Справа № 460/15889/21
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2022-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2022 рокуЛьвівСправа № 460/15889/21 пров. № А/857/6021/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Довгополова О.М., Святецького В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2022 року, головуючий суддя - Дорошенко Н.О., ухвалене у м. Рівне, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2021 року позивач - ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ГУПФУ в Рівненській області, в якому просив визнати протиправними дії Головного Управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, які полягають у зменшенні відсоткового розміру суддівської винагороди, з якого обчислюється щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, з 19 лютого 2020 року із 90% до 50% відповідної суддівської винагороди, відображеної у довідці Рівненського апеляційного суду від 03.03.2020 року №294/2020; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці починаючи з 19 лютого 2020 року, з урахуванням стажу роботи на посаді судді повних 26 років та виходячи із 90% суддівської винагороди, відображеної у довідці Рівненського апеляційного суду від 03.03.2020 року №294/2020; постановити окрему ухвалу щодо наявності підстав для притягнення окремих посадових осіб Головного Управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, уповноважених на вчинення дій щодо щомісячного довічного грошового утримання позивача як судді у відставці, до кримінальної відповідальності за систематичне та триваюче порушення вимог ч. 1 ст. 370 КАС України - обов`язковість виконання рішень, які набрали законної сили: постанови Рівненського міського суду від 18.04.2017 року у справі №569/4475/17; рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 25.01.2019 року у справі №460/3169/18; рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 25.08.2020 року у справі №460/4467/20; ухвали Рівненського окружного адміністративного суду від 11.03.2021 року у справі №460/4467/20.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що перерахунок його розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці починаючи з 19 лютого 2020 року здійснюється протиправно виходячи із 50% суддівської винагороди без врахування рішень судів, які набрали законної сили, щодо відсоткового розміру суддівської винагороди. Враховуючи наявність у позивача стажу роботи на посаді судді повних 26 років, вважав, що відповідач зобов`язаний був проводити обчислення його пенсії з 19 лютого 2020 року виходячи із 90% грошового утримання судді, що неодноразово було встановлено рішеннями судів, які набрали законної сили. Обчислення відповідачем розміру його довічного грошового утримання виходячи з 50% суддівської винагороди позивач вважає необґрунтованим та таким, що суперечить ч. 3 ст. 142 Закону № 1402-VІІ. Зазначав, що його право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в належному розмірі (90% суддівської винагороди) є беззаперечним, гарантоване в силу положень статей 126, 130 Конституції України, Закону № 1402-VІІ, а забезпечення цього права становить суть взятих на себе державою зобов`язань.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2022 року адміністративний позов задоволено частково; визнано протиправними дії Головного Управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 19 лютого 2020 року з розрахунку 50% суддівської винагороди, відображеної у довідці Рівненського апеляційного суду від 03.03.2020 року №294/2020; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 19 лютого 2020 року з урахуванням стажу роботи на посаді судді повних 26 років та з розрахунку 62% суддівської винагороди, відображеної у довідці Рівненського апеляційного суду від 03.03.2020 року №294/2020; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, ГУПФУ в Рівненській області оскаржило його в апеляційному порядку, яке, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці позивача з 19.02.2020 року не зменшено, а приведено у відповідність до норм чинного пенсійного законодавства.

На підставі пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 рішенням вищої ради юстиції № 3143/0/15-16 від 08.12.2015 звільнений з посади судді Апеляційного суду Рівненської області в зв`язку з поданням заяви про відставку та 14.12.2016 року наказом голови Апеляційного суду Рівненської області №44 виключений зі штату суду.

З 15.12.2016 року позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Рівненській області та отримує довічне грошове утримання як суддя у відставці.

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 18.04.2017 року у справі № 569/4475/17 адміністративний позов ОСОБА_1 до Рівненського об`єднаного управління Пенсійного Фонду України Рівненської області про визнання дій протиправними задоволено повністю; визнано протиправними дії Рівненського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області, які полягають у відмові здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із Законом України «Про судоустрій і статус суддів» (із змінами згідно Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Вищу раду правосуддя» №1798-19 від 21 грудня 2016 року) починаючи із 05.01.2017 року без обмеження граничного розміру довічного грошового утримання, обчисленого виходячи із 90% від загального розміру заробітної плати судді у сумі 31 680 (тридцять одна тисяча шістсот вісімдесят) гривень 00 коп., що значиться в довідці апеляційного суду Рівненської області від 14.12.2016 року №5.19/1061/16; зобов`язано Рівненське об`єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із Законом України «Про судоустрій і статус суддів» (із змінами згідно Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Вищу раду правосуддя» №1798-19 від 21 грудня 2016 року) починаючи із 05.01.2017 року без обмеження граничного розміру довічного грошового утримання, обчисленого виходячи із 90% від загального розміру заробітної плати судді у сумі 31 680 (тридцять одна тисяча шістсот вісімдесят) гривень 00 коп., що значиться в довідці апеляційного суду Рівненської області від 14.12.2016 року №5.19/1061/16, зарахувавши до стажу роботи на посаді судді періоду із 20.06.1990 року по 29.12.2005 року.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 25.01.2019 року у справі № 460/3169/18 за участю тих самих сторін визнано протиправними дії Рівненського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області, які полягають у відмові обчислювати розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з урахуванням 90% від загального розміру суддівської винагороди, враховуючи до стажу роботи на посаді судді період з 20 червня 1990 року по 29 грудня 2005 року; зобов`язано Рівненське об`єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області обчислювати розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з урахуванням 90% від загального розміру суддівської винагороди, враховуючи до стажу роботи на посаді судді період з 20 червня 1990 року по 29 грудня 2005 року, а також перерахувати та виплатити ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці починаючи з 01 лютого 2018 року без обмеження граничного розміру, виходячи з 90% від загального розміру суддівської винагороди в сумі 34887,60грн. (тридцять чотири тисячі вісімсот вісімдесят сім грн. 60 коп.), що значено в довідці Апеляційного суду Рівненської області від 10 серпня 2018 року №05.19/782/18.

З 01.02.2020 року позивачу проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 01.02.2020 року в розмірі 56546,82 грн. (62429,40 грн. - Довідка Рівненського апеляційного суду від 11.02.2020 року № 35/20 х 90%) + 360,36 грн. - надбавка до пенсії за особливі заслуги перед Україною (22% від 1638,00 грн.), що стверджується листом Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на адресу позивача від22.10.2021 року № 1700-0802-8/44077 та позивачем не заперечується.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 25.08.2020 року у справі № 460/4467/20, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15.01.2021 року, позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання рішення неправомірним, зобов`язання вчинення певних дій задоволено частково; визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 28 квітня 2020 року №88/03.15-24 про відмову в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із його заявою від 5 березня 2020 року; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно з довідкою Рівненського апеляційного суду від 03 березня 2020 року №294/2020, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19 лютого 2020 року.

Після проведеного Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській перерахунку позивачу з 19.02.2020 року розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці складає 104409,36 грн (208098,00 грн. - інформація відповідно до довідки Рівненського апеляційного суду від 03.03.2020 № 294/220 х 50%) + 360,36 грн. - надбавка до пенсії за особливі заслуги перед Україною (22% від 1638,00 грн.).

З рішення відповідача про перерахунок пенсії № 15 станом на 25.01.2021 року встановлено, що при проведенні перерахунку позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020 року відповідач врахував 50% розміру суддівської винагороди та стаж роботи на посаді судді 24 роки 4 місяці 21 день.

За змістом розрахунку відповідача від 19.10.2021 року перерахунок позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020 року відповідач здійснює з врахуванням 50% розміру суддівської винагороди та стажу роботи на посаді судді 10 років 10 місяців 9 днів.

Згідно з розрахунком стажу судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виданим Апеляційним судом Рівненської області 15.12.2016 року № 04.32/1079/16, такий стаж роботи позивача складає 26 років 04 місяці 29 днів.

Позивач вважав, що перерахунок та виплата йому довічного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020 року повинні здійснюватися з урахуванням підтвердженого судовими рішеннями стажу роботи на посаді судді повних 26 років та виходячи з 90% суддівської винагороди, відображеної в довідці Рівненського апеляційного суду від 03.03.2020 року №294/2020, а тому звернувся з позовом до суду.

Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що неврахування відповідачем всупереч постанови Рівненського міського суду Рівненської області від 18.04.2017 року у справі № 569/4475/17, яка набрала законної сили, в цілому періоду роботи позивача в органах Служби безпеки України, та врахування лише стажу роботи на посаді судді 10 років 10 місяців 9 днів, суперечить положенням статей 116, 137 Закону №1402-VIII, а відтак є неправомірним.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи з огляду на наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами статей 21,22 Конституції України, права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 64 Конституції України гарантовано, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Частиною першою статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Відповідно до статті 130 Конституції України, держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Спір у справі виник з приводу зменшення із 90 відсотків грошової винагороди діючого судді на 50 відсотків грошової винагороди діючого судді при здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі нової довідки про суддівську винагороду.

Отже, спірним у вказаній справі є вирішення питання визначення відсоткового розміру грошової винагороди діючого судді при обчисленні і перерахунку позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, відповідно до частини четвертої статті 142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02 червня 2016 року №1402-VIII.

Судом встановлено, що позивачу на виконання рішень суду відповідачем здійснено перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із розрахунку 50% від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Вирішуючи спірні правовідносини, колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до статті 130 Конституції України, держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначає Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року №1402-VIII (далі Закон №1402-VIII).

У відповідності до частини четвертої статті 142 Закону №1402-VIII, у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Згідно з ч.5 ст.142 Закону №1402-VIII, пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Отже, правовою підставою для перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є факт зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

Відповідно до частини третьої статті 135 Закону №1402-VIII, базовий розмір посадового окладу судді становить: 1) судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 3) судді Верховного Суду - 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Разом з цим, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону №1402-VIII були передбачені певні особливості визначення розміру суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Так, пунктом 22 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII було визначено, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом.

Судді, які на день набрання чинності цим Законом пройшли кваліфікаційне оцінювання та підтвердили свою здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді, до 01.01.2017 року отримують суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України від 07.07.2010 року №2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» (далі Закон №2453-VI).

До проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України від 07.07.2010 року №2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» (пункт 23 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII).

При цьому, згідно з пунктом 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII встановлено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України від 07.07.2010 №2453-VI «Про судоустрій і статус суддів». За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Разом з тим, Законом України від 16.10.2019 року №193-IX «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та деяких законів України щодо діяльності органів суддівського врядування», який набрав чинності 07.11.2019 року, було виключено зазначені вище пункти 22, 23 Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII, якими було передбачено, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом; що до проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону №2453-VI.

Досліджуючи поняття про щомісячне довічне грошове утримання судді, Конституційний Суд України у мотивувальній частині рішення від 14 грудня 2011 року №18-рп/2011 вказав, що це утримання є самостійною гарантією незалежності судді та складовою його правового статусу, а правова природа щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та щомісячного грошового утримання діючого судді однакова, а самі ці поняття однорідні та взаємопов`язані, ідентичні, відрізняються лише за способом фінансування: судді у відставці виплату одержують з Пенсійного фонду України за рахунок Державного бюджету, діючі судді - виключно з Державного бюджету України. У цьому ж рішенні Конституційний суд України також вказав про неможливість звуження змісту та об`єму гарантій незалежності суддів, а відповідно, матеріального та соціального забезпечення.

У Рішенні Конституційного Суду України від 03 червня 2013 року №3-рп/2013 (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці) зазначено, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці. Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості. Щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема, обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя.

Окрім цього, зазначений підхід до статусу судді у відставці та питання належного матеріального забезпечення суддів у відставці знайшов своє продовження у Рішенні Конституційного Суду України від 08 червня 2016 року №4-рп/2016, у абзаці другому пункту 3 мотивувальної частини якого Суд зазначив, що щомісячне довічне грошове утримання є особливою формою матеріального забезпечення судді, полягає у гарантованій державою щомісячній грошовій виплаті, що слугує забезпеченню належного матеріального утримання судді після звільнення від виконання обов`язків (відставки), а також життєвого рівня, гідного його статусу.

Відповідно до частини третьої статті 142 Закону №1402-VIII, щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Частинами четвертою та п`ятою статті 142 Закону №1402-VIII передбачено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання. Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

На час виникнення спірних відносин у цій справі, право на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, його розмір, а також його перерахунок врегульовано положеннями статті 142 Закону №1402-VIII, частиною четвертою якої передбачено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Водночас, частиною третьою статті 142 Закону №1402-VIII визначено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Зазначена норма неконституційною не визнавалась.

Отже, на переконання колегії суддів, до відносин з визначення відсоткового значення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці при проведенні його перерахунку відповідно до частини четвертої статті 142 Закону №1402-VIII повинні застосовуватись виключно норми цього Закону.

Таким чином, оскільки чинним Законом №1402-VIII передбачені інші розміри суддівської винагороди та розмір відсотків від неї для нарахування довічного щомісячного грошового утримання, а також виходячи із принципу єдності статусу суддів, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для обрахунку (перерахунку) щомісячного довічного грошового утримання виходячи із розміру суддівської винагороди діючого судді та розміру її відсоткового значення одночасно за складовими, які передбачені різними законами.

Тобто, для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді за правилами частини четвертої статті 142 Закону №1402-VIII у формулі його обрахунку має застосуватись розмір відсоткового значення суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, визначений частиною третьою цієї статті Закону №1402-VIII.

Крім того, слід звернути увагу, що перерахунок грошового утримання судді у відставці, виходячи із розміру відсоткового значення, визначеного частиною третьої статті 141 Закону №2453-VI від заробітної плати працюючого судді, ставить діючих суддів та суддів, які вийшли у відставку за Законом №1402-VIII, у нерівне становище з тими суддями, які вийшли у відставку за Законом №2453-VI, що не відповідає базовому принципу єдності статусу суддів, який означає однаковий підхід до встановлення рівня матеріального забезпечення судді.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у справах, що виникли у подібних правовідносинах, зокрема: у постановах від 24 вересня 2021 року у справі №620/5437/20, від 11 жовтня 2021 року у справі №160/10640/20 та від 15 лютого 2022 року у справі №340/161/21, від 18 травня 2022 року у справі №620/6763/20.

За наведеного слід дійти висновку, що розрахунок щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці не може бути здійснений одночасно із застосуванням двох різних законів, а саме щодо відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді по Закону №2453-VI, а розмір суддівської винагороди по Закону №1402-VIII, оскільки такий перерахунок ставить суддів, які вийшли або вийдуть у відставку по Закону №1402-VIII, у нерівне становище з тими суддями, які вийшли у відставку за Законом №2453-VI, так як Закон №2453-VI передбачав, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 80 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді за 20 років, а Закон №1402-VIII - 50 відсотків за 20 років суддівського стажу.

Апеляційним судом враховується, що спеціальний стаж позивача становить повних 26 років, що було визначено рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 18.04.2017 року у справі №569/4475/17 та підтверджується матеріалами справи.

Отже, згідно положень ч.3 ст.142 Закону №1402-VIII, щомісячне довічне грошове утримання позивача як судді у відставці повинно складати 62 відсотки суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді (з розрахунку 50 відсотків за 20 років спеціального стажу, додавши до них 10 відсотків по два відсотки за кожен повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір).

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду попередньої інстанції про часткову підставність та обґрунтованість позовних вимог.

В іншій частині судове рішення сторонами не оскаржується.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на наведене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2022 року у справі №460/15889/21 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л. Я. Гудим
судді О. М. Довгополов
В. В. Святецький