Справа № 523/18777/21
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2022-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 серпня 2022 р.м.ОдесаСправа № 523/18777/21
Головуючий в 1 інстанції: Лагода А.А.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Вербицької Н.В.

- Кравченка К.В.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 15 червня 2022 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності, -

ПОЗОВНІ ВИМОГИ ТА

НАСЛІДКИ ВИРІШЕННЯ ПОЗОВУ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

19 жовтня 2021 року ОСОБА_1 звернулась до Суворовського районного суду м. Одеси з позовом до Інспектора патрульної поліції Управління патрульної поліції в Одеській області Гузовського Дмитра Володимировича, Управління патрульної поліції в Одеській області в якому просила скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕАО № 4866049 від 06.10.2021 року.

Свій позов мотивує тим, що 06.10.2021 року поліцейським роти № 4 б.2 УПП у Одеській області Гузовським Д.В. було складено щодо неї постанову по справі про адміністративні правопорушення серії ЕАО № 4866049 за ч. 6 ст. 121 КУпАП (далі - постанова) та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850,00 грн.

Вважає дану постанову безпідставною та необґрунтованою. Вказує, що поліцейський як посадова особа, що винесла постанову, не з`ясував всіх обставин, які мають значення для вирішення справи, не здійснював замірів з відстані 20-ти метрів щодо визначення видимості номерного знаку, не з`ясував, чи може вона виправити дану несправність на місці зупинки транспортного засобу.

З врахуванням наведеного, просить суд визнати незаконною та скасувати постанову серії ЕАО № 4866049 від 06.10.2021 року за ч. 6 ст. 121 КУпАП.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 28.10.2021 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Інспектора патрульної поліції Управління патрульної поліції в Одеській області Гузовського Дмитра Володимировича, Управління патрульної поліції в Одеській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності передано до Київського районного суду міста Одеси, за підсудністю за місцезнаходженням відповідачів.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 29.12.2021 року замінено у справі неналежних відповідачів - Інспектора патрульної поліції роти 4 батальйону 2 Управління патрульної поліції в Одеській області Гузовського Дмитра Володимировича,Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції наналежного відповідача - Департамент патрульної поліції Національної поліції України.

Цією ж ухвалою матеріали справи за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - направлено за територіальною юрисдикцією (підсудністю)до Заводського районного суду м. Миколаєва.

27.05.2022 року ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

У раніше поданих Управлінням патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції відзивах від 14.12.2021 року та від 24.01.2022 року на позовну заяву, сторона відповідача зазначала, що дії інспектора поліції щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідали вимогам Закону України «Про національну поліцію», Закону України «Про дорожній рух» та ПДР України. (а.с.70-72, 84-86).

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва позов ОСОБА_1 до Департамент патрульної поліції Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності задоволено. Постанову серії ЕАО № 4866049 від 06.10.2021 року Інспектора патрульної поліції роти 4 батальйону 2 Управління патрульної поліції в Одеській області Гузовського Дмитра Володимировича про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121 КУпАП ОСОБА_1 та накладення на неї адміністративного стягнення у вигляді адміністративного штрафу у розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. скасовано та закрито справу про адміністративне правопорушення.

Не погоджуючись з вищезазначеним судовим рішенням, Департамент патрульної поліції Національної поліції України подав апеляційну скаргу, в якій апелянт просить скасувати рішення Заводського районного суду м. Миколаєва по справі 523/18777/21 від 15 червня 2022 року і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Згідно з вимогами ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

КОЛЕГІЯ СУДДІВ ВСТАНОВИЛА

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 06 жовтня 2021 року поліцейським роти № 4 б.2 УПП у Одеській області Гузовським Д.В. було складено щодо ОСОБА_1 постанову по справі про адміністративні правопорушення серії ЕАО № 4866049 від 06.10.2021 року за ч. 6 ст.121КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850,00 грн. (а.с. 35).

Відповідно до оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 , 06 жовтня 2021 року о 08 год. 33 хв. керуючи транспортним засобом BMW 335I, д.н.з. НОМЕР_1 ), рухалась з номерним знаком, закритим матеріалами, які перешкоджали його ідентифікації, чим порушила п. 2.9. «в» ПДР України та скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч. 6 ст. 121 КУпАП.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою про накладення адміністративного стягнення, позивач звернулася до суду з цим позовом.

ЗАСТОСУВАННЯ НОРМ ПРАВА

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає та враховує наступне.

Частиною 1 та 2 статті 7 КУпАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП).

Положеннями ст.245 КУпАП зазначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ст. 72 КАС України).

При цьому, нормами ч. 2 ст. 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частиною 1 статті 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання регулює та визначає Закон України «Про дорожній рух».

Відповідно до статті 14 цього Закону учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів.

До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, велосипедисти, погоничі тварин.

Учасники дорожнього руху зобов`язані, у тому числі, знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Єдиний порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, що затверджені постановою КМУ від 10.10.2001 року №1306 (із змінами та доповненнями).

Згідно з вимогами пп. «в» п.2.9 ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС,або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком,що: не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Крім того, вимогами п. 30.2 ПДР передбачено, що на механічних транспортних засобах (за винятком трамваїв і тролейбусів) і причепах у передбачених для цього місцях встановлюються номерні знаки відповідного зразка. Забороняється змінювати розміри, форму, позначення, колір і розміщення номерних знаків, наносити на них додаткові позначення або закривати їх, вони повинні бути чистими і достатньо освітленими.

Відповідно до вимог ч. 6 ст.121 КУпАП, передбачена адміністративна відповідальність за керування водієм транспортним засобом, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності передбаченої ч.6 ст.121 КУпАП за порушення п.2.9. «в» Правил дорожнього руху - керування водієм т/з з номерним знаком, закритим іншими предметами, забрудненими, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 метрів.

Представником Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на підтвердження факту скоєння правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху надано відеозаписи за 06 жовтня 2021 року, щодо ОСОБА_1 .

Виходячи з наданих відповідачем відеофайлів, транспортний засіб ОСОБА_1 було зупинено та проведено розгляд справи за фактом порушення нею саме пп. «в» п.2.9. Правил дорожнього руху, за змістом якого водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Факт вчинення позивачем правопорушення підтверджується наданими доказами, зокрема відеозаписом №01417@241310 (а.с.101), де починаючи з 00 хв.47 сек. по 01 хв.42 сек. зафіксовано, що на транспортному засобі BMW 335І, номерний знак НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ) якого був закритий матеріалами, що перешкоджали його ідентифікації.

Крім того, з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 самостійно зняла матеріали (рамку), що заважали ідентифікації номерних знаків, що свідчить, що позивач розуміла, що ідентифікація її транспортного засобу є ускладненою у зв`язку з очевидною неможливістю чітко визначити символи номерного знака через те, що він є закритим іншими матеріалами.

Щодо необхідності здійснення замірів з відстані 20-ти метрів, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 5 ст. 242 КАС України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує як висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, так і здоровий глузд розуміння реальних обставин відображених на відеозапису який був переглянутий колегією суддів апеляційного суду.

Так, у постанові Верховного Cуду від 02 липня 2020 року у справі № 446/4224/16 зазначено, що під час огляду фотоматеріалів, наданих до суду в якості доказів вчинення адміністративного правопорушення, апеляційний суд встановив, що транспортний засіб здійснив зупинку приблизно одного метру від пішохідного переходу, чим порушив вимоги п. 15.9. «г» ПДР.

Тобто під час прийняття рішень Верховний Суд зазначив приблизну (очевидну) відстань до транспортного засобу, якщо він знаходиться поблизу - без зазначення замірів.

З огляду на вказане, колегія суддів дійшла висновку щодо відсутності необхідності здійснення замірів відстані для того, щоб встановити, що номерний знак був закритий матеріалами, що перешкоджали його ідентифікації. Такий висновок узгоджується з позицією Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, викладеною у постанові від 17 травня 2018 року у справі №670/346/17.

Переглянувши зазначені відео файли, колегія суддів встановила, що ідентифікувати відомості номерного знаку неможливо не то, що з відстані 20 метрів, а навіть з відстані в декілька кроків, тому немає жодного сумніву в наявності порушення вимог ПДР.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_1 порушено вимоги пп. «в» п.2.9. ПДР, а тому інспектором патрульної поліції правомірно прийнято оскаржувану постанову, якою притягнуто позивачку до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.121 КУпАП та застосовано до неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн.

Відповідно до вимог ч.2 ст.6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Згідно з положеннями ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення є, зокрема, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Враховуючи викладені обставини, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 15 червня 2022 року та прийняття нової постанови про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 308; 311; 315; 317; 321; 322; 325 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції задовольнити, рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 15 червня 2022 року скасувати.

Прийняти у справі №523/18777/21 нову постанову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених статтею 328 КАС України.

Головуючий суддя Джабурія О.В.
Судді Вербицька Н. В. Кравченко К.В.