Справа № 2а-108/12/2670
Суддя: Пащенко К.С.
Дата ухвалення: 2022-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

23 лютого 2022 року м. Київ № 2а-108/12/2670
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Пащенка К.С., суддів: Маруліної Л.О., Шейко Т.І., за участю секретаря судового засідання Лисун А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву про розподіл судових витрат у адміністративній справі за позовом
доДержавної авіаційної служби України, Державної авіаційної адміністрації Міністерства транспорту та зв`язку України, Міністерства інфраструктури України
третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет споруКабінет Міністрів України
провизнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,
присутні у судовому засіданні представники сторін:позивач - не прибув, відповідача-1 - Чугаєва І.В. , відповідача-2 - Шевчук Д.В.,
ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної авіаційної адміністрації Міністерства транспорту та зв`язку України (надалі - відповідач 1, ДАА МТЗ України, Державіаадміністрація), Державної авіаційної служби України (по тексту - відповідач 2, ДАС України, Державіаслужба) та Міністерства інфраструктури України (в тексті - відповідач 3, Мінінфраструктури), у якому, з урахуванням заявлених уточнень, просив суд:
- визнати незаконною бездіяльність ДАС України, яка призвела до звільнення без подальшого працевлаштування ОСОБА_1 , головного спеціаліста сектору пожежної безпеки ДАА МТЗ України із займаної посади, у зв`язку із ліквідацією Адміністрації згідно з п. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України без пропозиції працевлаштування на посаду відповідно кваліфікації в новостворений відділ протипожежного забезпечення та аварійного рятування - координаційного центру пошуку та рятування управління перевезень департаменту авіаційних перевезень та аеропортів ДАС України;
- зобов`язати ДАС України прийняти рішення чи вчинити дії для працевлаштування на відповідну посаду за фахом у відділ протипожежного забезпечення та аварійного рятування-координаційного центру пошуку та рятування управління перевезень департаменту авіаційних перевезень та аеропортів ДАС України;
- за незаконну бездіяльність стягнути з ДАС України середньомісячний заробіток головного спеціаліста ДАС України, або заробітку працівника аналогічної його кваліфікації у відділі протипожежного забезпечення та аварійного рятування-координаційного центру пошуку та рятування управління перевезень департаменту авіаційних перевезень та аеропортів ДАС України за період вимушеного прогулу з моменту звільнення 20.07.2011 по дату працевлаштування у відділ протипожежного забезпечення та аварійного рятування-координаційного центру пошуку та рятування управління перевезень департаменту авіаційних перевезень та аеропортів ДАС України.
Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.02.2012, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 29.08.2012, у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.
Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 24.02.2015, судові рішення першої та апеляційної інстанції скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.
Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.06.2015, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 30.07.2015, у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, скасовано постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.06.2015 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 30.07.2015, справу № 2а-108/12/2670 направлено до суду першої інстанції на новий розгляд.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.12.2021 позов ОСОБА_1 задоволено частково, вирішено:

- визнати протиправною бездіяльність Державної авіаційної служби України під час процедури вивільнення (попередження про вивільнення та наступне звільнення) ОСОБА_1 з посади головного спеціаліста сектору пожежної безпеки Державної авіаційної адміністрації Міністерства транспорту і зв`язку України у вигляді непропонування іншої рівноцінної (рівнозначної) посади державної служби, а в разі відсутності такої пропозиції - іншої роботи (посади державної служби) у Державній авіаційній службі України;

- визнати протиправним та скасувати наказ Державної авіаційної адміністрації Міністерства транспорту і зв`язку України від 20.07.2011 № 210 о/с;

- поновити ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста сектору пожежної безпеки Державної авіаційної адміністрації Міністерства транспорту та зв`язку України;

- стягнути з Державної авіаційної служби України на користь ОСОБА_1 середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу з 22.07.2011 по 13.12.2021;

- зобов`язати Державну авіаційну службу України запропонувати ОСОБА_1 іншу рівноцінну (рівнозначну) посаду державної служби, а в разі відсутності такої пропозиції - іншу роботу (посаду державної служби) у Державній авіаційній службі України;

- у решті позовних вимог відмовити.

До канцелярії Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла заява ОСОБА_1 про розподіл судових витрат.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 31.01.2022 призначено заяву ОСОБА_1 б/н від 05.01.2022 про розподіл судових витрат у справі № 2а-108/12/2670 до розгляду на 23.02.2022.

У судовому засіданні представник позивача не з`явився, представники відповідачів були присутні.

Згідно ст. 252 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

За приписом ч. 1 ст. 143 КАС України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до частини 3 статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Частиною третьою статті 132 КАС України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду;

3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз;

4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У відповідності до ч. 7 ст. 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Частиною 6 ст. 134 КАС України передбачено, що у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідачем заяву про зменшення судових витрат на правничу допомогу не подано.

Частиною 5 ст. 143 КАС України передбачено, що у випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Європейський суд з прав людини при розгляді справ «Баришевський проти України» від 26.02.2015, «Двойних проти України» від 12.10.2006, «Меріт проти України» від 30.03.2004 зазначав, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Аналогічну позицію висловлено у постанові Касаційного адміністративного суду Верховного Суду від 04.02.2020 у справі № 280/1765/19 у якій, зокрема, зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

В силу ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За приписами статті 15 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» адвокатське об`єднання є юридичною особою, створеною шляхом об`єднання двох або більше адвокатів (учасників), і діє на підставі статуту. Адвокатське об`єднання має самостійний баланс, може відкривати рахунки у банках, мати печатку, штампи і бланки із своїм найменуванням. Стороною договору про надання правової допомоги є адвокатське об`єднання. Від імені адвокатського об`єднання договір про надання правової допомоги підписується учасником адвокатського об`єднання, уповноваженим на це довіреністю або статутом адвокатського об`єднання. Адвокатське об`єднання може залучати до виконання укладених об`єднанням договорів про надання правової допомоги інших адвокатів на договірних засадах. Адвокатське об`єднання зобов`язане забезпечити дотримання професійних прав адвокатів та гарантій адвокатської діяльності.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 цього Закону).

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

За наявності заперечень іншої сторони, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

Як вбачається з матеріалів справи, представником позивача на підтвердження понесених позивачем витрат надано суду такі документи:

договір про надання правової допомоги № 02/08 від 02.08.2019;

додаток № 1 від 02.08.2019 до договору про надання правової допомоги № 02/08 від 02.08.2019;

додаток № 1 від 31.10.2019 до договору про надання правової допомоги № 02/08 від 02.08.2019;

квитанції № ПН1626 від 24.09.2019 на суму 7000,00 грн, № ПН231 від 14.08.2019 на суму 5000,00 грн, № ПН1225 від 30.10.2019 на суму 4000,00 грн, № ПН2351 від 26.12.2019 на суму 3000,00 грн, № ПН900 від 29.05.2020 на суму 4500,00 грн.

Судом встановлено, що між ОСОБА_1 та Адвокатським об`єднанням «Альва Прайвесі» укладено договір про надання правової допомоги № 02/08 від 02.08.2019.

За п. 2.3. Договору клієнт зобов`язаний:

- сплачувати гонорар (плату) за правову допомогу, що надається Об`єднанням, відповідно до умов цього договору;

- компенсувати витрати Об`єднання, пов`язані з виконанням доручень Клієнта, у тому числі, технічні, командировочні й інші витрати, що виникли при наданні Об`єднанням правової допомоги Клієнту і обґрунтовано були необхідні для виконання доручення;

- своєчасно забезпечувати адвокатів Об`єднання всім необхідним для виконання доручень Клієнта, передбачених цим договором, зокрема: вихідною інформацією, робочими документами та іншими матеріалами, які необхідні для виконання обов`язків, передбачених п. 1.3. цього договору.

Згідно з п. 3.1. - 3.2. Договору, платою Клієнта за надання правової допомоги за цим договором є гонорар, що виплачується на користь Об`єднання. Розмір гонорару і обов`язок його сплати не залежить від досягнення чи недосягнення Об`єднанням позитивного результату, якого бажає Клієнт.

Вартість надання правової допомоги (розмір гонорару) за цим договором може визначатися Сторонами у додатках / додаткових угодах до цього договору.

Якщо вартість надання правової допомоги (розмір гонорару) за цим договором додатками / додатковими угодами не встановлена, то вона визначається, виходячи з обсягу фактично витраченого адвокатами та юристами Об`єднання часу на надання правової допомоги Клієнту та погодинної ставки, яку сторони за взаємною згодою визначили в розмірі 1 500,00 грн. (без ПДВ) за одну годину роботи адвоката (юриста) Об`єднання.

Сторони також домовились, що будь-який виїзд адвоката (юриста) Об`єднання в межах міста Києва з метою надання правової допомоги Клієнту (час перебування в дорозі) мінімально тарифікується як 0,5 години; за межами м. Києва - за додатковою домовленістю сторін.

Остаточна вартість наданої правової допомоги (розмір гонорару), що підлягає оплаті Клієнтом за виконання певного доручення Клієнта (надання певного обсягу правової допомоги), визначається в рахунках-фактурах (інвойсах) та/або за необхідності - у актах здачі-приймання виконаних робіт (наданих послуг), які складаються Об`єднанням. Сторони окремо визначають строки (терміни, періоди часу) виставлення інвойсів та відповідно - порядок їх оплати Клієнтом. Такі інвойси (та акти) за надану правову допомогу готує Об`єднання та надає Клієнту для оплати (підписання). Якщо оплата наданої правової допомоги здійснюється на підставі інвойсу або ж Клієнтом є фізична особа, то підписання акту здачі-приймання виконаних робіт (наданих послуг) між сторонами може не здійснюватися.

Оплата вартості (гонорару) фактично наданої правової допомоги здійснюється Клієнтом в узгоджені сторонами строки, а якщо такі строки сторонами узгоджені не були, то надана у минулому місяці правова допомога оплачується не пізніше 10-го числа поточного місяця.

Як встановлено судом з наданих документів, позивачем сплачено на користь АО «Альва Прайвесі» 23500,00 грн відповідно до квитанцій про сплату за послуги:

супровід в суді першої інстанції:

підготовка та подача до Окружного адміністративного суду м. Києва заяви про ознайомлення з матеріалами справи, поїздка до Окружного адміністративного суду м. Києва та ознайомлення з матеріалами справи (2 год);

аналіз матеріалів справи (3 год);

формування правової позиції по справі з урахуванням останнього рішення Верховного Суду (3 год);

підготовка письмових пояснень (заяви) по справі з урахуванням останнього рішення Верховного Суду, подача письмових пояснень до канцелярії суду (5 год);

підготовка документів для стягнення з відповідачів сум, сплачених за правову допомогу адвоката, і подача їх до суду (1 год);

регулярні контакти з судом (у т.ч. за допомогою інформаційних систем, відповідних реєстрів) для отримання інформації, отримання текстів судових рішень (ухвал) (0,5 год);

поїздки до Окружного адміністративного суду міста Києва та участь у судових засіданнях (5 год).

Разом - 20,5 год, тобто, 23 500,00 грн.

Відповідно до позиції, висловленої Верховним Судом у постанові від 12 вересня 2018 року у справі № 810/4749/15, підкреслено на необхідності детального аналізу та вивчення документів, поданих на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, з метою уникнення випадків її присудження за доцільні, дублюючі одна одну, послуги, які не мали впливу на хід розгляду справи та не потребували спеціальних професійних навиків. Крім того, у даному ж рішенні вказано й про те, що витрати за час перебування адвоката у судовому засіданні повинні підтверджуватися хронометричними даними протоколу судового засідання.

З огляду на обставини часткового задоволення позовних вимог у рішенні суду, оцінивши витрати позивача з урахуванням всіх аспектів і складності цієї справи, а також час, який міг би витратити адвокат на підготовку позову та участь у судових засіданнях, беручи до уваги відсутність у матеріалах справи актів здачі-приймання виконаних робіт та рахунків-фактур, суд дійшов висновку, що справедливим та співрозмірним є призначення компенсації витрат на професійну правничу допомогу в сумі 11 250,00 грн.

Керуючись статтями 134, 139, 243, 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Заяву ОСОБА_1 б/н від 05.01.2022 про розподіл судових витрат у справі № 2а-108/12/2670 задовольнити частково.

2. Стягнути на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) за рахунок Державної авіаційної служби України (адреса: 01135, м. Київ, просп. Перемоги, буд. 14, ідентифікаційний код 37536026) понесені судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 11250,00 грн (одинадцять тисяч двісті п`ятдесят гривень нуль копійок).

Додаткове рішення або ухвала про відмову у прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені (ч. 5 ст. 252 КАС України).

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст додаткового рішення виготовлено 11.04.2022.

Суддя К.С. Пащенко

Суддя Л.О. Маруліна

Суддя Т.І. Шейко