Справа № 380/3257/21
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2022-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2022 рокуЛьвівСправа № 380/3257/21 пров. № А/857/8072/22
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

судді-доповідача Шинкар Т.І.,

суддів Іщук Л.П.,

Обрізка І.М.,

секретаря судового засідання Максим Х.Б.,

розглянувши у судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Чернявського Руслана Івановича представника ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду (головуючий суддя Мричко Н.І.), ухвалене у відкритому судовому засіданні в м.Львові о 13 год. 18 хв. 05 травня 2022 року, повне судове рішення складено 10 травня 2022 року, у справі №380/3257/21 за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

11.03.2021 ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області (далі Управління), просив: - визнати протиправним та скасувати рішення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області Сокальського відділення у формі постанови від 31.05.2018 №1322/221/221/3 щодо затримання страхових виплат та надання соціальних послуг до з`ясування всіх обставин; - зобов`язати Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Львівської області в особі Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області Сокальського відділення, виплатити призначену відповідно до постанови Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області Сокальського відділення за №1322/221/221/1 від 21.05.2018 одноразову допомогу в разі стійкої втрати професійної працездатності в сумі 14977,00 грн; - зобов`язати Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Львівської області в особі Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області Сокальського відділення, виплатити призначену відповідно до постанови Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області Сокальського відділення за №1322/221/221/2 від 21.05.2018 - місячні грошові виплати в розмірі 7162,08 грн., з 12.04.2018 по 11.04.2019 включно, виплату щомісячних виплат за квітень 2018 року провести в розмірі 4535,98грн.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 05 травня 2022 року в задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що у матеріалах справи наявні копії таких актів (форма П-4 від 28.02.2018), в одному з яких зазначено, що стаж роботи позивача у цеху, в умовах впливу шкідливих факторів становить 04 роки 11 місяців, а в іншому 04 роки 11 місяців ВП шахта «Степова» та 19 років 10 місяців водій вантажного автомобіля ВАТ «Червоноградська автобаза». Суд першої інстанції вказав, що акт розслідування професійного захворювання, у відповідності до частини першої статті 43 Закону України №1105-XIV, є одним із документів, на підставі яких встановлюється наявність підстав для призначення страхових виплат та зазначив, що розбіжність у примірниках акта розслідування професійного захворювання, на думку суду, є достатньою підставою, згідно з частиною третьою статті 44 Закону України №1105-XIV, для затримки страхових виплат до з`ясування підстав для виплат. Суд першої інстанції дійшов висновку про відповідність оскарженої постанови критеріям правомірності рішень суб`єктів владних повноважень, викладеним у частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому така є правомірною та не підлягає скасуванню.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 представник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, просить скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05 травня 2022 року та ухвалити нове, яким позов задовольнити. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що Сокальським відділенням поліції Червоноградського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області внесено відомості до єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні №0000521, правова кваліфікація за ч.1 ст.358 КК України, яке розпочато 11.08.218 по 18.05.2022 - жодній особі не було повідомлено про підозру. Скаржник вважає, що в Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області Сокальського відділення відсутні підстави в подальшому затримувати страхові виплати та дії фонду щодо затримки виплат є незаконними та такими що порушують права позивача. Скаржник вказує, що приписи чинного законодавства передбачають вичерпний перелік підстав, за наявності яких можуть бути припинені відповідні страхові виплати.

Управління подало відзив на апеляційну скаргу, навівши підстави за яких вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

В судовому засіданні представник відповідача щодо апеляційної скарги заперечив, просив залишити в силі рішення суду першої інстанції, скаржник в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що відповідно до частини 2 статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) не перешкоджає розгляду справи.

Згідно з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що оскаржуване рішення суду першої інстанції вимогам статті 242 КАС України відповідає.

Як встановлено судом першої інстанції з матеріалів справи, 15.05.2018 ОСОБА_1 звернувся до Сокальського відділення УВД ФССУ у Львівській області з заявою про призначення страхової виплати у зв`язку з нещасним випадком на виробництві, що стався за час роботи на ВП «Шахта» «Степова» ДП «Львіввугілля».

До заяви додано: акт розслідування хронічного професійного захворювання за формою П-4, висновок МСЕК про ступінь втрати професійної працездатності, довідку про середню заробітну плату (доход), копію трудової книжки або витяг з неї, засвідчені страхувальником або підписом працівника робочого органу виконавчої дирекції Фонду Копію паспорту та РНОКПП.

Постановою Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області Сокальського відділення від 21.05.2018 призначено ОСОБА_1 одноразову допомогу в разі стійкої втрати професійної працездатності в сумі 14977 грн. Зазначено, що потерпілий ОСОБА_1 перебуває на обліку з 12 квітня 2018 року, має зареєстрований страховий випадок профзахворювання, що отримане 14 лютого 2018 року За висновком МСЕК від 12 квітня 2018 року серії 10ААА №267670 потерпілому ОСОБА_1 встановлена стійка втрата професійної працездатності 50% та 3 групи інвалідності, з повторним оглядом 12 квітня 2019 року. Постановлено виплатити призначену суму впродовж місяця з дня визначення МСЕК стійкої втрати професійної працездатності.

Також 21 травня 2018 року постановою Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області Сокальського відділення за №1322/221/221/2 призначено ОСОБА_1 щомісячну грошову виплату в розмірі 7162,08 грн., як зазначено у постанові, виплати провадити з 12 квітня 2018 року по 11 квітня 2019 року включно, а також постановлено провести донарахування щомісячних виплат за квітень 2018 року в розмірі 4535,98 грн.

В подальшому, при перевірці справи про страхові виплати потерпілого ОСОБА_1 виявлено розбіжність даних в примірнику акту розслідування хронічного професійного захворювання (форма П-4), який знаходиться у справі потерпілого та в примірнику акта поданого на МСЕК, що стало підставою для прийняття Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області Сокальського відділення 31 травня 2018 року постанови №1322/221/221/3 про затримання страхових виплат та наданні соціальних послуг потерпілому ОСОБА_1 до з`ясування всіх обставин.

Вважаючи вказану постанову протиправною, ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 № 1105-XIV, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі Закон №1105-XIV).

Відповідно до пункту 10 частини 1 статті 1 Закону № 1105-XIV страхові випадки за соціальним страхуванням від нещасних випадків - нещасний випадок на виробництві або професійне захворювання (у тому числі встановлене чи виявлене в період, коли потерпілий не перебував у трудових відносинах з підприємством, на якому він захворів), що спричинили застрахованому професійно зумовлену фізичну чи психічну травму; нещасний випадок або професійне захворювання, яке сталося внаслідок порушення застрахованим нормативних актів про охорону праці.

Згідно з положеннями статті 16 Закону № 1105-XIV застраховані особи мають право, зокрема: на отримання у разі настання страхового випадку матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг, передбачених цим Законом; оскарження дії страховика, страхувальника-роботодавця щодо надання матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг; судовий захист своїх прав.

Застраховані особи зобов`язані: надавати страхувальнику, страховику достовірні документи, на підставі яких призначається матеріальне забезпечення та надаються соціальні послуги відповідно до цього Закону; своєчасно повідомляти страхувальника та страховика про обставини, що впливають на умови або зміни розміру матеріального забезпечення та соціальних послуг.

Застрахована особа несе відповідальність згідно із законом за незаконне одержання з її вини (підроблення, виправлення в документах, подання недостовірних відомостей тощо) матеріального забезпечення та соціальних послуг за соціальним страхуванням.

Пунктом 1 частини 1 статті 35 Закону № 1105-XIV встановлено, що страхуванню від нещасного випадку підлягають особи, які працюють на умовах трудового договору (контракту), цивільно-правового договору, на інших підставах, передбачених законом, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності та господарювання, у тому числі в іноземних дипломатичних та консульських установах, інших представництвах нерезидентів, або у фізичних осіб, а також обрані на виборні посади в органах державної влади, органах місцевого самоврядування та в інших органах, фізичні особи - підприємці, особи, які провадять незалежну професійну діяльність, члени фермерського господарства, якщо вони не належать до осіб, які підлягають страхуванню від нещасного випадку на інших підставах.

Відповідно до частин 1, 2 статті 36 Закону № 1105-XIV страховими виплатами є грошові суми, які Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку. Факт нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання розслідується в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України, відповідно до Закону України «Про охорону праці».

Страхові виплати складаються із: 1) страхової виплати втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (далі - щомісячна страхова виплата); 2) страхової виплати в установлених випадках одноразової допомоги потерпілому (членам його сім`ї та особам, які перебували на утриманні померлого); 3) страхової виплати дитині, яка народилася з інвалідністю внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності; 4)страхових витрат на медичну та соціальну допомогу (частина 7 статті 36 Закону № 1105-XIV).

Відповідно до частини 1 статті 43 Закону № 1105-XIV для розгляду справ про страхові виплати до Фонду подаються: 1) акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування професійного захворювання за встановленими формами та/або висновок МСЕК про ступінь втрати професійної працездатності застрахованого чи копія свідоцтва про його смерть; 2)документи про необхідність подання додаткових видів допомоги.

Згідно з статтею 44 Закону № 1105-XIV фонд розглядає справу про страхові виплати на підставі заяви потерпілого або заінтересованої особи за наявності усіх необхідних документів і приймає відповідні рішення у десятиденний строк, не враховуючи дня надходження зазначених документів.

Рішення оформляється постановою, в якій зазначаються дані про осіб, які мають право на страхові виплати, розміри виплат на кожного члена сім`ї та їх строки або обґрунтування відмови у виплатах; до постанови додаються копії необхідних документів.

Фонд може затримати страхові виплати до з`ясування підстав для виплат, якщо документи про нещасний випадок оформлені з порушенням установлених вимог.

Отже, Фонд соцстрахування є органом, який на підставі певних документів приймає рішення про розмір страхових виплат у зв`язку з професійним захворюванням, які мають здійснюватися потерпілому, а за наявності підстав затримати такі.

Як встановлено судом першої інстанції з матеріалів справи, позивачу постановою від 21.05.2018 № 1322/221/221/1 призначено одноразову допомогу в разі стійкої втрати професійної працездатності у сумі 14977,00 грн та постановою від 21.05.2018 №1322/221/221/2 призначено щомісячну грошову виплату у розмірі 7162,08 грн.

В оскарженій постанові від 31.05.2018 Управлінням встановлено, що при перевірці справи про страхові виплати позивача виявлено розбіжність даних у примірнику акта розслідування хронічного професійного захворювання, який знаходиться у справі позивача, та у примірнику акта, поданого на МСЕК.

У матеріалах справи наявні копії таких актів (форма П-4 від 28.02.2018), в одному з яких зазначено, що стаж роботи позивача у цеху, в умовах впливу шкідливих факторів становить 04 роки 11 місяців, а в іншому 04 роки 11 місяців ВП шахта «Степова» та 19 років 10 місяців водій вантажного автомобіля ВАТ «Червоноградська автобаза».

Виявлений факт розбіжностей в акті розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання стало підставою для внесення Сокальським ВП Червоноградського ВП ГУ НП у Львівській області відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000521 від 11.08.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 358 КК України.

Як пояснив в суді апеляційної інстанції представник відповідача, з моменту прийняття відповідачем постанов від 21.05.2018 №1322/221/221/1 про призначення одноразової допомоги в разі стійкої втрати професійної працездатності у сумі 14977,00 грн і №1322/221/221/2 про призначення щомісячної грошової виплати у розмірі 7162,08 грн. та до моменту прийняття оскаржуваної постанови від 31.05.2018 №1322/221/221/3 щодо затримання страхових виплат та надання соціальних послуг до з`ясування всіх обставин, жодних виплат позивачу Управління не проводило, а тому обґрунтовано з дотриманням законодавчих приписів прийнято постанову про затримку страхових виплат, а не про їх припинення, на що акцентує увагу позивач, як на одну з підстав скасування такої постанови.

Оскільки акт розслідування професійного захворювання відповідно до частини 1 статті 43 Закону України №1105-XIV є одним із документів, на підставі яких встановлюється наявність підстав для призначення страхових виплат, а тому розбіжність у примірниках акта розслідування хронічного професійного захворювання, який поданий позивачем із актом, який знаходиться в ГУ Держпраці у Львівській області, на переконання суду апеляційної інстанції, є достатньою підставою, згідно з частиною 3 статті 44 Закону України №1105-XIV, для затримки страхових виплат до з`ясування підстав для виплат.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За встановлених обставин, надаючи правову оцінку аргументам сторін, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що оскаржувана постанови від 31.05.2018 №1322/221/221/3 щодо затримання страхових виплат та надання соціальних послуг прийнята відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, та обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), отже, як вірно зазначено судом першої інстанції, така відповідає викладеним у частині 2 статті 2 КАС України критеріям, а тому є правомірною та не підлягає скасуванню.

Згідно з частиною 2 статті 6 КАС України та статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

З огляду на викладене, враховуючи положення статті 316 КАС України, прецедентну практику ЄСПЛ, суд апеляційної інстанції приходить переконання, що судом першої інстанції у рішенні викладено мотиви правомірності прийняття відповідачем оскаржуваної постанови, на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи, правильно застосовано норми матеріального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Керуючись статтями 229, 241, 243, 308, 310, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Чернявського Руслана Івановича представника ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05 травня 2022 року у справі №380/3257/21 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач Т. І. Шинкар
судді Л. П. Іщук
І. М. Обрізко
Повне судове рішення оформлене суддею-доповідачем 17.08.2022 згідно з ч.3 ст.321 КАС України