Справа № 212/2377/22
Суддя: Овсянніков В. С.
Дата ухвалення: 2022-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 212/2377/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2022 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого-судді Овсяннікова В.С., за участю: секретаря судового засідання Адамян В.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Інспектора роти 4 батальйону 2 взводу 2 УПРАВЛІННЯ ПАТРУЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ В ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ ДЕПАРТАМЕНТ ПАТРУЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ старшого лейтенанта поліції Мачоган С.Ю., Департаменту патрульної поліції в м. Києві про визнання незаконною та скасування постанови,-

встановив:

16 травня 2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Інспектора роти 4 батальйону 2 взводу 2 УПРАВЛІННЯ ПАТРУЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ В ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ ДЕПАРТАМЕНТ ПАТРУЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ старшого лейтенанта поліції Мачоган С.Ю., про визнання незаконною та скасування постанови серії АР № 895775 від 04 травня 2022 року про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що постановою Інспектора роти 4 батальйону 2 взводу 2 УПРАВЛІННЯ ПАТРУЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ В ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ ДЕПАРТАМЕНТ ПАТРУЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ серії ЕАО № 895775 від 04.05.2022 року, ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. за ч. 1ст. 122 КУпАП, з огляду на те, що керуючим транспортним засобом Skoda Fabia Combi, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ,позивач рухався зі швидкістю 77 км. на годину, чим порушив встановлене обмеження швидкісного руху в населеному пункті 24км / год та порушив п. 12.4 ПДР швидкісного режиму в населених пунктах.

Позивач в обґрунтування своїх вимог зазначив, що його зупинив відповідач, не представився, попросив документи, після чого він пішов до авто поліції. Після чого до нього підійшов інший працівник поліції, запитав адресу проживання, після чого він виписав постанов та віддав її ОСОБА_1 . На питання позивача що це за постанова, коли відбуввся розгляд справиЮ які підстави скаладання постанови - відповідей не отримав. При розгляді справи не був ознайомлений зі своїми правами , відео та фото підтвердження правопорушення теж не надав. Вважає, що інспектором було порушено ст. 279 КУпАП порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Просив скасувати постанову від 04.05.2021 року серії АР № 895775 про накладення адміністративного стягнення.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02.06.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, постановлено розгляд справи здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Представник відповідача надав до суду відзив, у якому зазначив наступне. Вважає, позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Посилаючись на ч. 5 ст. 258 КУпАП зазначив, якщо підчас складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185-3 цього кодексу та правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Зі змісту зазначених норм вбачається, шо Національна поліція України уповноважена через своїх співробітників притягувати осіб до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень.

Таким чином, 04.05.2022 поліцейським Управління у відповідності до вищезазначених норм чинного законодавства, було винесено постанову за ч. 1 ст. 122 КУпАп про притягнення позивача до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу розміром 340 гривень. Вказана постанова обґрунтована тим, що позивач, керуючи транспортним засобом Skoda Fabia Combi, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , поблизу буд. 64 по вул. Київська, рухався зі швидкістю 77 км/год, чим порушив п. 12.4 Правил дорожнього руху. Швидкість вимірювалась на лазерний вимірювач TruCam №008376. При цьому акцентуємо увагу суду, що вказана постанова повністю відповідає вимогам, встановленим п. 5 Розділу 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про аміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

В даному випадку притягнення особи до адміністративної відповідальності відбувається у скороченому провадженню. Фіксація, розгляд справи і накладання адміністративного стягнення на правопорушника відбувається безпосередньо на місці його вчинення.

Лазерний вимірювач швидкості TruCam відноситься до ручних вимірювачів швидкості руху транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримання в руках під час вимірювань, здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, а здійснення фото або відеофіксації є додатковою функцією, обмеження якого в роботі нічим не передбачено. Виходячи із зазначеного, просили відмовити у позові у повному обсязі.

ОСОБА_1 надав відповідь на відзив, якій вказав що інспектор під час винесення постанови не переконався що транспортним засобом керував саме він. Додав, що керуючись ч. 1 ст. 122 КУпАП та ст. 40 ЗУ "Про національну поліцію" прилад TruCam при проведенні фіксації швидкості певного транспортного засобу не може утримуватись інспектором поліцію в руках, а повинен бути стаціонарно вмонтованим. Зазначив, що інспектор також проігнорував вимоги ОСОБА_1 відкласти розгляд справи для залучення адвоката.

Пояснив також, що при розмові з інспектором Новак А.М. попрохав надати підтвердження того, що на даній ділянці знаходився встановлений знак, а саме 5.70 - фото, відеофіксування порушень ПДР, котрий інформую про можливість здійснення контролю за порушеннями ПДР за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів. На що, при спілкуванні з інспектором Мачоган С.Ю. було відмовлено, зазначивши, що такі докази відсутні.

Для вимірювання швидкісного режиму технічним приладом TruCam обов`язковою вимогою для притягнення до адміністративної відповідальності за порушення швидкісного режиму є встановлення на певній ділянці дороги дорожніх знаків 5.70 - фото, відеофіксування порушень ПДР, які були відсутні на даній ділянці дороги.

Доказів розміщення вказаного дорожнього знаку та зони його дії не надано у відзиві та не зазначено інспектором під час складання постанови.

ОСОБА_1 подав до суду заяву, у якій просив розглядати справу без його участі, позов підтримав у повному обсязі.

Відповідач Інспектор роти 4 батальйону 2 взводу 2 УПРАВЛІННЯ ПАТРУЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ В ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ ДЕПАРТАМЕНТ ПАТРУЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ старший лейтенант поліції Мачоган С.Ю до суду не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Відповідач Департамент патрульної поліції в м. Києві просили розглянути справу без їх участі, в задоволенні позову просили відмовити.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

За нормою п.1 ч. 1ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні: адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності. Рішення відповідача - постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є правовим актом індивідуальної дії.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституціє юта законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Неправомірні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, прийняті з порушенням прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, можуть бути оскаржені в порядку адміністративного судочинства. Це право передбачено ч. 2ст.55 Конституції України та статтею 6 КАС України.

Статтею 7 КУпАП гарантовано, що ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Правила дорожнього руху відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (ПДР України). Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Судом встановлено, що постановою серії АР № 895775від 04.05.2021 року Інспектора роти 4 батальйону 2 взводу 2 УПРАВЛІННЯ ПАТРУЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ В ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ ДЕПАРТАМЕНТ ПАТРУЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ серії ЕАО № 895775 від 04.05.2022 року, ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. за ч. 1 ст. 122 КУпАП, з огляду на те, що керуючим транспортним засобом Skoda Fabia Combi, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , позивач рухався зі швидкістю 77 км на годину, чим порушив встановлене обмеження швидкісного руху в населеному пункті 24км / год та порушив п. 12.4 ПДР швидкісного режиму в населених пунктах, у зв`язку з чим його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 340,00 грн.

У відповідності до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцієюта законами України.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ч. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Ст. ст. 172, 173 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Речовими доказами є також магнітні, електронні та інші носії інформації, що містять аудіовізуальну інформацію про обставини, що мають значення для справи.

Диспозицією ч. 1 ст. 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення правил дорожнього руху.

Тобто, прилад ТгuСаm при проведенні фіксації швидкості певного транспортного засобу не може триматися руками інспектора поліції, а повинен бути стаціонарно вмонтованим, що доводиться приписами.

Отже, відповідно до наведеної норми працівники поліції можуть розміщувати автоматичну фото та відеотехніку по периметру доріг, зокрема стаціонарно встановлювати вимірювальний пристрій, оскільки термін «монтувати/розміщувати» не можна ототожнювати із використанням в інший спосіб, зокрема тримати в руках.

Тобто, застосування працівником поліції фіксації швидкості транспортного засобу, технічним приладом, який не закріплений стаціонарно та тримається у поліцейського в руках є протиправним та незаконним, а відомості про вчинення особою правопорушення, отримані в такий спосіб, не можуть бути покладені в основу притягнення до адміністративної відповідальності.

Щодо відсутності дорожнього знаку про здійснення відеофіксації, суд виходить з наступного.

Контроль швидкості повинен відбуватися лише в місцях, які облаштовані відповідним знаком Про здійснення відеофіксації (дорожній знак 5.70, 5.45), оскільки вказане обумовлено ч. 2 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», згідно якої інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відео техніку, що здійснює фіксацію, повинна бути розміщена на видному місці.

Відповідачі не спростували доводи позивача в цій частині, будь-яких доказів, пояснень з цього приводу надано не було. При цьому відповідь на відзив було направлено відповідачам і надано судом достатньо часу.

Відповідно до ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є в справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Суд звертає увагу на те, що законодавець встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржуються, - повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх. Крім того, у зв`язку з тим, що більшість доказів адміністративної справи, як правило, утворюється та зберігається у суб`єкта владних повноважень, ч. 2 ст. 77КАС України, зобов`язує відповідача подати до суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписами частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до правової позиції викладеної в постанові Верховного суду від 08 липня 2020 року у справі Ад 177/525/17-а відповідач, який є суб`єктом владних повноважень, відповідно до вимог частини 2статті 71 КАС України, повинен надати належні і допустимі у розумінністатті 70 КАС України докази, які б підтверджували правомірність винесення ним оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення, спростувати твердження позивача.

Оскільки, обов`язок доказування в даних справах покладається на відповідача, суд вважає, що саме відповідачем не надано суду доказів, які б свідчили про те, що під час провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно позивача ним виконані вимоги ст. ст. 268, 280 КУпАП, сам факт правопорушення належними та допустимими доказами не підтверджено, у зв`язку з чим, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова відповідачем прийнята необґрунтовано, тобто без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення та не у спосіб, передбачений нормами КУпАП. Відповідачем не були спростовані доводи позивача у їх сукупності.

Аналіз зазначених норм права та встановлені в судовому засіданні обставини дають суду підстави для висновку про неправомірність винесеної відповідачем постанови про притягнення до адміністративної відповідальності позивача, тому її необхідно скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

За таких обставин, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Належним способом відновлення прав ОСОБА_1 , на захист яких був поданий цей адміністративний позов, є скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 895775 від 04.05.2022 року та закриття справи про адміністративне правопорушення.

Згідно ст. 139 КАС України з Департаменту патрульної поліції в м. Києві на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати, пов`язані зі сплатою судового збору.

Керуючись ст. ст. 90, 245, 246, 255, 271, 272, 286, КАС України, суд,

вирішив:

Справу за позовом ОСОБА_1 до Інспектора роти 4 батальйону 2 взводу 2 УПРАВЛІННЯ ПАТРУЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ В ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ ДЕПАРТАМЕНТ ПАТРУЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ старшого лейтенанта поліції Мачоган С.Ю., Департаменту патрульної поліції в м. Києві про визнання незаконною та скасування постанови, - задовольнити.

Скасувати постанову серії АР № 895775 від 04.05.2022 Інспектора роти 4 батальйону 2 взводу 2 УПРАВЛІННЯ ПАТРУЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ В ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ ДЕПАРТАМЕНТ ПАТРУЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ старшого лейтенанта поліції Мачоган С.Ю., якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. за ч. 1 ст. 122 КУпАП, та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту патрульної поліції в м. Києві на користь ОСОБА_1 витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 496, 20 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Повний текст рішення виготовлено 16 серпня 2022 року.

Суддя: В. С. Овсянніков