Справа № 280/5738/21
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2022-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

17 серпня 2022 року м. Дніпросправа № 280/5738/21

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за апеляційною скаргою Приватного малого підприємства «Фірма «Демаркет Б-ХХ»

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 21 вересня 2021 року (м. Запоріжжя, суддя Садовий І. В.) у справі № 280/5738/21

за позовом Приватного малого підприємства «Фірма «Демаркет Б-ХХ»

до Головного управління ДПС у Запорізькій області

про визнання протиправними дій та скасування податкових повідомлень-рішень,-

встановив:

У липні 2021 року Приватне мале підприємство «Фірма «Демаркет Б-ХХ» (далі позивач або скаржник) звернулось до суду із позовом Головного управління ДПС у Запорізькій області (далі відповідач), в якому просило:

- визнати протиправними дії посадових осіб відповідача щодо безпідставного проведення невиїзної перевірки позивача за адресою: м. Запоріжжя, вул. 8-го Березня, буд.190, з 28.04.2021 тривалістю 10 діб, результати якої оформлено у вигляді Акту про результати фактичної перевірки з питань здійснення контролю за додержанням суб`єктом господарювання вимог законодавства, які є обов`язковими при виробництві, обліку, обігу, зберіганні та транспортуванні пального; виявлення порушень у сфері виробництва і обігу підакцизних товарів від 11.05.2021 №3359/08/01/09/13634054;

- скасувати податкове повідомлення-рішення форми «ПС» №2 від 18.06.2021 відповідача, яким повідомлено позивача, що на підставі акта перевірки від 11.05.2021 №3359/08/01/09/13634054, встановлено порушення п.6.3. ст.63 Податкового кодексу України. На підставі пп.54.3.3 п.54.3 ст.54 та п.117.1 ст.117 Податкового кодексу України застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) в сумі 1020 грн;

- скасувати податкове повідомлення-рішення форми «ПС» №2 від 18.06.2021 відповідача, яким повідомлено позивача, що на підставі акта перевірки від 11.05.2021 №3359/08/01/09/13634054, з урахуванням розгляду заперечень від 15.06.2021 №36534/6/08-01-09-01-07, встановлено порушення п.п.230.1.2 п.230.1 ст.230, п.12 підрозділу 5 розділу ХХ Податкового кодексу України. На підставі пп.54.3.3 п.54.3 ст.54 та п.128-1.1 ст.128-1 Податкового кодексу України застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) в сумі 420000 грн;

- скасувати податкове повідомлення-рішення форми «ПС» №2 від 18.06.2021 відповідача, яким повідомлено позивача, що на підставі акта перевірки від 11.05.2021 №3359/08/01/09/13634054, з урахуванням розгляду заперечень від 15.06.2021 №36534/6/08-01-09-01-07, встановлено порушення п.п.230.1.3 п.230.1 ст.230 Податкового кодексу України. На підставі пп.54.3.3 п.54.3 ст.54 та п.128-1.3 ст.128-1 Податкового кодексу України застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) в сумі 401000 грн.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 21 вересня 2021 року адміністративний позов задоволено частково:

- визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області №2 від 18.06.2021, яким Приватному малому підприємству «Фірма «Демаркет Б-ХХ» нараховано штрафні санкції у сумі 1020,00грн;

- визнано протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області №2 від 18.06.2021, яким Приватному малому підприємству «Фірма «Демаркет Б-ХХ» нараховано штрафні санкції у сумі 420000,00грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог мотивоване тим, що відповідачем проведено саме фактичну перевірку, доводи позивача про проведення документальної невиїзної позапланової перевірки є безпідставними, а спірне податкове повідомлення-рішення від 18.06.2021 №2 прийнято правомірно і підстави для його скасування відсутні.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач оскаржив його в апеляційному порядку в частині відмови у задоволенні позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вимоги апеляційної скарги позивача мотивовано, зокрема тим, що фактична перевірка позивача не була проведена. Скаржник вважає, що була проведена документальна позапланова невиїзна перевірка, під час якої посадовими особами контролюючого органу не були виконані приписи ПК України, а саме не надано копію наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та не надано письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки, а тому висновки у Акті перевірки є незаконними. Зазначає, що відповідач вказав підставою для прийняття наказу про проведення фактичної перевірки підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України та доповідну записку, проте така підстава як доповідна записка посадової особи контролюючого органу не передбачена положенням ПК України. Вказує, що контролюючий орган станом на час складання Акту перевірки достеменно знав, коли акцизний склад не працював, оскільки ця інформація наведена у заперечення до Акту перевірки, проте відповідач нарахував штрафні санкції за весь період, без врахування часу, який акцизний склад не працював.

З огляду на це, позивач просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким ці вимоги задовольнити.

Відповідач подав до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу відповідача, у якому вказує, що рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог ухвалено відповідно до вимог чинного законодавства та просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог - без змін.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст. 311 КАС України.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, апеляційний суд зазначає наступне.

Судом першої інстанції встановлено та сторонами не заперечується, що Приватне мале підприємство «ФІРМА «ДЕМАРКЕТ Б-ХХ» () зареєстроване в якості юридичної особи за місцезнаходженням : 69081, м. Запоріжжя, вул. 8 БЕРЕЗНЯ, буд. 190.

Відповідно до Єдиного ліцензійного реєстру ПМП «ФІРМА «ДЕМАРКЕТ Б-ХХ» має ліцензію на право оптової торгівлі пальним за наявності місць оптової торгівлі пальним №00317, яка дійсна з 15.08.2019 по 15.08.2024.

Згідно даних ІС «Податковий блок» ПМП «ФІРМА «ДЕМАРКЕТ Б-ХХ» 20.06.2019 зареєстровано акцизний склад за адресою: м. Запоріжжя, вул. 8 БЕРЕЗНЯ, буд. 190 (ОПТОВИЙ СКЛАД АТ - уніфікований номер акцизного складу 1000506).

Відповідно до наказу відповідача від 28.04.2021 №1132-П та направлень від 28.04.2021 №1841, №1842, на підставі пп.191.1.14. пп. 191.1.16 п.191.1 ст.191, пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, пп.75.1.3 п.75.1 ст.75, пп.80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України фахівцями Головного управління ДПС у Запорізькій області проводилась фактична перевірка об`єкта господарювання ПМП «ФІРМА «ДЕМАРКЕТ Б-ХХ» за адресою: 69081, м. Запоріжжя, вул. 8 БЕРЕЗНЯ, буд.190 за період діяльності з 02.11.2019 по день закінчення фактичної перевірки (т.1, а.с.6).

Перед початком перевірки заступнику директора ПМП «ФІРМА «ДЕМАРКЕТ Б-ХХ» ОСОБА_1 пред`явлено службові посвідчення, направлення від 28.04.2021 №1841, №1842 та наказ від 28.04.2021 №1132-П «Про проведення фактичної перевірки» про що свідчить підпис останнього у відповідних графах вказаних направлень.

Також заступником директора ПМП «ФІРМА «ДЕМАРКЕТ Б-ХХ» Назаренком В.І. надано письмові пояснення від 29.04.2021 відповідно до яких на момент проведення перевірки зафіксувати залишки підакцизних товарів немає можливості у зв`язку з відсутністю відповідальних осіб.

Крім того, під час проведення фактичної перевірки ОСОБА_1 вручено запит про надання документів для перевірки та запрошення від 29.04.2021 для ознайомлення та підписання матеріалів, надання вмотивованих пояснень, що стосуються предмета перевірки.

В ході проведення перевірки встановлені порушення вимог:

- пп.230.1.3 п.230.1 ст.230 ПК України, в частині не надання щоденних Довідок про зведені за добу підсумкові облікові дані щодо обсягів обігу (отримання/відпуски) та залишків пального що знаходяться на акцизному складі (уніфікований номер - №1000506) в тарі, балонах, упаковці за період з 01.01.2020 по 06.05.2021 (включно);

- пп.230.1.2 п.230.1 ст.230, п. 12 п.р. 5 розділу XX ПК України в частині не обладнання витратомірами-лічильниками та рівнемірами- лічильниками та їх не реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарах в загальній кількості 21 одиниця;

- п.85.2 ст.85 ПК України;

- п.63.3 ст. 63 ПК України;.

За результатами фактичної перевірки складено акт, який зареєстровано 11.05.2021 за №3359/08/01/09/ НОМЕР_1 .

У зв`язку з неявкою позивача на складання та підписання акту фактичної перевірки, вказаний Акт направлено позивачу супровідним листом №28010/6/08-01-09-01-15 від 12.05.2021, у якому також повідомлено про необхідність з`явитись до ГУ ДПС у Запорізькій області для складання протоколу про адміністративне правопорушення. Лист направлено контролюючим органом 12.05.2021 на податкову адресу позивача засобами поштового зв`язку з повідомленням про вручення, який отримано позивачем 19.05.2021.

Не погодившись з висновками перевірки, позивачем подано заперечення вих.№31.05/2021-1 від 31.05.2021 до Акту перевірки, за результатами розгляду яких висновки Акту перевірки визнані правомірними та такими, що відповідають вимогам діючого законодавства, а тому залишені без змін, про що позивача було повідомлено листом відповідача № 36534/6/08-01-09-01-07 від 15.06.2021.

На підставі матеріалів перевірки та висновків Акту 3359/08/01/09/13634054, 18.06.2021 ГУ ДПС у Запорізькій області прийняті податкові повідомлення-рішення:

- №2 форми «ПС», яким за порушення п. 63.3 ст. 63 ПК України на підставі пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 і п. 117.1 ст.117 ПК України до позивача застосована сума штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) за платежем Адміністративні штрафи та інші санкції у розмірі 1020,00 грн.;

- №2 форми «ПС», яким за порушення пп.230.1.3 п.230.1 ст.230 ПК України на підставі пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 і п. 1281.3 ст.1281 ПК України до позивача застосована сума штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) за платежем Адміністративні штрафи та інші санкції у розмірі 401 000,00 грн.;

- №2 форми «ПС», яким за порушення пп.230.1.2 п.230.1 ст.230, п.12 підрозділу 5 розділу XX ПК України на підставі пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 і п.1281.1 ст.1281 ПК України до позивача застосована сума штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) за платежем Адміністративні штрафи та інші санкції у розмірі 420 000,00 грн.

Вищевказані податкові повідомлення-рішення були направлені на адресу позивача засобами поштового зв`язку з повідомленням про вручення, та отримані останнім 23.06.2021.

Не погоджуючись з діями відповідача щодо проведення перевірки та вважаючи спірні податкові повідомлення-рішення протиправними, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог мотивоване тим, що позивачем не надавались Довідки про фактичні залишки пального, що знаходяться на акцизному складі в тарі, балонах, упаковці та про добовий обсяг реалізованого пального в тарі, балонах, упаковці на початок та кінець звітної доби на акцизному складі (уніфікований номер - №1000506), за період з 01.01.2020 по 06.05.2021 (включно). Судом першої інстанції встановлено, що позивачем до Реєстру по акцизному складу уніфікований номер - 1000506 не надавались ні основна, ні коригуюча Довідки №1, в яких відповідно зазначались дні, у які акцизний склад не працює, зокрема: дати дня, з початку якого акцизний склад не працює та дати дня, до закінчення якого акцизний склад не працює. Інших доказів щодо завчасного повідомлення контролюючого органу про дні, в які акцизний склад не працював, позивачем до матеріалів справи не надано. Відтак, суд першої інстанції дійшов висновку, що спірне рішення від 18.06.2021 № є правомірним.

Суд апеляційної інстанції погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із підпунктом 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України (далі ПК України) фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Порядок проведення фактичної перевірки врегульований статтею 80 ПК України.

Фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи) (пункт 80.1 статті 80 ПК України).

Відповідно до підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема (1) у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, (2) а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Колегія суддів зазначає, що підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України передбачає альтернативні підстави проведення фактичної перевірки, які можуть застосовуватися як у сукупності, так і кожна окремо, а саме:

- наявність та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення платником податків вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками;

- здійснення функцій, визначених законом у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Тобто, здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального є самостійною обставиною, з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки суб`єктів господарювання та не вимагає наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства. У даному випадку достатньо самого факту покладення на контролюючий орган здійснення контролю за дотриманням норм законодавства у відповідній сфері правовідносин (виробництво і обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального).

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 25 січня 2019 року у справі №812/1112/16, від 07 листопада 2019 року у справі №140/391/19, від 10 квітня 2020 року у справі №815/1978/18, від 12 серпня 2021 року у справі №140/14625/20, від 01 червня 2022 року у справі № 520/7331/21, від 11 липня 2022 року у справі № 120/5728/20-а.

Колегією суддів зі змісту матеріалів справи встановлено, що наказ відповідача від 28.04.2021 року №1132-р прийнято на підставі пп. 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України з уточненням для здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, пального.

Таким чином, наказ відповідача від 28.04.2021 року №1132-р містить підставу для проведення фактичної перевірки, що свідчить про дотримання відповідачем приписів ПК України, а отже доводи скаржника стосовно змісту наказу відповідача в частині підстав для проведення фактичної перевірки є безпідставними.

Згідно приписів п.81.1 ст.81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

- копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

- службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред`явлення або не надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.

При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції), такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки посадовими (службовими) особами контролюючого органу за місцем проведення перевірки, невідкладно складається та реєструється в контролюючому органі не пізніше наступного робочого дня у двох примірниках акт, що засвідчує факт відмови, із зазначенням заявлених причин відмови, один примірник якого вручається під підпис, відразу після його складання, платнику податків та/або уповноваженій особі платника податків.

Зі змісту матеріалів справи вбачається, що перед проведенням фактичної перевірки заступнику директора ПМП «ФІРМА «ДЕМАРКЕТ Б-ХХ» ОСОБА_1 надані для огляду наказ, направлення та службові посвідчення посадових осіб відповідача.

Заступник директора ПМП «ФІРМА «ДЕМАРКЕТ Б-ХХ» Назаренко В.І. розписався особисто про ознайомлення із вищезазначеними документами в направленнях та надав письмові пояснення, відповідно до яких на момент проведення перевірки зафіксувати залишки підакцизних товарів немає можливості у зв`язку з відсутністю відповідальних осіб, що свідчить про допуск фахівців контролюючого органу до проведення фактичної перевірки. Заперечення щодо підстав проведення перевірки представником позивача не висловлювалось та не надавались письмово протягом проведення перевірки.

Крім того, зі змісту матеріалів справи також вбачається, що відповідачем після початку проведення фактичної перевірки представнику позивача Назаренку В.І. вручено запит про надання документів, що стосуються предмета фактичної перевірки.

Відтак, колегія суддів вважає правильним висновки суду першої інстанції про дотримання фахівцями податкового органу вимог ст. 81 ПК Україні, що підтверджує повне право для проведення фактичної перевірки, та обов`язок платника щодо надання документів, пов`язаних з предметом перевірки, а також що правомірність дій посадових осіб контролюючого органу щодо реалізації наказу про проведення фактичної перевірки та проведення самої перевірки підтверджено фактичним обставинами та документальними доказами.

З огляду на це, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо безпідставності тверджень позивача про проведення відповідачем документальної позапланової невиїзної перевірки. Натомість, доводи апеляційної скарги цей висновок не спростовують.

Стосовно доводів апеляційної скарги, що відповідач спірним рішенням №2 від 18.06.2021 нарахував штрафні санкції, без врахування часу, який акцизний склад не працював.

Так, відповідно до пункту 12 підрозділу 5 розділу XX ПК України, розпорядники акцизних складів відповідно до вимог цього Кодексу зобов`язані обладнати акцизні склади витратомірами-лічильниками та/або рівнемірами-лічильниками та зареєструвати їх в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі в такі строки:

1) акцизний склад, де розташовано резервуари, загальна місткість яка перевищує 20000 куб. метрів, - не пізніше 01.07.2019;

2) акцизний склад, де розташовано резервуари, загальна місткість яких перевищує 1000 куб. метрів, але не перевищує 20000 куб. метрів, - не пізніше 01.10.2019;

3) акцизний склад, де розташовано резервуари, загальна місткість яких не перевищує 1000 куб. метрів, - не пізніше 01.01.2020.

Відповідно до вимог статті 230 ПК України, постановою Кабінету Міністрів України від 22.11.2017 № 891 затверджено Порядок ведення Єдиного державного реєстру витратомірів-лічильників і рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі, передачі облікових даних з них електронними засобами зв`язку (далі Порядок №891).

Приписами пп. 5 п. 2 Порядку №891 визначено, що реєстр це електронна база даних, яка містить податкову інформацію про розпорядників акцизних складів, наявні у них акцизні склади, розташовані на акцизних складах резервуари, витратоміри та рівнеміри, їх серійні (ідентифікаційні) номери, а також дані про фактичні залишки пального на початок та кінець звітної доби та про фактичний обсяг обігу пального у розрізі кодів товарних підкатегорій згідно з УКТЗЕД, акцизних складів та розпорядників акцизних складів.

Згідно з п. 6 Порядку № 891, електронні документи для наповнення Реєстру, що містять інформацію, зазначену в підпунктах 5 і 6 пункту 5 цього Порядку, формуються та надсилаються розпорядниками акцизних складів щодня (крім днів, у які акцизний склад не працює).

Наказом Міністерства фінансів України від 27.11.2018 №944, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02.01.2019 за №4/32975, затверджено Порядок ведення Єдиного державного реєстру витратомірів-лічильників і рівнемірів - лічильників рівня пального у резервуарі, передачі облікових даних з них електронними засобами зв`язку до контролюючих органів (далі Порядок №944).

Згідно приписів п.1 розділу І Порядку №944 Єдиний державний реєстр витратомірів-лічильників і рівнемірів - лічильників рівня пального у резервуарі - електронна база даних, яка містить податкову інформацію про наявність у розпорядників акцизних складів витратомірів та рівнемірів, їх серійні (ідентифікаційні) номери, відомості щодо резервуарів та акцизних складів, на яких встановлені витратоміри і рівнеміри, а також облікові дані щодо обсягів обігу та залишку пального за кожним кодом товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД у розрізі резервуарів та акцизних складів.

Відповідно до приписів п.8 розділу ІІ Порядку №944 Єдиний державний реєстр витратомірів-лічильників і рівнемірів - лічильників рівня пального у резервуарі містить інформацію щодо днів, у які акцизний склад не працює, зокрема: дати дня, з початку якого акцизний склад не працює та дати дня, до закінчення якого акцизний склад не працює.

Приписами п. 18 розділу II Порядку №944 визначено, що Єдиний державний реєстр витратомірів-лічильників і рівнемірів - лічильників рівня пального у резервуарі містить інформацію, в тому числі про обсяг залишків пального, що знаходяться на акцизному складі в тарі, балонах, упаковці, щодо добового обсягу отриманого та реалізованого пального в тарі, балонах, упаковці за кодом товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД на акцизному складі (літри, приведені до температури 15° С) зокрема обсягу залишку пального на акцизному складі на початок доби; обсягу залишку пального на акцизному складі на кінець доби; добового обсягу отриманого пального на акцизний склад; добового обсягу реалізованого пального з акцизного складу.

Приписами п.1 розділу ІІ Порядку №944 визначено, що Єдиний державний реєстр витратомірів-лічильників і рівнемірів - лічильників рівня пального у резервуарі складається із записів з посиланням на електронні документи, які подаються у вигляді таких форм:

- довідка про розпорядника акцизного складу пального, акцизні склади пального, розташовані на них резервуари пального, витратоміри та рівнеміри (далі Довідка 1);

- довідка про зведені за добу підсумкові облікові дані щодо обсягів обігу (отримання/відпуску) та залишків пального на акцизному складі пального (далі Довідка 2).

Зі змісту Акту від 11.05.2021 №3359/08/01/09/13634054 вбачається, що відповідач встановив відсутність надання позивачем Довідок про фактичні залишки пального, що знаходяться на акцизному складі в тарі, балонах, упаковці та про добовий обсяг реалізованого пального в тарі, балонах, упаковці на початок та кінець звітної доби на акцизному складі (уніфікований номер - №1000506), за період з 01.01.2020 по 06.05.2021 (включно), чим порушено вимоги пп.230.1.3 п. 230.1 ст. 230 ПК України.

Також, як правильно зазначив суд першої інстанції, відповідачем встановлено, що позивачем до реєстру по акцизному складу уніфікований номер - 1000506 не надавались ні основна, ні коригуюча Довідки №1, в яких би відповідно до п. 8 розділу II Порядку №944 зазначались дні, у які акцизний склад не працював, зокрема: дати дня, з початку якого акцизний склад не працює та дати дня, до закінчення якого акцизний склад не працює. Інших доказів про завчасне повідомлення контролюючого органу, щодо днів в які акцизний склад не працював, позивачем до матеріалів справи не подано.

З огляду на це, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що податкове повідомлення-рішення відповідача від 18.06.2021 №2 про застосування до позивача штрафних санкцій у розмірі 401000,00 грн. за ненадання щоденних Довідок про фактичні залишки пального, що знаходяться на акцизному складі в тарі, балонах, упаковці та про добовий обсяг реалізованого пального в тарі, балонах, упаковці на початок та кінець звітної доби на акцизному складі (уніфікований номер - №1000506) прийнято правомірно і підстави для його скасування відсутні. Натомість, апеляційний суд відхиляє доводи скаржника про те, що відповідач нарахував штрафні санкції за весь період, без врахування часу, який акцизний склад не працював.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява N 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява N 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява N 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Отже, інші доводи апеляційної скарги не потребують правового аналізу, оскільки не мають вирішального значення.

Згідно ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З цих підстав, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, та ухвалив судове рішення без порушення норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись статтями 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Приватного малого підприємства «Фірма «Демаркет Б-ХХ» залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 21 вересня 2021 року у справі № 280/5738/21 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених частиною 5 статті 291, пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя О.М. Панченко

суддя С.М. Іванов

суддя В.Є. Чередниченко