для його поновлення та розгляду справи є лише наявність поважних причин, тобто, обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

В контексті наведеного слід зазначити, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, а також однією із гарантій дотримання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

У відповідності до частин 1, 2 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Згідно з пунктом 4 частини 5 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України в позовній заяві зазначаються зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

Частиною 1 статті 42 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що учасниками справи є сторони, треті особи.

Відповідно до частини 1 статті 46 Кодексу адміністративного судочинства України сторонами в адміністративному процесі є позивач та відповідач.

Згідно пунктів 4-5 частини 5 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України в позовній заяві зазначаються:

- зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів;

- виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Як вбачається зі змісту поданої позовної заяви, в її резолютивній частині позивач звернувся до суду з вимогами про визнання протиправними та скасування прийнятих Головним управлінням Державної податкової служби України стосовно товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВА КОМПАНІЯ «СИСТЕМ БІЗНЕС МЕНЕДЖМЕНТ ГРУП» () податкові повідомлення - рішення № 2 від 20 травня 2019 року та № 2 від 20 травня 2019 року та визнання протиправним та скасування наказу Головного управлінням Державної податкової служби України від 27 квітня 2021 року № 3571-п «Про поновлення проведення документальної позапланової виїзної перевірки товариство з обмеженою відповідальністю «ТК «СБМ ГРУП» (код 33105243)».

Водночас, суд звертає увагу, що позивач у якості відповідача зазначає Головне управління ДПС у місті Києві. Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до доданих до матеріалів справи документів, та з наявних в матеріалах справи копій податкових повідомлень-рішень вбачається, що такі рішення були прийняті Головним управління ДПС у місті Києві, а не як зазначає позивач - «Головним управлінням Державної податкової служби України».

Крім того, беручи до уваги вказаний позивачем код ЄДРПОУ (43141267) відповідача та виходячи з аналізу Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, наявність в такому реєстрі інформації щодо саме Головного управління ДПС у місті Києві.

Також, беручи до уваги встановлені вище судом обставини, суд вважає за необхідне також звернути увагу позивача на наступне.

Так, з позовної заяви судом було встановлено, що позивач у якості відповідача зазначає - Головне управління ДПС у місті Києві ().

Водночас,суд вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Судом в свою чергу встановлено, що постановою Кабінету Міністрів України від 19 червня 2019 року № 537 «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби» утворено територіальні органи Державної податкової служби. Пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 19 червня 2019 року № 537 визначено, що територіальні органи Державної податкової служби є правонаступниками майна, прав та обов`язків територіальних органів Державної фіскальної служби, що реорганізуються згідно з пунктом 2 цієї постанови, у відповідних сферах діяльності.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 893 від 30 вересня 2020 року «Деякі питання територіальних органів Державної податкової служби» Кабінет Міністрів України постановив ліквідувати як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної податкової служби за переліком згідно з додатком, в якому зазначено Головне управління ДПС у місті Києві.

Відповідно до абзацу 3 пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України № 893 від 30 вересня 2020 року територіальні органи Державної податкової служби, що ліквідуються відповідно до пункту 1 цієї постанови, продовжують здійснювати свої повноваження та функції до утворення Державною податковою службою територіальних органів згідно з абзацом четвертим пункту 3 цієї постанови та прийняття рішення про можливість забезпечення здійснення такими органами повноважень та функцій територіальних органів, що ліквідуються.

Згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 22 жовтня 2020 року внесено рішення № 011086626 засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ними органу щодо припинення юридичної особи в результаті її ліквідації.

З урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку, що починаючи з 22 жовтня 2020 року Головне управління ДПС у місті Києві перебуває у стані припинення, а повноваження та функції даного органу передано до Державної податкової служби України.

В той же час, суд вважає за необхідне звернути увагу, що 30 вересня 2020 року внесено запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за № 008085321 про створення Головного управління ДПС у місті Києві в якості філії (іншого відокремленого підрозділу) у складі Державної податкової служби України.

Відповідно до пункту 1 Положення про Головне управління ДПС у місті Києві, затвердженого наказом Державної податкової служби від 12 листопада 2020 року № 643, встановлено, що Головне управління ДПС у місті Києві () є територіальним органом, утвореним на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України. Головне управління ДПС у місті Києві забезпечує реалізацію повноважень ДПС на території міста Києва. Головне управління ДПС у місті Києві є правонаступником майна, прав та обов`язків Головного управління ДПС у місті Києві ().

В свою чергу суд звертає увагу, що публічне правонаступництво органів державної влади є окремим, особливим видом правонаступництва, під таким терміном розуміється перехід в установлених законом випадках прав та обов`язків одного суб`єкта права іншому. При цьому обов`язок по відновленню порушених прав особи покладається на орган, компетентний відновити такі права. Такий підхід щодо переходу до правонаступника обов`язку відновити порушене право відповідає принципу верховенства права, оскільки метою правосуддя є ефективне поновлення порушених прав, свобод і законних інтересів.

Відповідно до висновків викладених Верховним Судом у постановах від 10 вересня 2020 року у справі № 420/5772/18, від 06 жовтня 2020 року у справі № 804/958/17, від 10 жовтня 2020 року у справі № 804/958/17, від 03 грудня 2020 року у справі № 805/2173/16-а, від 30 грудня 2020 року у справі 805/4361/17-а, Верховних Судом зазначено, що «у випадку, коли відбувається публічне правонаступництво, вирішальним є встановлення факту переходу повністю чи частково функцій (адміністративної компетенції) від одного суб`єкта владних повноважень до іншого, а не факту державної реєстрації припинення вибувшого з публічних правовідносин суб`єкта владних повноважень як юридичної особи».

Таким чином, з урахуванням викладеного вище та встановлених судом обставин, суд приходить до висновку, що Головне управління ДПС у місті Києві (відокремлений структурний підрозділ) (код ЄДРПОУ ВП 44116011) являється правонаступником майна, прав та обов`язків Головного управління ДПС у місті Києві () то починаючи з 30 вересня 2020 року здійснює функції та повноваження останнього.

В свою чергу, суд звертає увагу, що предметом спору в даному випадку є питання щодо протиправності податкових повідомлень-рішень Головного управління ДПС у місті Києві № № 2, 2 від 09 червня 2021 року та наказу від 27 квітня 2021 року, що свідчить про те, що вказане рішення було прийнято вже на момент існування Головне управління ДПС у місті Києві (відокремлений структурний підрозділ) (код ЄДРПОУ ВП 44116011).

Вказане вище в сукупності свідчить про те, що позивачем, при зверненні до суду з даним адміністративним позовом було зазначено неналежного відповідача, а саме Головне управління ДПС у місті Києві (), замість правильного Головне управління ДПС у місті Києві (відокремлений структурний підрозділ) (код ЄДРПОУ ВП 44116011).

Також, суд зауважує, що позивачем при поданні позовної заяви до суду в прохальній частині позовної заяви було зазначено дати оскаржуваних податкових повідомлень-рішень №№ 2, 2 20 травня 2019 року, водночас, з аналізу наданих до суду разом з адміністративним позовом додатків, судом було встановлено наявність копій податкових повідомлень-рішень за аналогічними реквізитами, однак з датою прийняття 09 червня 2021 року.

Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд зазначає, що позивачу необхідно уточнити суб`єктний склад відповідачів у даному адміністративному позові або уточнити зміст позовних вимог.

У відповідності до частини 3 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

У преамбулі Закону України «Про судовий збір» визначено правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Відповідно до частини 1 статті 6 Закону України «Про судовий збір» судовий збір перераховується у безготівковій або готівковій формі.

Пунктом 3 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано суб`єктом владних повноважень, юридичною особою або фізичною особою - підприємцем ставка судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та майнового характеру, який подано суб`єктом владних повноважень, юридичною особою ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік» установлена у 2022 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі для працездатних осіб з 1 січня 2022 року - 2 481,00 гривень.

З аналізу позовних вимог заявлених позивачем у позовній заяві вбачається, що позивачем заявлено дві вимоги майнового характеру, а саме, щодо визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, та сума санкцій яких в сукупності складає 4 103 378,00 грн (чотири мільйони сто три тисячі триста сімдесят вісім гривень 00 коп) та одна вимога немайнового характеру, а саме, щодо визнання протиправним та скасування наказу податкового органу.

З урахуванням розміру заявлених вимог та наведених положень законодавства, ставка судового збору за звернення до суду з вказаним адміністративним позовом становить - 27 291,00 грн (2 481,00 грн (за одну вимогу немайнового характеру) + 24 810,00 грн (…не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб).

За таких підстав, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачу слід надати суду документ про сплату судового збору на рахунок Окружного адміністративного суду міста Києва у розмірі 27 291,00 грн (двадцять сім тисяч двісті дев`яносто одна гривня 00 коп.), за звернення до адміністративного суду з вказаною позовною заявою.

Відповідно до частини 1 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Вказані недоліки позивач може усунути у десятиденний строк з дня вручення даної ухвали для усунення недоліків шляхом подання до суду:

- заяви про поновлення строку для звернення до суду з позовною заявою, разом з доказами поважності причин його пропуску;

- позовну заяву в новій редакції з уточненням суб`єктного складу відповідачів у даному адміністративному позові та змісту позовних вимог, відповідно до висновків викладених у даній ухвалі;

- оригіналу документу про доплату судового збору на рахунок Окружного адміністративного суду міста Києва за звернення до суду з адміністративним позовом немайнового характеру у розмірі 27 291,00 грн (отримувач коштів - ГУК у м.Києві/Печерс.р-н, код отримувача (код ЄДРПОУ) 37993783, рахунок отримувача - UA4026007, банк отримувача - Казначейство України(ел. адм. подат.), код банку отримувача (МФО) - 899998, код класифікації доходів бюджету - 22030101);

Керуючись статтями 122, 123, 160 - 162, частиною 1, 2 статті 169, статтями 241-243, 248, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В:

1. Позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «СИСТЕМ БІЗНЕС МЕНЕДЖМЕНТ ГРУП» - залишити без руху.

2. Встановити позивачу десятиденний строк з дня вручення даної ухвали для усунення недоліків.

3. Попередити позивача про те, що у випадку неусунення недоліків позовної заяви позовна заява буде повернута йому відповідно до пункту 9 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

4. Копію ухвали невідкладно надіслати особі, що звернулась із позовною заявою.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Н.В. Клочкова