Справа № 334/1751/22
Суддя: Ісаков Д. О.
Дата ухвалення: 2022-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу 11.07.2022
Справа № 334/1751/22
Провадження № 2-а/334/56/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2022 року Ленінський районний суд міста Запоріжжя

у складі: головуючого - судді Ісакова Д.О.,

за участі секретаря - Прийменко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданнів місті Запоріжжі адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Волинській області, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

позивач ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом до Управління патрульної поліції в Волинській області, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В позові зазначив, що 15.05.2022 року інспектором Управління патрульної поліції у Волинській областіДепартаменту патрульної поліції України Рудь Н.В. винесено постанову ЕАО № 5390517, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративноївідповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, та застосовано до нього адміністративнестягнення у вигляді штрафу у розмірі 3 400,00 грн.

Згідно оскаржуваної постанови, «…15.05.2022 о 15 год. 27 хв. Водій керував ТЗ немаючи права керуватиданим ТЗ, чим порушив п.2.1.а. ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП…».

З вказаною постановою позивач не погоджується, оскільки в йогодіях відсутній склад адміністративногоправопорушення.

Відповідач, за власними джерелами працівник поліції не зміг перевірити наявність права керування у позивача, а застосунку «Дія» він не повірив, а тому позивача було притягнуто до адміністративноївідповідльності.

Наявність права керування транспортного засобу підтверджується посвідченням водія.

Просить скасувати постанову, провадження у справі закрити. Стягнути з відповідача на його користь судові витрати.

Ухвалою № 334/1751/22 від 27.05.2022 року справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позо вного провадження з викликом сторін.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити з підстав викладених у позові, розглянути справу без його участі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, надав відзив на позовну заяву, відповідно до якого просив відмовити у задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд приходить до наступних висновків.

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданнямадміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст.287 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено.

Згідно ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення, що повинно бути доведене шляхом надання доказів.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Судом встановлено, що 15.05.2022 року поліцейським роти № 4 батальйону № 1 Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції рядовим Рудь Наталією Вікторівною винесено постанову про накладенняадміністративногостягнення по справі про адміністративнеправопорушення у сферізабезпеченнябезпекидорожньогоруху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАО № 5390517, відповідно до якої «15.05.2022 року о 15:27 год. водій ОСОБА_1 , керував автомобілем КІА Sorento НОМЕР_1 , автодороги Н-22 «Устилуг-Луцьк-Рівне, 118 км., Ківерський район, Волинської області, не маючи права керувати даним транспортним засобом, чим порушив п.2.1.а ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 2 ст.126 Кодексу України про адміністративніправопорушення і накладено штраф в розмірі 3400,00 гривень.

У постанові, що оскаржується, зазначено, що до неї додаються відео з б/к 475665.

Позивач стверджує, що посвідчення водія він пред`явив на вимогу поліцейського через застосунок «Дія», проте в нього вимагали саме паперові документи.

«Дія» - це мобільний застосунок, вебпортал і бренд цифрової держави в Україні, розроблений Міністерством цифрової трансформації України, який був офіційно запущено у 2020 році.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, у тому числі передбачені ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний: мати при собі посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб (у разі найму (оренди)/лізингу транспортного засобу замість реєстраційного документа на транспортний засіб водій може мати при собі та пред`являти його копію, вірність якої засвідчено нотаріально, разом з оригіналом або копією договору про найм (оренду)/лізинг транспортного засобу, вірність якої засвідчено нотаріально), а у випадках, передбачених законодавством, - поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страховий сертифікат "Зелена картка"), пред`явити у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія, реєстраційному документі на транспортний засіб, або пред`явити електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії, або відображення інформації про його наявність в електронному свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу), а також інші документи, передбачені законодавством.

Частиною 2 ст. 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Відповідно до п. 2.1 (а) ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Позивач стверджує, що надавав поліцейському документи в електронному вигляді через застосунок «Дія».

Так, статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Стаття 69 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У відповідності до правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 11.10.2016р. у справі №816/4340/14, визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі й обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Не дивлячись на зазначене, відповідачем жодних документів щодо законності їх дій до суду не надано.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП.

Приписами статті 280 КУпАП закріплено обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до п.5 розділу IV Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена Наказом МВС № 1395 від 07.11.2015 року, постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, складається у письмовій формі або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

Отже, зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати статті 283 КУпАП, а тому містити опис обставин, установлених під час розгляду справи, зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення, а також відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався).

У своєму рішенні від 10.02.1995 р., у справі «Алене де Рібермон проти Франції» Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумцій щодо фактів.

Вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на її користь (ст.62 Конституції України).

На підставі викладеного, беручи до уваги встановлені під час судового розгляду справи обставини та докази, суд приходить до висновку, що відповідачем при розгляді справи про адміністративне правопорушення та винесенні оскаржуваної постанови не було дотримано вимоги КУпАП в повній мірі.

Суд зазначає, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень на якого покладено обов`язок щодо доказування правомірності прийнятого ним рішення, не довів правомірність винесення оскаржуваної постанови в справі про адміністративні правопорушення.

Позивач зазначає про те, що він Правил дорожнього руху не порушував, надав копію водійського посвідчення НОМЕР_2 , видане 19.05.2011 року ВРЕР № 1 УДАІ ГУМВС України в Запорізькій області.

В свою чергу, представником відповідача надано відзив на позовну заяву, в якому викладені обставини стосовно притягнення позивача до адміністративної відповідальності та накладеня адміністративного стягнення.

З наданого відеозапису не вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, відмовився надати поліцейському водійське посвідчення у паперовому вигляді та те, що він пред`явив водійське посвідчення через застосунок «Дія».

Разом з тим, на відео зафіксовано лише те, як поліцейський намагається перевірити відомості стосовно особи за власними джерелами.

Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень. В контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення.

Суд враховує посилання позивача на те, що він не порушував вимог ПДР України, при цьому інспектором не було представлено до суду будь-яких доказів вини позивача. За таких обставин, суд дійшо ввисновку, що постанова про накладення адміністративного стягнення на позивача не відповідає вимогам закону, постанова не підтверджує наявність адміністративного правопорушення та інші обставини, що мають значення для прийняття рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності. Постанова винесена за відсутності належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт неправомірних дій позивача, а тому є необґрунтованою та упередженою, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню, постанова скасуванню, а провадження підлягає закриттю.

Щодо заявлених судових витрат суд зазначає наступне.

Положеннями ст. 132 КАС України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

В позові зазначено, що між позивачем та адвокатом Грєбнєвим Ігорем Ігоровичем був укладений договір про надання правової допомоги. Проте, до матеріалів справи надано ордер на надання правничої правової допомоги та свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

Позивач не надав суду обгрунтованих підтверджень з приводу відшкодування понесених судових витрат та не підтвердив їх належними доказами, а саме: акту виконаних робіт (наданих послуг), детального опису робіт, квитанції про сплату гонорару за надані послуги, тощо а тому вказані вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями: 2, 12, 77, 241-246, 257, 262, 286, 295 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Волинській області, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити частково.

Скасувати постанову серії ЕАО № 5390517 від 15.05.2022 року винесену поліцейським роти № 4 батальйону № 1 Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції рядовим Рудь Наталією Вікторівною про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладено штраф в розмірі 3400,00 гривень.

Провадження у справі про адміністративнеправопорушення відносно ОСОБА_1 ч.2 ст. 126 КУпАП - закрити.

Стягнути з Управління патрульної поліції в Волинській області Департаменту патрульної поліції, за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 496,20 гривень.

Рішенняможе бути оскаржено до Третьогоапеляційногоадміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційнускаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ісаков Д.О.