Справа № 120/3841/22
Суддя: Воробйова Інна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2022-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2022 р. м. Вінниця Справа № 120/3841/22

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Воробйової Інни Анатоліївни, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 до Липовецької міської ради про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулись ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач 1), ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2 , позивачка 2), ОСОБА_3 (далі - ОСОБА_3 , позивачка 3), ОСОБА_4 (далі- ОСОБА_4 , позивачка 4), ОСОБА_5 (далі - ОСОБА_5 , позивач 5), ОСОБА_6 (далі - ОСОБА_8 , позивачка 6), ОСОБА_7 (далі - ОСОБА_7 , позивачка 7) із позовом до Липовецької міської ради (далі - Липовецька міськрада , відповідач), в якому просили :

- визнати протиправною бездіяльність щодо не розгляду клопотань про отримання дозволів на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею по 2 га для кожного окремо на території Липовецької міської ради, за межами населеного пункту Вінницького району Вінницької області;

- зобов`язати на найближчому засіданні сесії прийняти рішення, яким надати дозвіл на розробку проектів земелустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селняського господарства площею по 2 га для кожного окремо на території Липовецької міської ради , за межами населеного пункту Вінницького району Вінницької області.

В обгрунтування позовних вимог позивачі вказують, що за наслідком розгляду їх клопотань про надання дозволу на розробку проекту землеустрою не прийнято відповідне рішення.

16.05.2022 р. ухвалою відкрито провадження у справі та визначено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Письмової позиції щодо заявлених вимог від відповідача не надходило, хоча ухвала про відкриття доставлена до електронного кабінету, що відповідає вимогам КАС України.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши докази, суд встановив наступне.

14.02.2022 р. ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 звернулись до Липовецької міської ради із клопотаннями про надання дозволів на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селняського господарства площею по 2 га для кожного окремо на території Липовецької міської ради. До клопотань долучено графічні матеріали та копії паспортів із кодами.

Однак, відповідні рішення за наслідком розгляду клопотань не прийнято.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд керується та виходить з наступного.

Частиною першою статті 122 ЗК України визначено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Пунктом "в" частини третьої статті 116 ЗК України встановлено, що безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 121 ЗК України, громадяни України мають право на безоплатну передачу земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2.0 гектара.

Із положень статті 118 ЗК України випливає, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, клопотання подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з частиною сьомою цієї статті відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Отже, як видно підставами для відмови у наданні дозволу є: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Дані підстави є вичерпними та не передбачають відмови у зв`язку з перебуванням земельної ділянки в оренді іншої особи.

При цьому, за наслідком розгляду відповідно клопотаня відповідний орган або дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні, про що приймає відповідне рішення.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Згідно з частинами першою та другою статті 59 зазначеного Закону рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

Отже як видно, питання безоплатної передачі земельних ділянок комунальної власності у власність громадян є виключною компетенцією органу місцевого самоврядування, яким в даному випадку є Липовецька міська рада.

Судом встановлено, що позивачі у визначеному законодавством порядку звернувлись до відповідача щодо надання дозволу на розробку проекту земелустрою, проте, відповідач одне із передбачених законодавцем рішень у спосіб встановлений законом (шляхом прийняття рішення на пленарному засіданні ради) та у строки встановлені законом - не прийняв, а тому суд дійшов висновку про допущення відповідачем протиправної бездіяльності.

Відповідного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові №826/14320/17 від 19.08.2021 в аналогічній справі.

Враховуючи викладене, суд обираючи ефективний спосіб захисту, керуючись ст. 245 КАС України, вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльності Липовецької міської ради щодо неприйняття рішення за наслідком розгляду клопотань від 14.02.2022 р. у спосіб визначений статтею 118 ЗК України.

Оціннючи вимоги про надання дозволів на розробку проектів, суд зазначає таке.

Згідно з ч. 4ст. 245 КАС Україниу випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

При цьому, як зазначено в п. 4.1рішення Конституційного суду України від 02.11.2004 №15-рп/2004суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує захист гарантованихКонституцієюта законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.

Так, у рішенні від 30.01.2003 №3-рп/2003 Конституційний Суд України зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданихконституцієюабо законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13).

Згідно з ч. 2ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях визначив окремі ознаки принципу верховенства права у розбудові національних систем правосуддя та здійсненні судочинства, яких мають дотримуватись держави - члени Ради Європи, що підписалиКонвенцію про захист прав людини і основоположних свобод1950 року.

Суд бере до уваги правову позицію Європейського суду з прав людини, яка викладена в рішенні у справі "Пономарьов проти України" від 03.04.2008, в якому Суд наголосив, що "право на справедливий судовий розгляд", яке гарантовано п. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду.

Відповідно до ст. 8 Загальної декларації з прав людини 1948 року кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй Конституцією або законом.

Також ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

У справі "East/West Alliance Limited" проти України" (№ 19336/04) Суд вказує, що дія статті 13 вимагає надання національного засобу юридичного захисту у спосіб, який забезпечує вирішення по суті поданої за Конвенцією "небезпідставної скарги" та відповідне відшкодування, хоча договірним державам надається певна свобода дій щодо вибору способу, в який вони виконуватимуть свої конвенційні зобов`язання за цим положенням. Межі обов`язків за статтею 13 різняться залежно від характеру скарги заявника відповідно до Конвенції. Незважаючи на це, засоби юридичного захисту, які вимагаються за статтею 13 Конвенції, повинні бути ефективними як у теорії, так і на практиці (Kudla v. Polandа № 30210/96).

Тобто, спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Таким чином, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

При цьому, умови, за яких орган відмовляє у наданні дозволу, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, орган повинен надати дозвіл. Ці повноваження та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу - надати дозвіл або не надати (відмовити). За законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями. Тому зазначені повноваження не є дискреційними.

Таким чином, зобов`язання судом суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, які належать до його компетенції, не буде привласненням судом собі таких повноважень і функцій відповідача, оскільки суд в цьому разі не вирішує питання надання дозволу на розробку проекту землеустрою, а лише зобов`язує його діяти у спосіб та в межах повноважень, визначенихстаттею 118 ЗК України.

Відтак суд вважає, що повноваження відповідача із вчинення таких дій не є дискреційними, оскільки не здійснюється суб`єктом владних повноважень на власний розсуд, при їх реалізації відповідач позбавлений можливості обирати із свободою розсуду варіант власної поведінки, оскільки зазначені повноваження реалізуються у чіткій відповідності із вимогами ЗК України, які не наділяють його повноваженнями самостійно обирати один із кількох варіантів прийняття рішення.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 23.05.2018 року у справі №825/602/17, від 06.03.2019 року у справі №1640/2594/18, від 11.09.2019 року у справі №819/570/18 та постанові Сьомого апеляційного адміністративного суду від 20 червня 2022 року у справі №120/12920/21-а.

Відтак, суд доходить висновку про небхідність зобов`язати відповідача прийняти рішення про надання дозволів на розробку проектів землеустрою. Однак, суд не вважає за необхідне встановлювати термін прийняття таких (рішень), оскільки відповідні регламенти та процедури розгляду на сесії певних питань визначені відповідними нормативно-правовими актами, які не може нівелювати судове рішення. А отже вимога "про прийняти рішення на найближчій сесії " не підлягає задоволенню.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів позивачів, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вказує, що відповідно до частини третьої статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених вимог.

Враховуючи наведену норму, витрати понесені позивачем у даній справі в сумі 992,40 грн. судового збору підлягають відшкодуванню частково у розмірі 661, 60 грн. (2/3 задоволених вимог).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Липовецької міської ради, що полягає у неприйнятті рішення за результатами розгляду клопотання ОСОБА_1 стосовно отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею по 2 га, яка розташована на території Липовецької міської ради.

Зобов`язати Липовецьку міську раду прийняти рішення про надання ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею по 2 га, яка розташована на території Липовецької міської ради, за межами населеного пункту Вінницького району Вінницької області.

Визнати протиправною бездіяльність Липовецької міської ради, що полягає у неприйнятті рішення за результатами розгляду клопотання ОСОБА_2 стосовно отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею по 2 га, яка розташована на території Липовецької міської ради.

Зобов`язати Липовецьку міську раду прийняти рішення про надання ОСОБА_2 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею по 2 га, яка розташована на території Липовецької міської ради, за межами населеного пункту Вінницького району Вінницької області.

Визнати протиправною бездіяльність Липовецької міської ради, що полягає у неприйнятті рішення за результатами розгляду клопотання ОСОБА_3 стосовно отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею по 2 га, яка розташована на території Липовецької міської ради.

Зобов`язати Липовецьку міську раду прийняти рішення про надання ОСОБА_3 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею по 2 га, яка розташована на території Липовецької міської ради, за межами населеного пункту Вінницького району Вінницької області.

Визнати протиправною бездіяльність Липовецької міської ради, що полягає у неприйнятті рішення за результатами розгляду клопотання ОСОБА_4 стосовно отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею по 2 га, яка розташована на території Липовецької міської ради.

Зобов`язати Липовецьку міську раду прийняти рішення про надання ОСОБА_4 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею по 2 га, яка розташована на території Липовецької міської ради, за межами населеного пункту Вінницького району Вінницької області.

Визнати протиправною бездіяльність Липовецької міської ради, що полягає у неприйнятті рішення за результатами розгляду клопотання ОСОБА_5 стосовно отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею по 2 га, яка розташована на території Липовецької міської ради.

Зобов`язати Липовецьку міську раду прийняти рішення про надання ОСОБА_5 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею по 2 га, яка розташована на території Липовецької міської ради, за межами населеного пункту Вінницького району Вінницької області.

Визнати протиправною бездіяльність Липовецької міської ради, що полягає у неприйнятті рішення за результатами розгляду клопотання ОСОБА_6 стосовно отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею по 2 га, яка розташована на території Липовецької міської ради.

Зобов`язати Липовецьку міську раду прийняти рішення про надання ОСОБА_6 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею по 2 га, яка розташована на території Липовецької міської ради, за межами населеного пункту Вінницького району Вінницької області.

Визнати протиправною бездіяльність Липовецької міської ради, що полягає у неприйнятті рішення за результатами розгляду клопотання ОСОБА_7 стосовно отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею по 2 га, яка розташована на території Липовецької міської ради.

Зобов`язати Липовецьку міську раду прийняти рішення про надання ОСОБА_7 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею по 2 га, яка розташована на території Липовецької міської ради, за межами населеного пункту Вінницького району Вінницької області.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 661, 60 (шістсот шістдесят однієї гривні 60 копійок ) за рахунок бюджетних асигнувань Липовецької міської ради (вул.Героїв Майдану, 4, м.Липовець, Вінницька область, ).

Стягнути на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір в сумі 661, 60 (шістсот шістдесят однієї гривні 60 копійок ) за рахунок бюджетних асигнувань Липовецької міської ради (вул.Героїв Майдану, 4, м.Липовець, Вінницька область, ).

Стягнути на користь ОСОБА_3 сплачений судовий збір в сумі 661, 60 (шістсот шістдесят однієї гривні 60 копійок ) за рахунок бюджетних асигнувань Липовецької міської ради (вул.Героїв Майдану, 4, м.Липовець, Вінницька область, ).

Стягнути на користь ОСОБА_4 сплачений судовий збір в сумі 661, 60 (шістсот шістдесят однієї гривні 60 копійок ) за рахунок бюджетних асигнувань Липовецької міської ради (вул.Героїв Майдану, 4, м.Липовець, Вінницька область, ).

Стягнути на користь ОСОБА_5 сплачений судовий збір в сумі 661, 60 (шістсот шістдесят однієї гривні 60 копійок ) за рахунок бюджетних асигнувань Липовецької міської ради (вул.Героїв Майдану, 4, м.Липовець, Вінницька область, ).

Стягнути на користь ОСОБА_6 сплачений судовий збір в сумі 661, 60 (шістсот шістдесят однієї гривні 60 копійок ) за рахунок бюджетних асигнувань Липовецької міської ради (вул.Героїв Майдану, 4, м.Липовець, Вінницька область, ).

Стягнути на користь ОСОБА_7 сплачений судовий збір в сумі 661, 60 (шістсот шістдесят однієї гривні 60 копійок ) за рахунок бюджетних асигнувань Липовецької міської ради (вул.Героїв Майдану, 4, м.Липовець, Вінницька область, ).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач 1 : ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Позивачка 2: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Позивачка 3: ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Позивачка 4: ОСОБА_4 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ).

Позивач 5: ОСОБА_5 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_5 ).

Позивачка 6: ОСОБА_6 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_6 ).

Позивачка 7: ОСОБА_7 ( АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_7 ).

Відповідач: Липовецька міська рада (вул.Героїв Майдану, 4, м.Липовець, Вінницька область, ).

Повний текст рішення сформовано: 16.08.2022 р.

Суддя Воробйова Інна Анатоліївна