Справа № 160/7848/22
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2022-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 серпня 2022 року Справа № 160/7848/22
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Олійника В. М.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної установи «ІНФОРМАЦІЯ_1», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Первинна професійна спілка «Правозахисники країни» про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на службі, -
02 червня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Державної установи «ІНФОРМАЦІЯ_1», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Первинна професійна спілка «Правозахисники країни», в якій просить:
- визнати протиправним та скасувати наказ Державної установи «ІНФОРМАЦІЯ_1» від 26 травня 2022 року № 4 с/т про притягнення до дисциплінарної відповідальності викладача Державної установи «ІНФОРМАЦІЯ_1» ОСОБА_1 у вигляді звільнення зі служби в поліції;
- визнати протиправним та скасувати наказ Державної установи «ІНФОРМАЦІЯ_1» від 26 травня 2022 року № 41 о/с про звільнення викладача Державної установи «ІНФОРМАЦІЯ_1» ОСОБА_1 зі служби в поліції;
- поновити ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді викладача Державної установи «ІНФОРМАЦІЯ_1» з 26 травня 2022 року;
- стягнути за рахунок державних асигнувань Державної установи «ІНФОРМАЦІЯ_1» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з моменту звільнення, а саме з 26 травня 2022 року по день фактичного розрахунку;
- стягнути за рахунок державних асигнувань Державної установи «ІНФОРМАЦІЯ_1» на користь ОСОБА_1 додаткову винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно, починаючи з 24 лютого 2022 року до дня припинення та/або скасування воєнного стану в Україні;
- допустити негайне виконання рішення в частині поновлення на службі та виплати заробітної плати за один місяць.
В обґрунтування позову зазначено, що позивач проходив службу на посаді викладача Державної установи "ІНФОРМАЦІЯ_1". Наказом Державної установи "ІНФОРМАЦІЯ_1" від 26 травня 2022 року № 4 с/т на позивача накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції та наказом Державної установи "ІНФОРМАЦІЯ_1" від 26 травня 2022 року № 41 о/с звільнено зі служби в поліції. Підстава наказ від 26 травня 2022 року № 4 с/т.
Вказує, що після початку бойових дій, а саме зі сторони російської федерації по окупації території України, відразу зайняв проукраїнську позицію з підтримки українського суспільства. Перебуваючи в той час на лікарняному, одночасно з 29 лютого 2022 року почав волонтерський рух на підтримку ЗСУ та ТРО. Після закінчення лікарняного приступив до виконання службових обов`язків та також допомагав в евакуації внутрішніх переселенців. Пізніше також розпочав ще один напрямок допомоги ЗСУ, а саме створення відео, де показується адекватне відношення українців до росіян з метою протидії інформаційній пропаганді, яку транслюють на окупованих територіях.
Вважає, що висновок за результатами службового розслідування не містить доказів порушення ним службової дисципліни, містить лише пояснення колег, які надають позитивну характеристику відносно позивача.
Вказує, що в його діях був відсутній склад дисциплінарного правопорушення. Службову дисципліну він не порушував.
Крім того, позивач зазначає, що з Державної установи "ІНФОРМАЦІЯ_1" на його користь підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 26 травня 2022 року по день фактичного розрахунку.
Також, у зв`язку з незаконним звільненням, він позбавлений можливості отримувати додаткову винагороду, яка встановлена постановою КМУ від 28 лютого 2022 року № 168. Зазначена додаткова винагорода не була йому виплачена з 24 лютого 2022 року. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно, починаючи з 24 лютого 2022 року.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 червня 2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 червня 2022 року відмовлено у задоволенні клопотання представника Державної установи «ІНФОРМАЦІЯ_1» про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 липня 2022 року відмовлено у задоволенні клопотання представника Державної установи «ІНФОРМАЦІЯ_1» про зупинення провадження у справі.
04 серпня 2022 року засобами електронного зв`язку та 10 серпня 2022 року засобами поштового зв`язку від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому зазначено, що підставою для проведення службового розслідування став відеоролик який був розміщений у відкритому доступі на відеохостингу Youtube на каналі ІНФОРМАЦІЯ_2 (посилання ІНФОРМАЦІЯ_3). У вказаному ролику позивач представляється громадянином російської федерації, під час розмови заперечує агресію російської федерації, виправдовує її дії, навіть називає їх, мовою оригіналу, "благие намерения", заперечує причетність російської федерації до створення незаконних збройних формувань на території України.
Вказує, що підривом авторитету поліції є те, що перебуваючи на службі в поліції, позивач дозволив собі в публічному просторі висловлювання, які суперечать принципам та засадам діяльності Національної поліції, яка протидіє агресії російської федерації, не визнає створення незаконних збройних формувань на території України.
Допускаючи таке висловлювання позивач знехтував вимогами Указу Президента "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № №64/2022 (далі Указ № 64/2022), затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ (із змінами) які передбачають обмеження права на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань, передбачені ст. 34 Конституції України. Здійснення цих прав відповідно до ч. 2 ст. 34 Конституції може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням. Тобто, виконуючи вимоги Указу № 64/2022 позивач мав би утриматись від публічного висловлювання своїх думок в яких висловлюється підтримка дій російської федерації та виправдання їх, оскільки такі висловлювання могли би призвести до збурення та розхитування ситуації.
В коментарях під роликом наявний коментар користувача під нікнеймом ОСОБА_2 в якому він деанонімізує особу на відео називаючи її ім`я та прізвище, вказує на те, що вона є поліцейським, вказує на місце її служби та вважає її колаборантом та сепаратистом. Якщо би ця інформація була би донесена до відома значної кількості людей, це мало би наслідком створення недовіри до працівників поліції, а можливо при гіршому розвитку подій призвело і до певних заворушень. Така ситуація могла би виникнути, якщо особи, які вимушено, внаслідок агресії російської федерації, евакуюються зі сходу України, дізнались би що серед працівників поліції, які приймають участь в забезпечені порядку при посадці на евакуаційний потяг, є особа яка заперечує збройну агресію російської федерації та схвалює дії російської федерації.
Також зазначив, що комісія з службового розслідування дійшла вірного висновку, що складом дисциплінарного проступку стало порушення Присяги поліцейського. Доказом такого порушення є відеоролик розміщений на відеохостингу Youtube, а винними діями позивача є його публічні висловлювання відповідно до змісту яких він підтримує російську федерацію та схвалює її дії, по суті відмовившись від виконання наданої ним Присяги, тобто зобов`язання виконувати обов`язки поліцейського сумлінно, підірвавши довіру до себе як до носія влади та здійснивши спробу підірвати авторитет працівників поліції та Національної поліції України зокрема.
Враховуючи зазначене, представник відповідача вважає, що Державна установа "ІНФОРМАЦІЯ_1" діяла та діє відповідно до вимог діючого законодавства, службове розслідування за фактом можливого порушення службової дисципліни викладачем Державної установи "ІНФОРМАЦІЯ_1" старшим лейтенантом поліції ОСОБА_1 провела належним чином, як то передбачено Законом України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України" від 15.03.2018 № 2337-УІІІ, Порядком проведення службових розслідувань у Національній поліції України та Порядком утворення в органах (підрозділах) поліції дисциплінарних комісій та їх повноваження, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України "Про реалізацію окремих положень Дисциплінарного статуту Національної поліції України" від 07.11.2018 № 893.
З урахуванням наведеного, представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову.
12 серпня 2022 року засобами поштового зв`язку від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій вказано наступне.
Відповідач зазначає, що в кадрі відео за вказаним посиланням є саме ОСОБА_1 і не ставить під сумнів факт допустимості та належності доказів. Так, ОСОБА_1. дійсно збирав проукраїнський матеріал, і вказував у поясненні, що це був він, але на момент письмового опитування йому не було продемонстровано дане відео. Тільки пізніше після звільнення позивач з ним ознайомився. Вважає, що на відео не та особа, з якою ОСОБА_1. вів бесіду. Жодних експертиз, досліджень по ідентифікації позивача в даному кадрі або досліджень щодо відсутності ознак монтажу проведено не було, а тому цей доказ не є належним та допустимим.
Крім того, вказує, що відповідач сприймає за істину тільки ту інформацію, яка йому зручна. Так, про те, що в кадрі житель міста Санкт-Петербург, відповідач не приймає до уваги, ототожнюючи героя відеотвору з ОСОБА_1., натомість фрази, які стосуються, на думку відповідача, виправдування дій російської федерації, відповідач сприймає за дійсне внутрішнє відображення автора, тобто оцінює доказ не об`єктивно, повно і всебічно, а лише за вирваними із контексту фразами.
Думка про те, що герой відеотвору, якого відповідач ототожнює з позивачем, виправдовує дії російської федерації - суб`єктивна думка окремих посадових осіб, оскільки в ході службового розслідування будь-яких лінгвістичних експертиз не проводилось, та відкрити зміст слів дійових осіб даного відеотвору - неможливо без спеціальних знань, умінь та навичок.
Позивач просить суд не брати до уваги посилання відповідача на Указ Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 року № 64/202 (зі змінами та доповненнями) щодо обмеження конституційних прав, а саме ст. 34 Конституції України, оскільки норма є відсильною, і регламентування заборони не прописано у вказаному Указі, безпосередньо в Указі зазначається "...здійснення цих прав може бути обмежено законом в інтересах національної безпеки..,". Із викладеного робить висновок, що заборона має міститись в конкретному законі, але, так як відповідач не зазначає в якому самому, та в якому обсязі полягає заборона, дане звинувачення порушення закону є безпідставним.
Щодо досудового розслідування відносно позивача, останній зазначає, що з 24.05.2022 року по сьогоднішній день йому не було вручено повідомлення про підозру, не обрано відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Вказує, що оскільки формулювання звинувачення у висновку про проведення службового розслідування збігається з диспозицією ст. 436-2 КК України, а тому використовувати це в якості обвинувачення - порушення основоположного конституційного принципу презумпції невинуватості. В ході службового розслідування ніяким чином не було вчинено дій для встановлення даного факту, що вказує на необ`єктивність, неповноту проведення службового розслідування.
Крім того, в матеріалах, службового розслідування не конкретизовано звинувачення щодо порушення Присяги поліцейського, яка прописана в ст. 62 ЗУ "Про Національну поліцію", а саме не конкретизовано і не доведено фактами яку саме норму Конституції або законів України порушено позивачем, в чому саме ОСОБА_1. не втілював норми в життя, в яких діяннях визначено його неповагу та відмову від охорони прав і свобод людини, честі держави, в чому саме негідність нести високе звання поліцейського та в чому полягає несумлінність або невиконання своїх службових обов`язків.
Третя особа правом на надання пояснень щодо позову не скористалася.
Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.
ОСОБА_1 проходив службу на посаді викладача Державної установи «ІНФОРМАЦІЯ_1».
24.05.2022 року до начальника Державної установи «ІНФОРМАЦІЯ_1» надійшов рапорт від заступника начальника Державної установи «ІНФОРМАЦІЯ_1» ОСОБА_3., у якому повідомлено про те, що 24.05.2022 року переглядаючи відеохостинг Ютуб (YouТube) ОСОБА_3 було виявлено відео за участю викладача старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1. В відео ОСОБА_1. представився співрозмовнику жителем російської федерація із міста санкт-петербург. Під час діалогу ОСОБА_1. неодноразово заперечував збройну агресію російської федерації проти України розпочату у 2014 році.
Відповідно до наказу начальника Державної установи «ІНФОРМАЦІЯ_1» від 25.05.2022 року № 3/ст "Про організацію службового розслідування" проведено службове розслідування за фактам можливого порушення службової дисципліни викладачем Державної установи "ІНФОРМАЦІЯ_1" (далі ДУ ІНФОРМАЦІЯ_1) старшим лейтенантом поліції ОСОБА_1.
В ході проведення службового розслідування дисциплінарною комісією встановлено, що 24.05.2022 рапортом, зареєстрованим за № 261/127/02/01-2022 від 25.05.2022, до керівництва ДУ "ІНФОРМАЦІЯ_1" звернувся заступник начальника старший лейтенант поліції ОСОБА_3., в якому доповіла, що 24.05.2022 року переглядаючи відеохостинг Ютуб (YouТube), нею було виявлено відео за участю викладача старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1. В відео ОСОБА_1. представився співрозмовнику жителем російської федерації із міста санкт-петербург. Під час діалогу, ОСОБА_1 неодноразово заперечував збройну агресію російської федерації проти України, розпочату у 2014 році.
Згідно матеріалів службового розслідування вбачається, що опитаний під час проведення службового розслідування викладач ДУ "ІНФОРМАЦІЯ_1" лейтенант поліції ОСОБА_4 пояснив, що з 25.02.2021 року працює викладачем ДУ "КАГІП" разом з ОСОБА_1. Як викладач ОСОБА_1 зарекомендував себе із гарної сторони, його групи завжди мали високий рівень з тактичної та фізичної підготовки, які він викладав. По роботі та у спілкуванні характеризує як начитану, обізнану людину, але доволі конфліктну, у плані постійних суперечок. Стосовно Українсько-російської війни висловлювань від нього не чув, у зміні конституційного ладу, підбурюванню до сепаратизму та колобораціоналізму помічений не був.
Як пояснив начальник курсу стройового відділення ДУ "ІНФОРМАЦІЯ_1" старший лейтенант поліції ОСОБА_5, що з початку квітня і по цей час здійснювала піше патрулювання зі старшим лейтенантом поліції ОСОБА_1 в Довгинцівському районі м. Кривого Рогу. Під час спілкування за весь період ніяких проросійських поглядів в розмовах з ним не помічала. Під час пішого патрулювання займалися охороною громадського порядку та були задіяні на залізничній станції Кривий Ріг-Головний (посадка людей в евакуаційні поїзди). Також зазначила, про те, що ОСОБА_1. займається волонтерською діяльністю, допомогою переселенцям та ЗСУ.
Як пояснив заступник начальника курсу стройового відділення ДУ "ІНФОРМАЦІЯ_1" старший лейтенант поліції ОСОБА_6, що з квітня місяця 2022 року здійснював охорону громадського порядку в Довгинцівському районі м. Кривого Рогу разом з ОСОБА_1. Під час патрулювання негативних висловлювань від ОСОБА_1. в бік України або державного устрою не помітив, останній, з його слів, допомагав переселенцям. До служби ОСОБА_1. ставиться відповідально, поза службою з ним не спілкувався.
Як пояснив викладач ДУ "ІНФОРМАЦІЯ_1" старший лейтенант поліції ОСОБА_7, що здійснював охорону громадського порядку в Довгинцівському районі м. Кривого Рогу разом з ОСОБА_1. з 02.04.2022. Від ОСОБА_1 негативних висловлювань в бік України не чув, зміни поведінки не помічав. З ОСОБА_1. спілкувався виключно в рамках службової необхідності.
Як пояснив викладач ДУ "ІНФОРМАЦІЯ_1" старший лейтенант поліції ОСОБА_1, що після початку бойових дій, а саме зі сторони російської федерації по окупації території України, одразу зайняв проукраїнську позицію з підтримки Українського суспільства. Перебуваючи в той момент на лікарняному, одночасно з 29.02.2022 року почав волонтерських рух на підтримку ЗСУ та TPО, разом зі знайомим ОСОБА_8 виїздили до густонаселених районів міста та збирали те, що потребували волонтерські центри. Після цього разом з подругою ОСОБА_9 з ГО "Шелтер+" також допомагав у доставці всього необхідного на потреби ЗСУ. Після закінчення лікарняного приступив до виконання службових обов`язків, де також служив на користь Українського народу, в тому числі допомагав евакуйовувати внутрішніх переселенців. Пізніше, коли часу на волонтерство не вистачало, почав ще один напрямок допомоги ЗСУ, а саме створення відео де показується адекватне відношення українців до росіян (які виступають проти бойових дій) та неадекватне відношення росіян до українців. В опублікованому відео представився жителем м. санкт-петербург, грав роль "росіянина", що є неправдою, а акторською грою, як і все інше в даному відео. Інші відео надав до ДБР в рамках проведення досудового розслідування. Мотивом створення таких відеоматеріалів було саме протидія інформаційній пропаганді, яку транслюють на окупованих територіях.
Як пояснив начальник циклу ДУ "ІНФОРМАЦІЯ_1" старший лейтенант поліції ОСОБА_10, що йому надіслали відео з ютуб каналу, на якому викладач старший лейтенант поліції ОСОБА_1 спілкувався з невідомою особою, де представився громадянином російської федерації та жителем м. санкт-петербург. Так, в ході їхньої розмови ОСОБА_1. заперечував присутність військової техніки російської федерації на території Донецької та Луганської областей України. На даний час ОСОБА_1. задіяний для патрулювання в Довгинцівському районі м, Кривого Рогу. При спілкуванні з особовим складом 08.04.2022 (по відеозв`язку), де був присутній вище вказаний викладач, до викладачів доводились вимоги з приводу недопущення будь-яких проявів негідної поведінки, та співпраці з агресором. Проросійсько налаштованої позиції або відстоювання інтересів російської федерації в діях ОСОБА_1 особисто помічено не було, з цим питанням ніхто з інших викладачів не звертався.
Також в ході проведення службового розслідування комісія здійснила перегляд відео, котре розташоване у мережі інтернат на відеохостингу "Ютуб" за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3. Відповідно до акту комісійного перегляду відеозапису опублікованому в мережі інтернет, зареєстрованого за № 267/127/05-2022 від 25.05.2022, встановлено, що на відео зафіксована розмова двох осіб чоловічої статі, зліва розташований чоловік, котрий ззовні схожий на ОСОБА_1 , який є працівником органів Національної поліції України, має спеціальне звання - старший лейтенант поліції та проходить службу у Державній установі "ІНФОРМАЦІЯ_1" на посаді викладача, а також зправа невстановлена особа чоловічої статі віком приблизно 50-55 років. Так, на початку відео ОСОБА_1 представився жителем м. санкт-петербург російської федерації. Під час діалогу ОСОБА_1 та невстановленої особи, ОСОБА_1. заперечував присутність російської військової техніки на тимчасово окупованих територіях Донецької та Луганської області, також висловлювався, що російська федерація почала "спеціальну операцію" з благими намірами, та підтримував "референдум" на території Донецької та Луганської областей в 2014 році.
Згідно до пояснень ОСОБА_1 він не заперечує те, що саме він знаходиться на вищевказаному відео.
Зазначена діяльність ОСОБА_1 могла призвести до підриву авторитету працівників поліції та Національної поліції України в цілому.
За результатами вищевказаного службового розслідування дисциплінарною комісією 26.05.2022 року складено висновок, затверджений начальником Державної установи «ІНФОРМАЦІЯ_1» 26.05.2022 року, у якому пропонується, зокрема, за порушення вимог п. 1, п. 6, ч. 3, ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України", п. 1, ч. 1, ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію", вимог абзацу 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС №1179 від 0911.2016 та порушенні Присяги працівника поліції, що виразилося в публічних висловлюваннях, які спрямовані на виправдання дій російської федерації, тим самим скоїв дії проти інтересів служби, які суперечать покладеним на нього обов`язкам, підривають довіру до нього як до носія влади, застосувати до викладача Державної установи "ІНФОРМАЦІЯ_1" старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у виді звільнення із служби в поліції.
26 травня 2022 року Державною установою «ІНФОРМАЦІЯ_1» видано наказ № 4/ст «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності викладача Державної установи «ІНФОРМАЦІЯ_1», яким, зокрема, за порушення вимог п. 1, п. 6, ч. 3, ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, п. 1, ч. 1, ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію", вимог абзацу 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС №1179 від 09.11.2016, та порушенні Присяги працівника поліції, що виразилося в публічних висловлюваннях, які спрямовані на виправдання дій російської федерації, тим самим скоїв дії проти інтересів служби, які суперечать покладеним на нього обов`язкам, підривають довіру до нього як до носія влади, застосовано до викладача Державної установи "ІНФОРМАЦІЯ_1" старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у виді звільнення із служби в поліції.
Наказом Державної установи «ІНФОРМАЦІЯ_1» № 41 о/с від 26.05.2022 року "По особовому складу" звільнено зі служби в поліції старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 за пунктом 6 частини 1 статті 77 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України).
Не погоджуючись із вищевказаними наказами, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Надаючи оцінку правомірності винесених наказів, суд виходить з наступного.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Законом України "Про Національну поліцію" визначено правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.
Частиною 1 статті 1 Закону України "Про Національну поліцію" встановлено, що Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.
За визначенням статті 3 Закону України "Про Національну поліцію" у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до частини 1 статті 17 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.
Відповідно до частини 1 статті 18 Закону поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського.
Частиною 2 статті 18 Закону встановлено, що поліцейський зобов`язаний професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.
Відповідно до частини 1 статті 19 Закону України "Про національну поліцію" поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону у разі вчинення протиправних діянь.
Частиною 2 статті 19 Закону України "Про національну поліцію" встановлено підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності.
Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський звільняється зі служби у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Відповідно до частин 1, 2 статті 1 Закону України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України" (далі - Дисциплінарний статут) службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.
Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.
Пунктами 1, 6 Дисциплінарного статуту встановлено, що службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського: бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України.
Згідно з частиною 1 статтею 11 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.
Дисциплінарним проступком, відповідно до статті 12 Дисциплінарного статуту, визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
Частинами 1, 2, 4 статті 14 Дисциплінарного статуту встановлено, що службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.
Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.
Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
Відповідно до частин 1, 2 статті 18 Дисциплінарного статуту, під час проведення службового розслідування поліцейський має право на захист, що полягає в наданні йому можливості надавати письмові пояснення щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку та докази правомірності своїх дій.
Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: 1) надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються; 2) подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають відношення до справи; 3) ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, законами України "Про захист персональних даних", "Про державну таємницю" та іншими законами; 4) подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування; 5) користуватися правничою допомогою.
Згідно з частиною 3 статті 11 Закону України "Про Національну поліцію", рівень довіри населення до поліції є основним критерієм оцінки ефективності діяльності органів і підрозділів поліції.
Відповідно частини 1 статті 64 Закону України "Про Національну поліцію" особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: "Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки".
Згідно з Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану", затвердженого Законом України №2102-ІХ від 24.02.2022 року, в Україні було тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, обмежено конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 - 34, 38, 39, 41 - 44, 53 Конституції України, таким чином було обмежено право висловлювати окрему думку, яка може бути розцінена як така, що може збурити, або сприяти розхитуванню ситуації в країні.
Метою Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, є урегулювання поведінки поліцейських з дотриманням етичних норм, формування в поліцейських почуття відповідальності перед суспільством і законом за свої дії та бездіяльність, а також сприяння посиленню авторитету та довіри громадян до поліції.
Відповідно до пунктів 1, 2 частини 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами.
Відповідно до пункту 3 розділу IV Правил етичної поведінки поліцейських, поліцейський за будь-яких обставин і відносно будь-якої людини як у робочий, так і в неробочий час зобов`язаний дотримуватися норм професійної етики.
Згідно з абзацом 5 пункту 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен неухильно дотримуватись антикорупційного законодавства України, обмежень, пов`язаних зі службою в Національній поліції України, визначених Законами України "Про Національну поліцію", "Про запобігання корупції" та іншими актами законодавства України.
Зі змісту присяги працівника поліції вбачається, що його поведінка має відповідати очікуванню громадськості й забезпечувати довіру суспільства та громадян до поліції, не тільки під час виконання службових обов`язків, а й у повсякденному житті. Працівник поліції має усвідомлювати, що займана посада є виявом довіри народу, стверджувати та відстоювати честь і гідність свого звання, несучи відповідальність перед державою і суспільством та вживати заходів задля підвищення авторитету і позитивного іміджу органів поліції.
Тобто, поліцейський повинен уникати вчинення таких дій, які підривають довіру та авторитет органів поліції і їх працівників в очах громадськості та є несумісними із подальшим проходженням служби.
За статтею 14 Дисциплінарного статуту обставини дисциплінарного проступку підлягають з`ясуванню під час проведення службового розслідування і в разі підтвердження факту його вчинення на поліцейського повинно бути накладене дисциплінарне стягнення, у тому числі, шляхом його звільнення зі служби, що є крайнім заходом дисциплінарного впливу.
З урахуванням положень частини 2 статті 5 Дисциплінарного статуту, притягнення працівника поліції до дисциплінарної відповідальності є самостійним юридичним наслідком, який настає у разі скоєння ним дисциплінарного проступку. Обставини, що передували притягненню особи до даного виду відповідальності, можуть потягнути за собою настання інших наслідків у вигляді адміністративної, кримінальної або матеріальної відповідальності, але це не може слугувати підставою для звільнення працівника поліції саме від дисциплінарної відповідальності.
Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 18.04.2019 у справі №804/1831/16.
Однією із загальних рис дисциплінарної відповідальності, якою вона відрізняється від інших видів юридичної відповідальності, є можливість її застосування без рішення суду на підставі вчинення дисциплінарного проступку.
Аналіз співвідношення кримінальної та дисциплінарної відповідальності особи свідчить про те, що перша застосовується за діяння, котре є суспільно небезпечним, охоплюється положеннями Кримінального кодексу України, та за яке передбачено найбільш суворий захід державного примусу. На відміну від кримінальної відповідальності, дисциплінарна відрізняється тим, що підставою її застосування завжди є порушення встановленої організації праці або порушення загальновстановлених зобов`язань, які можуть бути передбачені службовими обов`язками суб`єкта проступку.
Щодо встановлених обставин у даній справі, суд вважає, що дисциплінарна комісія перевірила виключно викладені у матеріалах службового розслідування відомості на предмет дотримання вимог, що ставляться до посадових осіб органів Національної поліції та наявності в описаних діях позивача складу дисциплінарного проступку.
Разом з цим, судом в межах розгляду даної справи не досліджувалось питання наявності або відсутності вини в діях позивача щодо вчинення ним будь-якого кримінального правопорушення, а надається правова оцінка обставинам наявності або відсутності вчинення ним дисциплінарного проступку, та, як наслідок, правомірність прийняття оскаржуваних наказів про звільнення позивача.
Досліджені судом матеріали справи підтверджують факт вчинення дисциплінарного проступку позивачем, що виразився в публічних висловлюваннях позивача, які спрямовані на виправдання дій російської федерації, тим самим позивач скоїв дії проти інтересів служби, які суперечать покладеним на нього обов`язкам, підривають довіру до нього як до носія влади
З огляду на підтвердження факту наявності дисциплінарного проступку у діях позивача, суд приходить до висновку, що накази Державної установи "ІНФОРМАЦІЯ_1" від 26 травня 2022 року № 4 с/т та від 26 травня 2022 року № 41 о/с є правомірними та такими, що прийняті відповідно до положень пункту 6 частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію", та не підлягають скасуванню.
Стосовно твердження позивача, що в порушення вимог чинного законодавства матеріали службового розслідування не містять наказу про створення дисциплінарної комісії, суд зазначає, що інформація про створення дисциплінарної комісії, призначення її голови та затвердження персонального складу зазначається в наказі про призначення службового розслідування. Виконуючи вимоги законодавства в наказі про призначення службового розслідування від 25.05.2022 № 3/ст відповідачем визначено голову дисциплінарної комісії та осіб які включені до складу дисциплінарної комісії. Таким чином, дані посилання не є підставою для скасування наказів про звільнення позивача.
Відповідно до частини 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Частиною 1 статті 73 КАС України встановлено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Згідно з ч. ч. 1 та 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. При цьому, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
З огляду на сукупність встановлених фактичних обставин, висновків Верховного Суду у подібних правовідносинах, виходячи із вимог національного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що відповідачем правомірно обрано позивачу такий вид дисциплінарного стягнення, як звільнення з поліції, оскільки вчинений позивачем проступок є таким, що дискредитує звання поліцейського і негативно впливає на рівень авторитету та довіри до органів Національної поліції з боку суспільства; такий захід дисциплінарного впливу застосовано відповідачем обґрунтовано, розсудливо, пропорційно, тобто з урахуванням балансу між несприятливими наслідками та цілями, на досягнення яких він спрямований.
Приймаючи рішення в справі, суд також враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
У зв`язку з цим суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1.
Відповідно до положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати у справі не стягуються.
Керуючись ст.ст. 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Державної установи «ІНФОРМАЦІЯ_1», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Первинна професійна спілка «Правозахисники країни» про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на службі відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України, до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.М. Олійник