Справа № 300/2307/22
Суддя: Микитюк Р.В.
Дата ухвалення: 2022-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" серпня 2022 р. справа № 300/2307/22

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Микитюка Р.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_1 (надалі також - позивач, ОСОБА_1 ), 07.06.2022 звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі - відповідач, ГУ ПФУ в Івано-Франківській області), в якому просить визнати протиправними дії відповідача, що полягають в обмеженні позивачу загального розміру пенсії за вислугу років, максимальним розміром, що не перевищує десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність, при обчисленні розміру пенсії для її виплати, визнати протиправними дії відповідача, що полягають у зменшенні відсоткового значення розміру пенсії позивача з 77% до 70% сум грошового забезпечення та зобов`язати відповідача на підставі рішень Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05.09.2018 у справі №0940/1374/18, від 10.03.2020 у справі №300/252/20, від 22.02.2022 у справі №300/7121/21, здійснити з 01.12.2019 перерахунок та виплату пенсії позивачу відповідно до довідки №679 від 03.06.2021 про розмір грошового забезпечення станом на листопад 2019, виданої Державною установою "ТМО МВС України в Івано-Франківській області", з розрахунку 77% грошового забезпечення, без обмеження максимальним розміром, що не перевищує десяти прожиткових мінімумів для осіб, які втратили працездатність, з урахуванням виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначила, що ГУ ПФУ в Івано-Франківській області на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22.02.2022 №300/7121/21 здійснено перерахунок пенсії з 01.12.2019. При цьому при проведенні такого перерахунку неправомірно змінено відсотковий розмір пенсії з 77% до 70% грошового забезпечення, що призвело до невірного визначення розміру пенсії позивача. Представник позивача вважає, що перерахунок пенсії повинен здійснюватися із застосуванням норми, що визначає основний розмір пенсії у відсотках від грошового забезпечення, яка діяла на момент призначення пенсії, а також просить здійснювати виплату пенсії позивача без обмеження максимальним розміром. Вважає, що такі дії відповідача суттєво звужують права позивача та порушують інтереси, тому звернулася до суду з даним позовом.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13.06.2022 відкрито провадження у даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (а.с.17-18).

Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області скористалося правом подання відзиву, який отримано судом 30.06.2022 за №0900-0902-7/21456 від 27.06.2022, в якому представниця відповідача зазначила, що з 01.05.2014 набрали чинності зміни до Закону №2262-XII від 01.01.1992, внесені Законом України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" №1166-VII від 27.03.2014, відповідно до яких максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до статті 13 Закону №2262-XII, не повинен перевищувати 70% відповідних сум грошового забезпечення. Вказана норма була чинною на момент проведення позивачу спірного перерахунку пенсії та підлягала застосуванню пенсійним органом. Звернула увагу, що у колишнього працівника правоохоронних органів, який отримує нову довідку про склад грошового забезпечення для перерахунку пенсії, відбуваються фактичні зміни у пенсійній справі і в правовому регулюванні відносин, які визначають порядок перерахунку його пенсії. З урахуванням наведеного, представниця відповідача вважає, що вимоги позивача щодо здійснення перерахунку та виплати пенсії з урахуванням грошового забезпечення в розмірі 77% є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. Крім того зазначила, що 01.01.2016 набули чинності норми Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24.12.2015 №911-III, відповідно до якого "Тимчасово, у період з 1 січня 2016 по 31 грудня 2016, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень". Також Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 №1774-VIII, який набрав чинності 01.01.2017 строк тимчасової дії положення про обмеження розміру пенсії продовжено до 31.12.2017, тобто, законодавець установив обмеження пенсії до кінця 2017 в розмірі 10740 грн. Відповідно до закону України "Про державний бюджет України на 2018 рік" прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність на 01.01.2018 становив 1373 грн, розмір якого з 01.07.2018 підвищився до 1435 грн, а з 01.12.2018 до 1497 грн. У зв`язку з цим переглядався максимальний розмір пенсії, передбачений ст. 43 Закону: з 01.07.2018, із 13730 грн до 14350 грн та з 01.12.2018 до 17490 грн. відповідно до Закону України "Про державний бюджет України на 2019 рік" прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність на 01.07.2019 становив 1564 грн, розмір якого з 01.12.2019 підвищився до 1638 грн. У відповідності до Закону України "Про державний бюджет України на 2020 рік" прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність на 01.07.2020 становив 1712 грн. З 01.07.2021 прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність становив 1854 грн. У зв`язку з цим максимальний розмір пенсії, передбачений ст. 43 Закону становив 18540 грн, а з 01.12.2021 прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність становить 1934 грн, а максимальний розмір пенсії становить 19340 грн. Просила суд у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі (а. с. 23-32).

Суд, розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, встановив такі обставини.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області з 18.04.2014 та отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Щодо визнання протиправними дії відповідача, що полягають у зменшенні відсоткового значення розміру пенсії позивача з 77% до 70% сум грошового забезпечення та зобов`язати відповідача на підставі рішень Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05.09.2018 у справі №0940/1374/18, від 22.02.2022 у справі №300/7121/21, здійснити з 01.12.2019 перерахунок та виплату пенсії позивачу відповідно до довідки №679 від 03.06.2021 про розмір грошового забезпечення станом на листопад 2019, виданої Державною установою "ТМО МВС України в Івано-Франківській області", з розрахунку 77% грошового забезпечення, з урахуванням виплачених сум, суд зазначає таке.

Згідно з протоколом за пенсійною справою (НГУ) від 17.12.2019 (а. с. 13), пенсія позивача обраховувалась з урахуванням основних і додаткових видів грошового забезпечення, виходячи з 77% розміру грошового забезпечення при вислузі 32 роки.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22.02.2022 у справі №300/7121/21, яке набрало законної сили 25.03.2022, визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області у здійсненні перерахунку та виплаті ОСОБА_1 пенсії з 01.12.2019, відповідно до довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Івано-Франківській області» від 03.06.2021 №679 про розмір грошового забезпечення позивача, визначеного станом на листопад 2019 року та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити з 01.12.2019 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 із врахуванням основних та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, визначених станом на листопад 2019 відповідно до довідки наданої Державною установою «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Івано-Франківській області» від 03.06.2021 року №679 про розмір грошового забезпечення позивача, з урахуванням проведених платежів.

На виконання зазначеного рішення ГУ ПФУ в Івано-Франківській області здійснило позивачу перерахунок пенсії за вислугу років у розмірі 70% суми грошового забезпечення, внаслідок чого загальний розмір нарахованої основної пенсії (з надбавками) склав 23254,31 грн (а. с. 13 зворотна сторона).

Позивач звернувся до ГУ ПФУ в Івано-Франківській області із заявою, в якій просив провести перерахунок та виплату пенсії за вислугу років, виходячи з розрахунку 77% грошового забезпечення на підставі довідки від 03.06.2021 року №679, виданої Державною установою "Територіальне медичне об`єднання МВС України в Івано-Франківській області", з урахуванням раніше проведених виплат (а. с. 10).

Листом від 18.05.2022 за №1798-1722/Г-0900-22 відповідач повідомив ОСОБА_1 , що на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22.02.2022 у справі №300/7121/21 проведено перерахунок його пенсії з 01.12.2019. (а.с. 11-12).

Вважаючи протиправною відмову відповідача щодо здійснення перерахунку пенсії, виходячи з розрахунку 77% від суми місячної заробітної плати на підставі довідки від 03.06.2021 року №679, виданої Державною установою "Територіальне медичне об`єднання МВС України в Івано-Франківській області", позивач звернувся з цим позовом до суду.

Надаючи оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд виходить з таких підстав та мотивів.

Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи подані докази, суд керується Конституцією України, Кодексом адміністративного судочинства України, враховує приписи законів, а також підзаконних нормативно-правових актів у відповідних редакціях, чинних на момент виникнення спірних правовідносин, зокрема, Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 №2262-XII (далі - Закон №2262-XII); Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 №3668-VI (далі - Закон №3668-VI); Закону України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" 27.03.2014 №1166-VII (далі - Закон №1166-VII); Постанови Кабінету Міністрів України "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" від 21.02.2018 №103 (далі - Постанова №103); Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 за №45 (далі - Порядок №45).

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, є Закон №2262-XII. Цим Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

За приписами частини 4 статті 63 Закону №2262-XII (в редакції чинній на момент перерахунку пенсії) усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 21.02.2018 за №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб", згідно з пунктом 1 якої передбачено перерахувати пенсії, призначених згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" до 1 березня 2018 року (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 1 березня 2018 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 за №988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції".

Порядок проведення перерахунку пенсій встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 за №45 "Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року за №393", яка набрала чинності 20.02.2008.

Пунктами 1, 2 та 3 Порядку №45 (в редакції, чинній на час перерахунку) визначено, що пенсії, призначені відповідно до Закону №2262-XII, у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом, перераховуються на умовах та в розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

Пенсійний фонд України після прийняття Кабінетом Міністрів України рішення щодо перерахунку пенсій та отримання відповідного повідомлення від Мінсоцполітики повідомляє своїм головним управлінням в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі (надалі по тексту також - головні управління Пенсійного фонду України) про підстави для проведення перерахунку пенсій та про необхідність підготовки списків осіб, пенсії яких підлягають перерахунку (далі - списки), та надсилає відповідну інформацію Міноборони, МВС, Національній поліції, Мін`юсту, Мінінфраструктури, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, ДФС, Управлінню державної охорони, Адміністрації Держспецзв`язку, Адміністрації Держприкордонслужби, ДСНС (далі - державні органи).

Головні управління Пенсійного фонду України у десятиденний строк з моменту надходження зазначеного повідомлення складають списки за формою згідно з додатком 1 та подають їх органам, які уповноважені рішеннями керівників державних органів (далі - уповноважені органи) видавати довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії.

На підставі списків уповноважені органи готують довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, для кожної особи, зазначеної в списку, за формою згідно з додатками 2 і 3 (далі - довідки) та у місячний строк подають їх головним управлінням Пенсійного фонду України.

Довідки видаються державним органом, з якого особи були звільнені із служби, якщо інше не передбачено цим Порядком.

Отже, відповідно до даних норм, підставою для перерахунку раніше призначених пенсій за правилами коментованого Закону в першу чергу є прийняття Кабінетом Міністрів України рішення відповідно до пункту 1 Порядку №45 та подання органами, передбаченими цим Порядком, відповідних повідомлень до територіальних органів Пенсійного фонду України.

Згідно з пунктом "а" частини 1 статті 12 Закону №2262-ХІІ (в редакції, чинній на час призначення позивачу пенсії) особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають на день звільнення зі служби вислугу 20 років і більше.

Відповідно до вимог пункту "а" частини 1 статті 13 Закону №2262-ХІІ (в редакції, чинній на час призначення позивачу пенсії) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Частиною 2 вказаної статті Закону №2262-ХІІ (в редакції на час призначення позивачу пенсії) загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.

Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 за №3668-VI, який набрав чинності з 01.10.2011, внесено зміни до частини 2 статті 13 Закону №2262-ХІІ, якими цифри " 90" замінено цифрами " 80" (максимальний розмір пенсії).

У подальшому, Законом України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" від 27.03.2014 за №1166-VII, який набрав чинності 19.04.2014, внесено зміни у частину другу статті 13 Закону №2262-ХІІ, згідно з якими цифрове значення " 80" замінено цифрами " 70" (максимальний розмір пенсії).

Таким чином, з 19.04.2014 положення частини 2 статті 13 Закону №2262-ХІІ щодо визначення граничного розміру пенсії за вислугу років 90% відповідних сум грошового забезпечення втратили чинність у зв`язку з внесенням змін до редакції цієї статті Законом №1166-VII, замінивши такий граничний розмір на 70%.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, відповідачем, керуючись Постановою №103, з 01.01.2018 проведено ОСОБА_1 перерахунок пенсії, починаючи з 01.01.2018, з урахуванням грошового забезпечення, яке включало посадовий оклад, оклад за військове звання, процентна надбавка за вислугу років, премію. При цьому, відповідач застосував новий максимальний розмір грошового забезпечення - 70%, який визначений частиною 2 статті 13 Закону №2262-ХІІ, в редакції станом на момент здійснення перерахунку.

Однак Верховний Суд при розгляді зразкової справи №240/5401/18 (провадження №Пз/9901/58/18) у постанові від 16.10.2019 вказав, що призначення та перерахунок пенсії є різними за змістом та механізмом процедурами їх проведення, внесення зміни до частини 2 статті 13 Закону №2262-XII щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років не стосуються перерахунку вже призначеної пенсії, отже при перерахунку пенсії відповідним категоріям військовослужбовців має застосовуватися норма, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.

У результаті судового оскарження позивачем дій ГУ ПФУ в Івано-Франківській області щодо відсоткового зменшення розміру його пенсії Івано-Франківським окружним адміністративним судом 05.09.2018 прийнято рішення у справі №0940/1374/18, яким, визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо перерахунку і обчислення розміру пенсії, призначеної ОСОБА_1 , в розмірі 70% суми грошового забезпечення та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області перерахувати і обчислити відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року за №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" та виплатити ОСОБА_1 пенсію з 01 січня 2016 року у розмірі 77% суми грошового забезпечення із врахуванням раніше виплачених сум.

На підставі зазначеного рішення ГУ ПФУ в Івано-Франківській області проведено перерахунок пенсії позивача.

Надалі спірні правовідносини додатково врегульовані правовими висновками, сформованими Верховним Судом у рішенні від 17.12.2019 і Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 24.06.2020 в зразковій справі №160/8324/19 (адміністративне провадження №Пз/9901/20/19).

У вказаній зразковій справі суд з 05.03.2019 відновив право колишніх військовослужбовців на включення до складу грошового забезпечення, із якого обчислюється пенсія, щомісячні додаткові види грошового забезпечення і премії.

Як встановлено вище, ГУ ПФУ в Івано-Франківській області здійснило позивачу з 01.12.2019 перерахунок пенсії за вислугу років на підставі довідки від 03.06.2021 року №679, виданої Державною установою "Територіальне медичне об`єднання МВС України в Івано-Франківській області", з урахуванням грошового забезпечення в розмірі 23254,31 грн (а.с. 13 зворотна сторона).

При цьому, відповідачем здійснено перерахунок пенсії за вислугу років у розмірі 70% суми грошового забезпечення, внаслідок чого загальний розмір нарахованої пенсії (з надбавками) склав 19340,00 грн.

Оцінюючи доводи позивача стосовно протиправності дій ГУ ПФУ в Івано-Франківській області щодо перерахунку пенсії, виходячи з розрахунку 70% грошового забезпечення, суд зазначає таке.

Як зазначено вище Верховний Суд при розгляді зразкової справи №240/5401/18 (провадження №Пз/9901/58/18) у постанові від 16.10.2019 встановив протиправність дій пенсійного органу щодо зменшення відсоткового розміру пенсії до 70% сум грошового забезпечення.

Однак, суд звертає увагу на те, що вказаний вище сформований висновок стосується саме забезпечення, яке визначено у відповідності до положень Постанови №103 і Порядку №45, які були чинними в період з 01.01.2018 по листопад 2019, до складу яких не було включено щомісячні додаткові види грошового забезпечення і премія.

Надалі Верховним Судом у рішенні від 17.12.2019 і Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 24.06.2020 в зразковій справі №160/8324/19 (адміністративне провадження №Пз/9901/20/19) відновлено право колишніх працівників правоохоронних органів на включення до складу грошового забезпечення, із якого обчислюється пенсія, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення і премії.

Втім, потрібно зважати на те, що особам, яким призначається пенсія з 01.03.2018 мають право на розрахунок її розміру, виходячи із 70% грошового забезпечення із врахуванням основних і додаткових її видів/складових, так як Уряд України значно підвищив тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів та додаткових видів грошового забезпечення (їх відсоткове значення) при прийнятті постанови "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" від 11.11.2015 №988 (далі - Постанова №988).

Разом з тим, в окремих випадках (як і у спірному випадку) виникають обставини, за яких військовослужбовці, які, покликаючись на висновки, сформовані Верховним Судом у рішенні від 17.12.2019 і Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 24.06.2020 в зразковій справі №160/8324/19, бажають отримати від уповноважених органів з листопада 2019 нову довідку про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії із включенням до неї додаткових щомісячних її видів і премії, а також розраховують на обчислення такої пенсії із урахуванням такої довідки в значенні, більшого ніж 70% сум грошового забезпечення.

Відтак, може скластися ситуація, за якої працівники правоохоронних органів, які до звільнення займали одну і ту ж посаду, мають одне і те ж звання, одну і ту ж вислугу років, одинакові додаткові види грошового забезпечення та розмір премії, матимуть різний розмір пенсії, оскільки ті працівники, які вийшли на пенсію до 01.03.2018 претендують і вимагають в судовому порядку відсоткове значення більше ніж 70% (до 77% як спірному випадку), хоча їх грошове забезпечення не обчислювалося за правилами Постанови №988, а ті, що отримали право на пенсію після 01.03.2018 - не більше 70%.

Суд переконаний, що таке правове регулювання спірних відносин не є справедливим по відношенню до осіб, що отримують право на пенсію після 01.03.2018, та створює дискримінацію у праві на належне пенсійне забезпечення однієї і тієї ж категорії громадян.

Визначення різних підходів до порядку обчислення розміру пенсійного забезпечення однієї категорії громадян порушує такий основоположний принцип судочинства як рівність усіх громадян у своїх правах перед законом, в тому числі у праві на справедливе встановлення пенсії, що закріплено в статтях 21, 24 Конституції України.

Таким чином, у колишнього працівника правоохоронних органів, який отримав нову довідку про склад грошового забезпечення для перерахунку пенсії з листопада 2019 на підставі Постанови №988, відбулися фактичні зміни у його пенсійній справі і відповідно в правовому регулюванні даних відносин, які визначають порядок перерахунку його пенсії.

З урахуванням вказаного відпадають процесуальні підстави керуватися і застосовувати правову позицію, викладену Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16.10.2019, ухваленій у зразковій справі №240/5401/18 (Пз/9901/58/18), так як змінилися фактичні обставини правового регулювання спірних правовідносин на підставі іншої постанови Великої Палати Верховного Суду в постанові від 24.06.2020 в зразковій справі №160/8324/19 (адміністративне провадження №Пз/9901/20/19).

З огляду на таке слід керуватися рішенням від 9 лютого 1999 року №1-рп/99, в якому Конституційний Суд України зазначив, що за загальновизнаним принципом права, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Отож, у випадку перерахунку призначеної пенсії військовослужбовця на підставі оновленої довідки, виданої станом на листопад 2019 за правилами Постанови №988 (із включенням додаткових щомісячних видів грошового забезпечення і премії), таке право може ґрунтуватися лише на положеннях чинного на день звернення із заявою про перерахунок пенсії законодавства та не може бути реалізоване на підставі закону, який втратив чинність.

У подібних правовідносинах Верховний Суд у постанові від 20.01.2021 по справі №640/1744/20 встановив, що право на перерахунок призначеної пенсії може бути реалізовано позивачем на підставі тих норм, які діють на час виникнення обставин для такого перерахунку (звернення особи у встановленому порядку до відповідного суб`єкта владних повноважень).

Такий підхід для врегулювання спірних правовідносин у цій справі, на переконання суду, є достатньо справедливим.

Виходячи із вказаного, суд вважає, що при застосуванні різних відсотків (77% і 70%) відсутнє зменшення нарахування (не виплати) розміру пенсії, а відповідно і звуження права позивача на гарантоване законом справедливе пенсійне забезпечення.

За наведених підстав та вказаних правових норм, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовної вимоги в частині визнання протиправними дії відповідача, що полягають у зменшенні відсоткового значення розміру пенсії позивача з 77% до 70% сум грошового забезпечення та зобов`язати відповідача на підставі рішень Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05.09.2018 у справі №0940/1374/18, від 22.02.2022 у справі №300/7121/21, здійснити з 01.12.2019 перерахунок та виплату пенсії позивачу відповідно до довідки №679 від 03.06.2021 про розмір грошового забезпечення станом на листопад 2019, виданої Державною установою "ТМО МВС України в Івано-Франківській області", з розрахунку 77% грошового забезпечення, з урахуванням виплачених сум, а тому у їх задоволенні слід відмовити.

Щодо визнання протиправними дій відповідача, що полягають в обмеженні позивачу загального розміру пенсії за вислугу років, максимальним розміром, що не перевищує десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність, при обчисленні розміру пенсії для її виплати та зобов`язати відповідача на підставі рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10.03.2020 у справі №300/252/20, здійснити з 01.12.2019 перерахунок та виплату пенсії позивачу без обмеження максимальним розміром, що не перевищує десяти прожиткових мінімумів для осіб, які втратили працездатність, з урахуванням виплачених сум, суд зазначає таке.

Як зазначалося судом вище, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області з 18.04.2014 та отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

При перерахунку пенсії, згідно протоколу від 18.05.2022, основний розмір пенсії позивача становить 70% грошового забезпечення, розмір пенсії складає 23254,31 грн. З урахуванням обмеження у розмірі десятикратного розміру прожиткового мінімуму, установлених для осіб, які втратили працездатність, пенсійним органом розмір пенсії позивача визначено в розмірі 19340,00 грн. (а.с.13 зворотна сторона).

У зв`язку з обмеженням пенсії у розмірі десятикратного розміру прожиткового мінімуму, ОСОБА_1 звернувся із заявою від 06.05.2022 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо виплати пенсії без такого обмеження (а.с.10).

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області листом № 1798-1722/Г-02/8-0900/22 від 18.05.2022 з посиланням на ст. 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (із внесеними змінами Законом України №1774 від 06.12.2016) повідомлено позивача, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність (а.с.11-12).

Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Нормами статті 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Отже, право особи на отримання пенсії, як складова права на соціальний захист, є її конституційним правом.

Відповідно до частини 5 статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" № 2262-ХІІ від 09.04.1992 (в редакції, що діяла з 01.01.2008 до 01.10.2011, враховуючи зміни, внесені згідно із Законом України від 28.12.2007 № 107-VI) максимальний розмір пенсій, призначених відповідно до цього Закону (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсій, встановлених законодавством) не може перевищувати дванадцять мінімальних розмірів пенсії за віком, встановленої абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

З 01.10.2011 Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" №3668-VI від 08.07.2011 частину 5 статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" викладено в наступній редакції: "Максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність".

При цьому, пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень вказаного Закону установлено, що обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

В подальшому Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" № 911-VIII від 24.12.2015 частина 5 статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" доповнена текстом наступного змісту: "тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень".

Пунктом 2 Прикінцевих положень цього Закону передбачено, що дія положень цього Закону щодо визначення максимального розміру пенсії застосовується до пенсій, які призначаються починаючи з 1 січня 2016 року.

Згідно змін, внесених Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо соціального захисту резервістів, які постраждали внаслідок участі в антитерористичній операції, та членів їх сімей" № 1080-VІІІ від 12.04.2016 частина 5 статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" стала вважатись частиною 7.

Однак, рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини 7 статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" №2262-XII від 09.04.1992, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 грн.

Свої висновки Конституційний Суд України обґрунтував тим, що обмеження максимального розміру пенсії та призупинення виплати призначеної пенсії особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятою статті 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України.

Відповідно до пункту 2 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2016 від 20.12.2016 положення частини 7 статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 9 квітня 1992 року № 2262-XII, які визнані неконституційними втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Таким чином, положення частини 7 статті 43, першого речення частини першої статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" зі змінами, які визнані неконституційними, втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України вказаного рішення, тобто з 20.12.2016.

При цьому, відповідач заперечуючи проти позову також посилається на Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" № 1774-VIII від 06.12.2016, положення якого не визнавалися неконституційними.

Відповідно до частини 7 статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" №1774 від 06.12.2016, який набрав чинності з 01.01.2017, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Тобто, Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" № 1774-VIII від 06.12.2016, у частині сьомій статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" слова і цифри "у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року" замінено словами і цифрами "по 31 грудня 2017 року".

Внесені Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 6 грудня 2016 року №1774 до частини сьомої зазначеної статті, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії), самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.

Крім того, відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 року № 3668-VI обмеження пенсії максимальним розміром, встановленим цим законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Згідно з пунктом 2 розділу II Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24.12.2015 року № 911-VIII дія положень даного Закону щодо визначення максимального розміру пенсії застосовується до пенсій, які призначаються, починаючи з 01 січня 2016 року.

Враховуючи, що пенсія позивачу призначена 18.04.2014 році, дія положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24.12.2015 № 911-VIІІ щодо обмеження пенсії її максимальним розміром на позивача не розповсюджується та при перерахунку пенсії не повинна застосовуватися.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 15.04.2019 року по справі №127/4270/17, від 16.10.2018 у справі №522/16882/17, від 31.01.2019 у справі №638/6363/17 та від 12.03.2019 у справі №522/3049/17.

Таким чином, відповідачем помилково застосовані обмеження граничного розміру пенсії, який не повинен перевищувати десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність при виплаті щомісячного пенсійного забезпечення позивачу.

Згідно правової позиції Європейського Суду з прав людини, право на соціальні виплати є майновим правом, передбаченим статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, і зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності (рішення у справі "Хонякіна проти Грузії" (Khoniakina v. Georgia), №17767/08, пункт 72, від 19.06.2012).

Європейський Суд наголошував на тому, що першим і найголовнішим правилом статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету "в інтересах суспільства". Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено "справедливий баланс" між загальними інтересами суспільства та обов`язком захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде покладено особистий та надмірний тягар (рішення у справі "Колишній Король Греції та інші проти Греції" (Former King of Greece and Others v. Greece) [ВП], заява №25701/94, пп. 79 та 82, ЄСПЛ 2000-XII).

Крім того, згідно зі статтею 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року №8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року №5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей.

Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

За таких обставин, враховуючи, що зміст та обсяг досягнутих соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, шляхом ігнорування рішень Конституційного Суду України та конституційних прав, суд вважає позовні вимоги в частині визнання протиправними дій відповідача, що полягають в обмеженні позивачу загального розміру пенсії за вислугу років, максимальним розміром, що не перевищує десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність, при обчисленні розміру пенсії для її виплати та зобов`язання відповідача на підставі рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10.03.2020 у справі №300/252/20, здійснити з 01.12.2019 перерахунок та виплату пенсії позивачу без обмеження максимальним розміром, що не перевищує десяти прожиткових мінімумів для осіб, які втратили працездатність, з урахуванням виплачених сум є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає, що відповідно до частини 3 статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з копією посвідчення серії НОМЕР_1 від 01.10.2020, ОСОБА_1 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - осіб з інвалідністю внаслідок війни, а також згідно з копією посвідчення серії НОМЕР_2 від 01.03.2017 є учасником бойових дій та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій (а.с.9). Відповідно до пунктів 8, 13 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір" позивач звільнений від сплати судового збору.

З огляду на те, що позивач не поніс судових витрат по сплаті судового збору чи інших витрат, керуючись частинами 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про те, що відсутні підстави для розподілу судових витрат.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (, вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення дій - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо перерахунку ОСОБА_1 пенсії з 01.12.2019 із застосуванням обмеження максимального розмірі пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (, вул. С.Стрільців,15, м. Івано-Франківськ) на підставі рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10.03.2020 у справі №300/252/20, здійснити з 01.12.2019 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) без обмеження максимальним розміром, що не перевищує десяти прожиткових мінімумів для осіб, які втратили працездатність, з урахуванням виплачених сум.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя /підпис/ Микитюк Р.В.