Справа № 520/1869/22
Суддя: Бадюков Ю.В.
Дата ухвалення: 2022-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

15 серпня 2022 року № 520/1869/22

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Бадюкова Ю.В., розглянувши у в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного МУ МЮ (м. Харків), третя особа - ОСОБА_2 про визнання протиправними та скасування постанов, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця МВДВС по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного МУ МЮ (м. Харків) Розтоцького Д.П. про накладення штрафів у ВП 67206935 від 24.11.2021 року на суму 1700 грн.;

- визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця МВДВС по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного МУ МЮ (м. Харків) Розтоцького Д.П. про накладення штрафів у ВП 67206935 від 13.01.2022 року на суму 3400, 00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що позаяк позивачка працює та проживає разом з дитиною у м. Одеса, державним виконавцем без урахування інтересів дитини та можливості позивачки визначено місце побачення стягувача з дитиною у м. Харкові. Також не враховано поважних причин, не складено відповідних актів державного виконавця через що оскаржувані постанови є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 21.02.2022 відкрито провадження у справі.

Відповідач та третя особа належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду справи правом надати відзив та письмові пояснення до суду не скористались.

Представник відповідача, повідомлений належним чином про дату, час та місце судового розгляду справи до суду не з`явився.

Надіслав клопотання про відкладення розгляду справи до закінчення воєнного стану в Україні.

Щодо вказаного клопотання, суд зазначає наступне. Згідно приписів ч.ч. 1, 4 ст. 79 КАСУ учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Як встановлено приписами пункту 2 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження.

Згідно ч. 1 ст. 19 Закону сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право, зокрема, ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії.

Згідно ч. 10 ст. 79 КАСУ докази, які не додані до позовної заяви чи до відзиву на неї, якщо інше не визначено цим Кодексом, подаються через канцелярію суду з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або в судовому засіданні з клопотанням про їх приєднання до матеріалів справи.

Згідно з ч. 1 ст. 80 КАС України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Відповідно до ч. 5 ст. 161 КАС України у разі необхідності до позовної заяви додаються клопотання та заяви позивача про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, участь у судовому засіданні щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, звільнення (відстрочення, розстрочення, зменшення) від сплати судового збору, про призначення експертизи, витребування доказів, про забезпечення надання безоплатної правничої допомоги, якщо відповідний орган відмовив у її наданні, тощо.

Отже, за результатами аналізу вказаних норм, суд звертає увагу позивача на те, що позивач при зверненні до суду з позовом зобов`язаний надати докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, а у разі неможливості надання позивачем таких доказів, він зобов`язаний надати докази, які підтверджують, що він здійснив усі залежні від нього дії, спрямовані на отримання таких доказів.

Частиною 5 ст. 44 КАСУ встановлено, що учасники справи зобов`язані:

1) виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу;

2) сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи;

3) з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою;

4) подавати наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази;

5) надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні;

6) виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки;

7) виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

За приписами ч. 1 ст. 45 КАСУ учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно ч. 2 ст. 205 КАСУ суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав:

1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання;

2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними;

3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи;

4) необхідність витребування нових доказів, у випадку, коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження;

5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення.

Згідно ч. 4 ст. 287 КАСУ адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.

Отже, чинний КАСУ не передбачає відкладення розгляду справи до закінчення воєнного стану, водночас позивач задля повного та об`єктивного розгляду справи не позбавлений права надати до усі докази, які у нього є та клопотати про розгляд справи без його участі за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 4 КАС України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Таким чином, суд зазначає про необґрунтованість заявленого клопотання представника позивача у зв`язку з чим воно не підлягає задоволенню, а враховуючи положення ч. 9 ст. 205 КАС України, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін за наявними матеріалами справи в порядку письмового провадження.

Суд, вивчивши доводи позову, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з наступних підстав та мотивів.

З матеріалів справи, судом встановлено, що на примусовому виконанні МВДВС по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного МУ МЮ (м. Харків) перебуває виконавче провадження 67206935 з примусового виконання виконавчого листа по справі № 642/3503/19, виданого 10.08.2021 року Харківським апеляційним судом про визначення порядку участі у вихованні малолітньої дитини встановлено ОСОБА_2 наступний порядок участі у вихованні сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначивши наступний графік спільних побачень: перша, третя субота та друга, четверга неділя місяця з 14-00 год. до 18-00 год.: щосереди з 19-00 год. до 20-00 год. у присутності матері дитини ОСОБА_4 .

Згідно копії договору найму житла від 07.07.2021 року, копій довідок про реєстрацію місця проживання особи ОСОБА_4 разом з неповнолітнім сином ОСОБА_3 з 07.07.2021 року проживає у м. Одеса.

Копії довідки №3 від 06.09.2021 року підтверджується, що позивачка працює у ТОВ «Бе.Ні» , що знаходиться у м. Одеса на посаді економіста.

Згідно копії довідки від 28.12.2021 р. ОСОБА_3 відвідує Одеський приватний дошкільний навчальний заклад (ясла - садок) «Мишутка» у м. Одеса.

Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 21.10.2020 р. № 630 визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_4 .

21.10.2021 року державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 67206935.

24.11.2021 року винесено постанову ВП № 67206935 про накладення штрафу у розмірі 1700,00 грн. на боржника ОСОБА_5

30.11.2021 року Державний виконавець Розтоцький Д.П. постановою у ВП № 67206935 визначив місце побачення стягувана з сином за адресою: АДРЕСА_1 - за місцезнаходженням органу виконання.

13.01.2022 року державним виконавцем винесено постанову ВП № 67206935 про накладення штрафу у розмірі 3400,00 грн. на боржника ОСОБА_5 .

Позивач вважаючи, що державним виконавцем протиправно прийнято рішення про накладення на нього штрафу, звернувся з даним позовом до суду.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог в частині визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу, суд зазначає, що згідно з ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 статті 13 Закону №1404-VIII передбачено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 Закону №1404-VIII, рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Згідно ч. 1 ст. 18 Закону №1404-VIII, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Порядок виконання рішення про встановлення побачення з дитиною, рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною встановлено статтею 64-1 Закону №1404-VIII.

Відповідно до зазначеної статті виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням.

Державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням, а у разі якщо вони рішенням не визначені, то перевірка здійснюється у час та місці побачення, визначених державним виконавцем.

Абзацом 3 п. 5 розділу IX Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженого наказом Мінюсту № 512/5 від 02.04.2012 року, встановлено, що державний виконавець визначає час та (або) місце побачення стягувача з дитиною, враховуючи позицію сторін виконавчого провадження та інтереси дитини, шляхом винесення постанови про визначення часу та (або) місця побачення стягувача з дитиною.

Якщо сторона виконавчого провадження не з`явилася у визначений у виклиці час до державного виконавця та письмово не повідомила державного виконавця про зручні для неї час та (або) місце проведення побачення стягувача з дитиною, державний виконавець визначає час та (або) місце такого побачення без врахування позиції відповідної сторони виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення, державний виконавець складає акт та виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі, визначеному частиною першою статті 75 цього Закону. У постанові зазначаються вимога виконувати рішення та попередження про кримінальну відповідальність.

Згідно частини першої статті 75 вказаного Закону, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення (ч. 2 ст. 75 Закону № 1404).

Як зазначено Верховним Судом у постанові від 31.03.2020 по справі №640/11079/19, накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання (виконати судове рішення). Така відповідальність настає за умови, що судове рішення не виконано без поважних причин і в строк, встановлений державним виконавцем.

Тобто, даючи оцінку тому чи правомірно на боржника наклали штраф за невиконання/повторне невиконання судового рішення потрібно з`ясувати часові рамки, в межах яких боржник мав вчинити певні дії (за виконавчим листом) і в чому причина невиконання судового рішення у відведений йому строк. У цьому зв`язку варто зауважити, що сам факт невиконання судового рішення у визначений строк без з`ясування і оцінки причин цього невиконання не може вважатися підставою для відповідальності боржника відповідно до статті 75 Закону України "Про виконавче провадження".

Поважність причин невиконання судового рішення оцінюється у кожному конкретному випадку через призму того, наскільки це (об`єктивно) перешкодило виконати судове рішення.

Отже, державний виконавець зобов`язаний провести перевірку виконання судового рішення боржником, а підставою для накладення штрафу є невиконання рішення боржником без поважних причин. Тобто, державний виконавець має встановити відсутність поважних причин невиконання рішення.

Поважними в розумінні Закону України "Про виконавче провадження" можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення, боржником та які не залежали від його власного волевиявлення (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо).

Аналогічна позиція висловлена постановою Верховного Суду від 07.03.2018 року у справі №127/3770/17.

З матеріалів справи вбачається, що спірна постанова державного виконавця про накладення на позивачку 1700, 00 грн. було винесено державним виконавцем 24.11.2021 року, тобто до визначення державним виконавцем постанови про визначення часу та місця побачення стягувача з дитиною, котра була винесена 30.11.2021 року.

Відповідачем до справи не надано належних та допустимих, достатніх та достовірних в розумінні приписів ст. ст. 73-76 КАСУ доказів того, що державним виконавцем було здійснено перевірку виконання боржником рішення суду у час визначений рішенням суду та місці побачення, визначеним державним виконавцем, у той час, коли під час прийняття оскаржуваної постанови від 24.11.2021 року місця побачення визначено не було.

Також до суду не було надано акт державного виконавця складений за результатами здійснення перевірки виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням, або у час та місці побачення, визначених державним виконавцем, а також перевірки наявності чи відсутності причин невиконання судового рішення, конкретні дії чи бездіяльність позивача направлені на невиконання судового рішення та у чому вони полягають, у той час, коли матеріалами справи підтверджується місце проживання позивачки разом із сином у місті Одеса, через що суд погоджується з доводами позивача про відсутність підстав для прийняття оскаржуваної постанови та постанови, якою на позивачку накладено штраф у подвійному розмірі.

Беручи до уваги передчасність прийняття відповідачем спірної постанови від 24.11.2021 року, а також обов`язок державного виконавця щодо здійснення перевірки виконання боржником рішення суду та вимог державного виконавця, а також причин поважності його невиконання, суд доходить висновку, що відповідач при прийнятті спірної постанови про накладення штрафу неправомірно не врахував приписи чинного законодавства в цій частині. За таких підстав, постанова Холодногірсько-Новобаварського відділу державної виконавчої служби у м.Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) про накладення штрафу ВП № 67206935 від 24.11.2021 та постанова про накладення на позивача штрафу у подвійному розмірі від 13.01.2022 р. є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Суд зазначає, що згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до частини другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 9 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За результатами розгляду справи суд дійшов висновку про те, що відповідачем не доведено правомірність оскаржуваної постанови про накладення штрафу, у зв`язку з чим позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 243, 246, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) до Холодногірсько-Новобаварського відділу державної виконавчої служби у м.Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) (вул. Москалівська, 58, м. Харків, 61004, ) про визнання протиправними та скасування постанов - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Холодногірсько - Новобаварського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Розтоцького Д.П. про накладення штрафу у ВП 67206935 від 24.11.2021 року на суму 1700 грн.

Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Холодногірсько-Новобаварського відділу державної виконавчої служби у м.Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Розтоцького Д.П. про накладення штрафів у ВП 67206935 від 13.01.2022 року на суму 3400, 00 грн.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Холодногірсько-Новобаварського відділу державної виконавчої служби у м.Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) (вул. Москалівська, 58, м. Харків, 61004, ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 992, 40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні 40 копійок).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 15.08.2022 року.

Суддя Бадюков Ю.В.