Справа № 640/1251/19
Суддя: Чудак О.М.
Дата ухвалення: 2022-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2022 року м. Київ № 640/1251/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Чудак О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

установив:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 24.07.2018 №, №, № та №.

В обґрунтування позовної заяви зазначено, що ОСОБА_1 протиправно нараховано податкові зобов`язання згідно податкових повідомлень-рішень від 24.07.2018 №, №, № та № нараховані податкові зобов`язання та застосовані штрафні санкції на підставі необґрунтованого висновку акту перевірки від 27.06.2018 №298/26-15-42-02-30/ НОМЕР_1 про отримання позивачем у 2016 році доходу у розмірі 387 709,28 грн за ознакою 126 оподатковуваний дохід як додаткове благо у вигляді основної суми боргу, анульованої кредитором згідно інформації листа ПАТКБ «ПРАВЕКС-БАНК» від 29.06.2017 №3064/0901-3БТ.

Позивач зазначає, що вказана сума не є доходом, адже це анульована кредитна заборгованість згідно договору від 25.05.2016 про прощення частини боргу за кредитним договором від 22.01.2008 №286-002/08Р на який поширюються положення пункту 8 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (ПК України) згідно якого така сума не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу.

Також позивач зауважив, що за кредитним договором з ПАТКБ «ПРАВЕКС-БАНК» отримано сума в розмірі 24 330 Євро, що станом на 22.01.2008 склало 177 852,3 грн. На дату прощення боргу позивач повернув банку борг у розмірі 10 517,44 Євро, що в гривневому еквіваленті склало 193 540,79 грн. Тобто, на дату прощення боргу по тілу кредиту вже було сплачено більше грошових коштів, ніж отримано по кредиту. Таким чином, відсутня дохідна частина, яка збільшує загальний майновий стан позивача і дає додаткове благо, а відповідно сума прощеного боргу згідно із підпунктом 165.1.49 пункту 165.1 статті 165 ПК України є іншим доходом, який не включається до складу оподатковуваного доходу.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.03.2019 відкрито провадження у справі і призначено її до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідач подав відзив на адміністративний позов у якому вказав на необґрунтованість та відсутність підстав для задоволення позовних вимог. Зауважив, що згідно листа ПАТКБ «ПРАВЕКС-БАНК» від 29.06.2017 №3064/0901-3БТ позивач у 2016 році отримав дохід у вигляді анульованої банком суми заборгованості за кредитним договором у розмірі 387 709,28 грн, який підлягав оподаткуванню як додаткове благо відповідно до підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України, однак відповідні зобов`язання по податку з доходів фізичних осіб не були задекларовані та сплачені позивачем. Тому оскаржувані податкові повідомлення-рішення є правомірними та відсутні підстави для задоволення позову.

Позивачем подано відповідь на відзив.

Отже суд, дослідив письмові пояснення сторін, матеріали справи на підтвердження й спростування заявлених вимог в їх сукупності, надав їм юридичну оцінку та встановив наступне.

22.01.2008 між ОСОБА_1 та ПАТКБ «ПРАВЕКС-БАНК» укладено кредитний договір №286-002/08Р на суму 24 330 Євро, що станом на 22.01.2008 склало 177 852,3 грн.

25.05.2016 між ОСОБА_1 та ПАТКБ «ПРАВЕКС-БАНК» укладено договір про прощення частини боргу за кредитним договором від 22.01.2008 №286-002/08Р.

Згідно пункту 1 договору від 25.05.2016 заборгованість позичальника за кредитним договором від 22.01.2008 №286-002/08Р станом на 25.05.2016 складає 25 113,75 Євро, з яких 18609,09 Євро - непогашений кредит, 6504,66 Євро - несплачені відсотки.

У пункті 3 договору від 25.05.2016 позичальник взяв на себе зобов`язання у строк до 25.05.2016 погасити заборгованість за кредитним договором у розмірі 11 301,19 Євро.

Відповідно до пункту 4 договору від 25.05.2016 загальний розмір заборгованості, яка підлягає спрощенню, за умови виконання Позичальником зобов`язань за пунктом 3 Договору становить 13 812,56 Євро, що за курсом НБУ на дату укладення цього договору в еквіваленті складає 387 709,28 грн, з якої згідно підпункту 4.1 пункту 4 договору від 25.05.2016 заборгованість за кредитом становить 13 812,56 Євро, що за курсом НБУ на дату укладення цього договору в еквіваленті складає 387 709,28 грн.

У пункті 12 договору про прощення частини боргу за кредитним договором від 22.01.2008 №286-002/08Р зазначено, що шляхом підписання даного Договору позичальник вважається повідомлений відповідно до абзацу «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України про прощення Банком частини заборгованості за кредитом (основної суми боргу) в розмірі, визначеному в підпункті 4.1 даного Договору. Також зазначено, що позичальнику відомо, що Банком буде повідомлено органам ДФС України про прощення заборгованості за кредитом (основної суми боргу), шляхом включення суми прощеної заборгованості за кредитом до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого на користь Позичальника, за підсумками періоду, у якому такий борг прощено.

ПАТКБ «ПРАВЕКС-БАНК» подано до контролюючого органу податковий розрахунок за формою 1-ДФ за ІІ квартал 2016 року в якому відображено нарахований та виплачений позивачу дохід у вигляді анулювання (прощення) боргу за ознакою доходу 126 (дохід, отриманий як додаткове благо) у сумі 387 709,28 грн.

У відповідь на лист ГУ ДФС у м. Києві від 13.06.2017 №16129/10/26-15-13-04-16 ПАТКБ «ПРАВЕКС-БАНК» направлено до ГУ ДФС у м. Києві листа ПАТКБ «ПРАВЕКС-БАНК» від 29.06.2017 №3064/0901-3БТ у якому повідомлено, щодо виплати доходу ОСОБА_1 .

У період з 18.06.2018 по 22.06.2018 посадовими особами ГУ ДФС у м. Києві проведено документальну позапланову невиїзну перевірку з питань дотримання вимог своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору з отриманого доходу у вигляді додаткового блага платника податків-фізичної особи ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) за період з 01.01.2016 по 31.12.2016.

За результатом перевірки складено акт від 27.06.2018 №298/26-15-42-02-30/ НОМЕР_1 у якому зафіксовано порушення позивачем вимог:

- пункту 179.1 статті 179 ПК України, з урахуванням вимог підпункту 49.18.4 пункту 49.18 статті 49 ПК України, не подано декларацію про майновий стан та доходи за 2016 рік;

- підпункту «а» пункту 176.1 статті 176 ПК України, пунктів 44.1, 44.3 статті 44 ПК України, не надано на перевірку Книгу обліку доходів і витрат для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу;

- підпункту 168.2.1 пункту 168.1 статті 168 ПК України, з урахуванням вимог підпункту «д» 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України, не задекларовано річний оподатковуваний дохід за 2016 рік у сумі 387 709,28 грн, та не перераховано до бюджету податок на доходи фізичних осіб у сумі 69 787,67 грн;

- пунктів 1.2, 1.3 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень ПК України, не утримано та не сплачено до бюджету податкові зобов`язання з військового збору за 2016 рік в сумі 5 815,64 грн.

24.07.2018 на підставі вказаних висновків перевірки відповідачем прийняті податкові повідомлення-рішення:

- №, яким позивачу донараховано податкове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб в сумі 69 787,67 грн та застосовано штраф у сумі 17 446,92 грн;

- №, яким до позивача за порушення підпункту «а» пункту 176.1 статті 176 ПК України, пунктів 44.1, 44.3 статті 44 ПК України, та на підставі пункту 121.1 статті 121 ПК України застосовано штраф у сумі 510 грн;

- №, яким до позивача за порушення пункту 179.1 статті 179 ПК України, з урахуванням вимог підпункту 49.18.4 пункту 49.18 статті 49 ПК України, та на підставі пункту 120.1 статті 120 ПК України застосовано штраф у сумі 170 грн;

- №, яким позивачу донараховано податкове зобов`язання з військового збору в сумі 5 815,64 грн та застосовано штраф у сумі 1 453,91 грн.

Позивач вважає протиправними податкові повідомлення-рішення від 24.07.2018 №, №, № та №, а тому звернувся до суду з даним позовом.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з підпунктами 163.1.1 та 163.1.2 пункту 163.1 статті 163 ПК України об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Відповідно до абзацу другого пункту 164.1 статті 164 ПК України загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Згідно пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу. Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу.

Підпунктом 14.1.54 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні.

За правилами підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу).

Відповідно до підпункту 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 ПК України додаткові блага - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Перелік додаткових благ, які включаються до оподатковуваного доходу, встановлений підпунктом 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України є вичерпним.

Так, відповідно до підпункту «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 25 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Законом України від 28 грудня 2014 року №71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», який набрав чинності 01 січня 2015 року, внесено зміни до пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, у відповідності до яких тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу. Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту. Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу. Платники збору зобов`язані забезпечувати виконання податкових зобов`язань у формі та спосіб, визначені статтею 176 цього Кодексу.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо кредитних зобов`язань» №321-VIII від 09 квітня 2015 року, положення якого набрали чинності 07 травня 2015 року, підрозділ 1 розділу XX «Перехідні положення» доповнено пунктом 8, у відповідності з яким не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, не погашених до 1 січня 2014 року.

Дія абзацу першого цього пункту поширюється на операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що здійснювалися починаючи з 1 січня 2015 року.

Отже, з метою оподаткування доходи, отримані платником податку у вигляді основної суми боргу (кредиту), прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, та суми прощеної (анульованої) кредитором у розмірі різниці, розрахованої відповідно до пункту 8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, слід розглядати окремо.

За змістом наведених положень у разі якщо кредитором (банком) здійснено анулювання (прощення) основної суми боргу (кредиту), а не суми у розмірі різниці, розрахованої кредитором відповідно до пункту 8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, то з метою оподаткування сума такого анульованого боргу вважається додатковим благом і включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу у відповідності до підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідної суми податку.

Отже, для застосування норми пункту 8 підрозділу 1 розділу ХХ "Перехідні положення" ПК необхідна наявність двох умов: зміна валюти кредиту та прощення кредитором курсової різниці.

Верховний Суд у складі суддів судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у постанові від 28.07.2021 у справі №826/12872/17 дійшов висновку, що у разі, якщо кредитором (банком) здійснено анулювання основної суми боргу (кредиту), а не суми у розмірі різниці, розрахованої кредитором відповідно до пункту 8 підрозділу 1 розділу ХХ "Перехідні положення" ПК, то з метою оподаткування сума такого анульованого боргу вважається додатковим благом і включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу у відповідності до підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК (додаткове благо) з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідної суми податку.

Ключовою умовою застосування норми пункту 8 підрозділу 1 розділу ХХ "Перехідні положення" ПК Верховний Суд визнав факт зміни сторонами кредитного договору валюти зобов`язання. Лише тоді розрахована курсова різниця основного боргу не буде вважатися додатковим благом. Прощення основного боргу в іноземній валюті, щодо якого не змінено валюту зобов`язання на гривню, є додатковим благом і підлягає оподаткуванню у визначеному ПК порядку. З урахуванням наведеного суд вважає, що до правовідносин, які виникли у зв`язку із прощенням банками з 01.01.2015 боргу позичальникам за кредитами в іноземній валюті, які не було погашено до 01.01.2014, застосовуються норми пункту 8 підрозділу 1 розділу ХХ ПК України виключно за умови якщо валюту зобов`язання за відповідним кредитним договором змінено з іноземної на національну.

Аналогічний висновок висловлено Верховним Судом у постановах від 10.09.2021 у

справі №640/13602/19, від 07.10.2021 у справі №540/1875/19 від 05.11.2021 у справі №420/1071/20, від 10.12.2021 у справі №826/5263/17, від 19.01.2022 у справі №2040/5471/18.

Велика Палата Верховного Суду в ухвалі від 29.03.2021 у справі №826/954/17, аналізуючи судову практику у спорах, які виникли в цьому сегменті правовідносин, із посиланням на постанову КАС ВС від 18.01.2021 у справі №120/935/19-а наголосила, що датою зміни валюти зобов`язання за кредитом, отриманим позивачем за кредитним договором, є дата підписання між кредитором та позивачем додаткового до кредитного договору, відповідно до якого сторони домовились, що повернення кредиту та сплата процентів буде здійснюватися в національній валюті України - гривні, із застосуванням для розрахунку платежу офіційного курсу долара США до української гривні, встановленого НБУ на день сплати.

Відповідно частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом встановлено, що анульована на підставі договору від 25.05.2016 про прощення частини боргу за кредитним договором від 22.01.2008 №286-002/08Р сума боргу в розмірі 13 812,56 Євро, що за курсом НБУ на дату укладення договору в еквіваленті складає 387 709,28 грн, є основною сумою заборгованості за кредитом (тілом кредиту).

При цьому, договір від 25.05.2016 про прощення частини боргу за кредитним договором від 22.01.2008 №286-002/08Р не містить положень які б прямо чи опосередковано свідчать про зміну валюти зобов`язання з іноземної на національну.

Більш того, згідно пункту 3 договору від 25.05.2016 про прощення частини боргу за кредитним договором від 22.01.2008 №286-002/08Р позичальник зобов`язався погашати відповідні зобов`язання у Євро. А згідно наданої позивачем довідки ПАТКБ «ПРАВЕКС-БАНК» від 26.04.2017 №2041/12-01-2БТ погашення кредиту за за кредитним договором від 22.01.2008 №286-002/08Р позивач здійснював у Євро.

Крім того, у пункті 12 договору від 25.05.2016 про прощення частини боргу за кредитним договором від 22.01.2008 №286-002/08Р зазначено, що шляхом підписання даного Договору позичальник вважається повідомлений відповідно до абзацу «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України про прощення Банком частини заборгованості за кредитом (основної суми боргу) в розмірі, визначеному в підпункті 4.1 даного Договору. Також зазначено, що позичальнику відомо, що Банком буде повідомлено органам ДФС України про прощення заборгованості за кредитом (основної суми боргу), шляхом включення суми прощеної заборгованості за кредитом до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого на користь Позичальника, за підсумками періоду, у якому такий борг прощено.

Враховуючи, що за встановленими обставинами справи позивачу анульовано (прощено) основну суму боргу (кредиту), а не суму різниці, розрахованої кредитором відповідно до пункту 8 підрозділу 1 розділу ХХ "Перехідні положення" ПК України, то з метою оподаткування сума такого анульованого боргу вважається додатковим благом та включається до загального річного оподатковуваного доходу позивача.

Відтак, за встановлених обставин отримання позивачем доходу у вигляді додаткового блага, суд дійшов висновку щодо обґрунтованості визначення позивачу грошового зобов`язання зі податку на доходи фізичних осіб та військового збору, обрахованих з суми анульованого кредитором основного боргу, що свідчить про правомірність податкових повідомлень-рішень від 08.05.2018 № та №.

Підставою для прийняття податкового повідомлення-рішення від 24.07.2018 № про застосування до позивача штрафу в сумі 510 грн на підставі пункту 121.1 статті 121 ПК України за порушення пункту 85.2 статті 85 ПК України, слугував висновок про ненадання позивачем на перевірку Книгу обліку доходів і витрат для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу.

Згідно пункту 121.1 статті 121 ПК України незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 510 гривень.

Відповідно до пункту 85.2 статті 85 ПК України платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

При цьому великий платник податків на запит контролюючого органу зобов`язаний також надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб копії таких документів, що створюються ним в електронній формі з обліку доходів, витрат та інших показників, пов`язаних із визначенням об`єктів оподаткування (податкових зобов`язань), первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням та сплатою податків і зборів, не пізніше двох робочих днів, наступних за днем отримання запиту.

Для платників податків, які відповідно до цього пункту зобов`язані надавати інформацію в електронній формі, загальний формат та порядок подачі такої інформації визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. У разі невстановлення електронного формату та порядку надання такої інформації платник податків звільняється від обов`язку подання її в електронній формі.

Для проведення електронної перевірки платник податків забезпечує подання до контролюючого органу в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб документів, які відповідно до цього Кодексу пов`язані з обчисленням та сплатою податків і зборів(якщо такі документи створюються таким платником податків в електронній формі та зберігаються на машинних носіях інформації). Загальний формат та порядок подання такої інформації встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Згідно положень ПК України Книгу обліку доходів і витрат зобов`язані вести виключно фізичні особи-підприємці про що вказано у пункті 177.10 ПК України.

Разом з цим, ні ПК України, ні жодним іншим нормативно-правовим актом не передбачено обов`язку щодо ведення Книгу обліку доходів і витрат фізичними особами які не зареєстровані як фізичні особи-підприємці.

З урахуванням наведено суд вважає необґрунтованим висновок відповідача про порушення позивачем пункту 85.2 статті 85 ПК України шляхом ненадання на перевірку Книги обліку доходів і витрат, що свідчить про протиправність податкового повідомлення-рішення від 24.07.2018 №.

Підставою для прийняття податкового повідомлення-рішення від 24.07.2018 № про застосування до позивача штрафу в сумі 170 грн на підставі пункту 120.1 статті 120 ПК України за порушення пункту 179.1 статті 179 ПК України, з урахуванням вимог підпункту 49.18.4 пункту 49.18 статті 49 ПК України, слугував висновок про ненадання позивачем декларації про майновий стан та доходи за 2016 рік.

Згідно пункту 179.1 статті 179 ПК України платник податку зобов`язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 49.18.4 пункту 49.18 статті 49 ПК України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу.

Згідно пункту 120.1 статті 120 ПК України неподання (крім випадків, якщо податкова декларація не подається відповідно до пункту 49.2 статті 49 цього Кодексу) або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов`язаними нараховувати і сплачувати податки та збори, податкових декларацій (розрахунків), а також іншої звітності, обов`язок подання якої до контролюючих органів передбачено цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Отже, фізична особа у разі отримання у звітному році оподатковуваного доходу, до 1 травня року, що настає за звітним, зобов`язана подати податкову декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію). У разі невиконання такого обов`язку настає відповідальність передбачена пунктом 120.1 статті 120 ПК України.

У даному випадку позивач отримав у 2016 році оподатковуваний дохід, однак до 01.05.2017 не подав річну декларацію про майновий стан і доходи за 2016 рік, що свідчить про правомірність та відсутність підстав для скасування податкового повідомлення-рішення від 24.07.2018 №.

Відповідно до частини першої статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами першою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (стаття 90 КАС України).

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Такий підхід узгоджується з практикою Європейського Суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23.07.2002 у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та «Вуліч проти Швеції» визначив, що адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, надавши оцінку з урахуванням усіх доказів у справі в їх сукупності, суд вважає, що відповідачем частково доведено правомірність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, а тому наявні підстави для часткового задоволення адміністративного позову в означеній частині.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно частини третьої статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Встановлено, що позивач звернувся до суду з вимогами майнового характеру у загальному розмірі 95 184,14 грн за які сплатив судовий збір у загальному розмірі 951,85 грн.

Оскільки, за результатом судового розгляду даної справи суд дійшов висновку про задоволення позову в частині майнової вимоги позивача у сумі 510 грн, позивачу підлягає поверненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень судовий збір в сумі 5,10 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 6, 72-77, 139, 241-246, 250, 255 КАС України,

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 24.07.2018 №.

Відмовити у задоволенні позову в іншій частині.

Стягнути з Головного управління ДПС у м. Києві за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 5,10 грн (п`ять гривень десять копійок).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач - ОСОБА_1 (місце проживання фізичної особи: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ).

Відповідач - Головне управління ДПС у м. Києві (місцезнаходження відокремленого підрозділу юридичної особи: 04116, місто Київ, вулиця Шолуденка, будинок 33/19; ідентифікаційний код відокремленого підрозділу юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: ВП 44116011).

Суддя О.М. Чудак