Справа № 420/27493/21
Суддя: Андрухів В.В.
Дата ухвалення: 2022-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд під головуванням судді Андрухіва В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення №88 від 04.11.2021 року Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області "про відмову у перерахунку пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити ОСОБА_1 розрахунок та виплату пенсії з дати її призначення з урахуванням із зарахуванням до загального трудового стажу періоду роботи з 14.04.1985 року по 01.10.1985 року в Радгоспі "Одеський" та періоду з 31.10.1992 року по 14.02.2001 року в Транспортній фірмі з обмеженою відповідальністю "Інтроп" з урахуванням вже отриманих сум пенсії.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 02 вересня 2021 року він звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про призначення пенсії за віком після досягнення ІНФОРМАЦІЯ_1 віку 60 років.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 04 жовтня 2021 року Одеським окружним адміністративним судом по справі № 420/11953/20 винесено рішення, яким позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області розглянути заяву ОСОБА_1 від 02.09.2020 року в частині перерахунку пенсії та за результатами її розгляду прийняти відповідне рішення, з урахуванням правової оцінки питання, щодо якого звернувся позивач, наданої судом у рішенні. Суд зазначив, що встановлених судом обставин та здійснених на їх підставі висновків суду про те, що наведене відповідачем у листі-відповіді на заяву позивача обґрунтування є неясним, нечітким, незрозумілим, необґрунтованим (фактично і юридично) та таким, що не відповідає змісту заяви позивача щодо розглянутого питання та даним трудової книжки позивача по спірним періодам стажу.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 24.05.2018 року у справі № 490/12392/16-а, певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

15 листопада 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2021 року по справі № 420/11953/20.

Проте, 20 грудня 2021 року представник ОСОБА_1 - Оставненко ІС. отримала від відповідача лист від 15.12.2021 № 24324-24517/Г-02/8-1500/21, до якого додано рішення №88 від 04.11.2021 року «про відмову у перерахунку пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яким відмовлено позивачу у зарахуванні до загального стажу роботи періодів роботи з 14.04.1985 року по 01.10.1985 року в Радгоспі "Одеський" та період з 31.10.1992 року по 14.02.2001 року Транспортній фірмі з обмеженою відповідальністю «Інтроп». Відмова ґрунтувалась на тому, що оскільки в трудовій книжці відсутня дата звільнення, та запис про прийняття на роботу внесено з порушенням вимог Інструкції про порядку ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої наказом Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58, та запис про звільнення від 14.02.2001 року завірений печаткою, яка не читається.

Позивач вважає, що рішення 88 від 04.11.2021 року «про відмову у перерахунку пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідача є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Ухвалою від 17.01.2022 року прийнято до розгляду вказану позовну заяву та відкрито провадження у справі. Ухвалено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

21.12.2021 року представник відповідача ГУ ПФУ в Одеській області подав відзив на позовну заяву, відповідно до якого вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що ОСОБА_1 з 17.04.2019 перебуває на обліку у Головному управлінні та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Головним управлінням з 17.04.2019 на підставі заяви та наданих документів позивачу призначено пенсію за віком відповідно до Закону № 1058. Пенсія була розрахована з урахуванням страхового стажу роботи 32 роки 10 місяців та заробітній платі 2767,73 грн., яка обчислена за період з 01.03.2001 по 31.03.2019. Розмір пенсії було встановлено у розмірі 1712,00 грн.

Позивач звернувся до Головного управління із заявою в порядку Закону України "Про звернення громадян" щодо зарахування до загального страхового стажу для обчислення пенсії періодів роботи згідно з записами в трудовій книжці.

Головним управлінням розглянуто заяву Позивача у порядку Закону України "Про звернення громадян" та надало вмотивовану та обґрунтовану відповідь листом від 16.09.2020 за вих. № 8355-8211/Г-02/8-1500/20.

Вказану відповідь позивачем було оскаржено до суду.

Одеським окружним адміністративним судом 04.10.2021 по справі № 420/11953/20 винесено рішення, відповідно до якого позовну заяву ОСОБА_1 було задоволено та зобов`язано Головне управління розглянути заяву ОСОБА_1 від 02.09.2020 року в частині перерахунку пенсії та за результатами її розгляду прийняти відповідне рішення, з урахуванням правової оцінки питання, щодо якого звернувся позивач, наданої судом у рішенні.

На виконання рішення суду Головним управлінням розглянуто заяву позивача від 02.09.2020 року в частині перерахунку пенсії, за результатами розгляду якої прийнято рішення № 88 від 04.11.2021 про відмову у перерахунку пенсії відповідно Закону № 1058-ІV.

Підставою для відмову у перерахунку пенсії та неврахування періодів страхового стажу з 17.04.1985 по 10.10.1985 в радгоспі «Одеський», послугувало те, що у трудовій книжці відсутня дата звільнення, та запис про прийняття на роботу внесено з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої наказом Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58, а саме пп. 2.4 п. 2.

Підставою для неврахування періодів страхового стажу з 31.10.1992 по 14.02.2001 в фірмі «Інтроп», послугувало те, що запис про звільнення внесений з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої наказом Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58, а саме пп. 2.14 п. 2. До того ж запис про звільнення завірений печаткою, яка не читається.

Відповідач вважає, що рішення № 88 від 04.11.2021 року про відмову у перерахунку пенсії відповідно Закону № 1058-ІУ прийнято на підставі норм чинного законодавства та є таким, що не підлягає скасуванню.

Дослідивши в письмовому провадженні наявні в матеріалах справи докази, суд встановив такі обставини.

Судом встановлено, що з 17.03.2019 року ОСОБА_1 призначено пенсію за віком, що підтверджується відомостями з пенсійної справи позивача (а.с.59-60).

02.09.2020 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області з заявою, в якій просив повідомити, чи зараховано до загального страхового стажу для обчислення пенсії всі періоди роботи згідно з записами у трудовій книжці, а саме: з 14.04.1985 року по 01.10.1985 року в Радгоспі "Одеський" (записи трудової книжки №№ 9, 10) та період з 31.10.1992 року по 14.02.2001 року Транспортній фірмі з обмеженою відповідальністю «Інтроп» (запис в трудовій книжці № 18). Оскільки вказані документи подавалися при призначенні пенсії, донараховану суму пенсії з урахуванням стажу виплатити з дати призначення позивачу пенсії за віком.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 16.09.2020 року № 8355-8211/Г-02/8-1500/20 позивачу повідомлено про неврахування вказаних періодів до страхового стажу позивача.

Вищевказані обставини були встановлені судовим рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2021 року по справі №420/11953/20, яке набрало законної сили, та учасниками справи у заявах по суті справи не оспорювалися.

Вищевказаним рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2021 року по справі №420/11953/20 задоволено частково адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо неприйняття рішення за заявою ОСОБА_1 від 02.09.2020 року в частині перерахунку пенсії. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області розглянути заяву ОСОБА_1 від 02.09.2020 року в частині перерахунку пенсії та за результатами її розгляду прийняти відповідне рішення, з урахуванням правової оцінки питання, щодо якого звернувся позивач, наданої судом у рішенні. В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено (а.с.117-126).

ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою від 15.11.2021 року, в якій просив відповідача повідомити про результат виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2021 року по справі № 420/11953/20, а саме: повідомити позивача про розрахунок та виплату пенсії з дати її призначення з урахуванням при розрахунку стажу періоду роботи з 14.04.1985 року по 01.10.1985 року в Радгоспі «Одеський» та періоду з 31.10.1992 року по 14.02.2001 року в Транспортній фірмі з обмеженою відповідальністю «Інтроп» з урахуванням вже отриманих сум пенсії (а.с.20).

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області 04 листопада 2021 року прийнято рішення №88 про відмову у перерахунку пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове» державне пенсійне страхування, яке обґрунтоване тим, що: на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04.10.2021 по справі № 420/11953/20 відділом з питань перерахунків пенсій №2 управління пенсійного забезпечення розглянуто заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від 02.09.2020, щодо зарахування періодів страхового стажу відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", який проживає за адресою: АДРЕСА_2 повідомлено наступне.

Перiод роботи з 17.04.1985 по 10.10.1983 в радгоспі «Одеський не враховано до страхового стажу, оскільки в трудовій книжці відсутня дата звільнення та запис про прийняття на роботу внесено з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах організаціях, затвердженої наказом Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №38, а саме пп. 2.4 п. 2.

Крім цього, до страхового стажу не враховано період роботи з 31.10.1992 по 14.02.2001 в фірмі «Інтроп», оскільки запис про звільнення внесений з порушенням вимог Інструкції, а саме пп. 2.14 п. 2. До того ж запис про звільнення завірений печаткою, яка не читається.

Отже, позивачу відмовлено у зарахуванні до страхового стажу періодів роботи з 17.04.1985 по 10.10.1985 в радгоспі «Одеський» та з 31.10.1992 по 14.02.2001 в фірмі «Інтроп» (а.с 128).

Згідно трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 , дата заповнення: 13 червня 1979 року, щодо спірних періодів роботи позивача зазначено:

Радгосп «Одеський»

- № запису 9: 17.04.1985 року - прийнятий трактористом ІІІ кл на бахчу від. Іллічівська, наказ № 56 від 18.06.85 р.;

- № запису 10: 10.1985 року - звільнений за ст. 38 КЗпП УРСР ( за власним бажанням), наказ № 91 від 9.10.85 р.;

Одеське автоуправління Автоколона № 2212

- № запису 17: 31.10.1992 року - звільнений за переведенням в транспортну фірму «Інтроп» п. 5 ст. 36 КЗпП, наказ 195-к від 30.10.1992 р.;

- № запису 18: 31.10.1992 року - транспортна фірма «Інтроп», водій, № 34 від 31.10.92;

- б/н запису: 14.02.2001 року - звільнений у зв`язку з ліквідацією підприємства, наказ № 9 від 14.02.2001 р.(а.с.14-17)

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначено Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі за текстом - Закон № 1058-IV).

Відповідно до ст.1 Закону №1058-IV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Згідно ч.1 ст.24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно вимог статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення", основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначенні пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі за текстом - Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Системний аналіз зазначених нормативно-правових актів свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка працівника.

Вказаний висновок узгоджується з правовими позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах від 05.12.2019 у справі №235/805/17, від 06.12.2019 у справі №663/686/16-а, від 06.12.2019 у справі №500/1561/17, від 05.12.2019 у справі №242/2536/16-а.

Порядок ведення (внесення записів) до трудових книжок врегульовано Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України від 29.07.1993 року №58 (далі за текстом - Інструкція №58).

Відповідно до пункту 2.4 Інструкції №58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом.-після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилами чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Відповідно до п.2.6 Інструкції, у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

У разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів (пункт 4.1 Інструкції №58).

Системний аналіз зазначених положень дає підстави для висновку, що законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок на адміністрацію підприємств, тому її неналежне ведення не може позбавити позивача права на включення спірного періоду роботи до його страхового стажу і на отримання пенсії з його врахуванням.

Відповідно до п.18 постанови Ради міністрів СРСР від 06 вересня 1973 р. №656 "Про трудові книжки робочих та службовців" відповідальність за організацію робіт по веденню, обліку, зберіганню та видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, а відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несе спеціально уповноважена особа, призначена наказом (розпорядженням) керівника підприємства, установи, організації, а тому саме по собі недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, але не для особи, яка до таких порушень не мала будь-якого відношення, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про трудові книжки працівників" від 27.04.1993 №301 відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Тому недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.

Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 24.05.2018 року у справі №490/12392/16-а, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії.

Суд зазначає, що трудова книжка позивача містить всі необхідні записи про роботу у спірні періоди, ці записи є належним та допустимим доказом підтвердження його трудового стажу. Разом з тим, доказів, які б спростовували спірні періоди трудової діяльності позивача, відповідач не надав. Зокрема, не надано доказів того, що позивач не працював у спірні періоди на вказаних у трудовій книжці підприємствах.

Відповідач не врахував, що не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Аналогічну позицію викладено у постанові Верховного Суду від 06.03.2018 року у справі №754/14898/15-а.

Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 21.02.2018 року у справі №687/975/17, на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

За викладених обставин, суд дійшов висновку, що ГУ ПФУ в Одеській області протиправно не зарахувало до страхового стажу позивача періоди роботи з 14.04.1985 року по 01.10.1985 року в Радгоспі "Одеський" та періоду з 31.10.1992 року по 14.02.2001 року в Транспортній фірмі з обмеженою відповідальністю "Інтроп", а тому вказані періоди підлягають зарахуванню до його загального страхового стажу.

Щодо посилань відповідача на факт пропуску позивачем строку для звернення до суду із вказаним позовом, суд зазначає таке.

Відповідно до частин першої та другої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно із частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду регламентовані статтею 123 КАС України, відповідно до частини третьої якої якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Частина перша статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (надалі - Конвенція) передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У своїй практиці Європейський суд з прав людини звертав увагу, що "стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права" (рішення від 4 грудня 1995 року у справі "Беллет проти Франції" (Bellet v. France), Series A № 333-B, crop.42, пункт 36).

ЄСПЛ висловив позицію стосовно того, що, розглядаючи підстави для поновлення пропущеного строку, національні суди мають враховувати, що питання стосовно того, чи було дотримано справедливий баланс між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності і не було свавільним (справи "Скордіно проти Італії", "Ятрідіс проти Греції").

Одним із елементів права на справедливий суд є право на виправлення помилки, включаючи право на скасування неправосудного рішення та прийняття правового рішення по справі.

Вирішуючи питання щодо строку звернення позивача до суду, слід врахувати, що з часу призначення йому пенсії у квітні 2019 року з 17.03.2019 року позивач двічі звертався до суду з позовами щодо безпідставного неврахування відповідачем періодів його роботи до загального страхового стажу. Рішеннями Одеського окружного адміністративного суду від 18.08.2020 року у справі № 420/5092/20 та від 04.10.2021 року у справі № 420/11953/20 поновлювалися порушені права позивача. Разом з тим, оскаржуваним рішенням №88 від 04.11.2021 року відповідач в чергове порушив права позивача, розглядаючи на виконання судового рішення від 04.10.2021 року у справі № 420/11953/20 заяву позивача від 02.09.2020, та не зарахувавши до страхового стажу спірні періоди роботи.

Отримавши оскаржуване рішення від 04.10.2021 року, позивач звернувся до суду 30.12.2021 року, тобто в межах шестимісячного строку звернення до суду, встановленого ч.2 ст.122 КАС України.

Перше звернення позивача до суду з приводу незарахування спірних періодів до страхового стажу відбулося 16.06.2020 року, що вбачається з рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18.08.2020 року у справі № 420/5092/20. На той час, до ухвалення Верховним Судом постанови від 31.03.2021 року у справі № 240/12017/19, були чинними висновки Верховного Суду, викладені, зокрема, у постановах від 22 січня 2019 року у справі № 201/9987/17(2-а/201/304/2017) та від 30 січня 2020 року у справі №554/5119/16-а, про те, що при застосуванні строків звернення до адміністративного суду у соціальних спорах слід виходити з того, що встановлені процесуальним законом строки та повернення позовної заяви без розгляду на підставі їх пропуску не можуть слугувати меті відмови у захисті порушеного права, легалізації триваючого правопорушення, в першу чергу, з боку держави.

Отже, звернення позивача за судовим захистом з питання незарахування до страхового стажу спірних періодів роботи розпочалося до ухвалення Верховним Судом постанови від 31.03.2021 року у справі № 240/12017/19, в якій Верховний Суд частково відступив від правової позиції, викладеної у попередніх постановах, наведених вище.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що порушені права позивача підлягають захисту судом з часу призначення йому пенсії.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За викладених вище обставин суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають повному задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, згідно ч.1 ст.139 КАС України, суд присуджує позивачу всі здійснені ним документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Одеській області.

Керуючись ст.ст. 2, 5-6, 9, 72, 77, 90, 139, 241-246, 262, 293 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 , р.н.к.о.п.п. НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (адреса: вул. Канатна, буд. 83, м. Одеса, 65012, ) - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення №88 від 04.11.2021 року Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області "про відмову у перерахунку пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити ОСОБА_1 розрахунок та виплату пенсії з дати її призначення із зарахуванням до загального трудового стажу періоду роботи з 14.04.1985 року по 01.10.1985 року в Радгоспі "Одеський" та періоду роботи з 31.10.1992 року по 14.02.2001 року в Транспортній фірмі з обмеженою відповідальністю "Інтроп", з урахуванням вже отриманих сум пенсії.

Стягнути за рахунок бюджетних Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (адреса: вул. Канатна, буд. 83, м. Одеса, 65012, ) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 , р.н.к.о.п.п. НОМЕР_2 ) судові витрати в сумі 908 грн. (дев`ятсот вісім гривень).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.В. Андрухів