Справа № 156/136/22
Суддя: Федечко М. О.
Дата ухвалення: 2022-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 156/136/22
Провадження № 2-а/156/14/22
Рядок статзвіту № 140
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

17 серпня 2022 року смт Іваничі

Іваничівський районний суд Волинської області

в складі: головуючого судді Федечко М. О.

за участю: секретаря судового засідання Салатюк Г.В.

представника позивача Мозольської О.М.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в смт. Іваничі адміністративну справу № 156/136/22

за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України у Волинської області, поліцейського Сектору реагування патрульної поліції ВП № 1 (м. Нововолинськ) Володимир-Волинського районного відділу поліції ГУНП у Волинській області Куліш В.І. про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із позовною заявою до Головного управління Національної поліції України у Волинської області, поліцейського Сектору реагування патрульної поліції ВП № 1 (м. Нововолинськ) Володимир-Волинського районного відділу поліції ГУНП у Волинській області Куліш В.І. про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Заявлені вимоги мотивує тим, що 23 грудня 2021 року поліцейським СРПП ВП № 1 (м. Нововолинськ) Володимир-Волинського РВП Куліш В.І. його притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 126 КУпАП за порушення п. 2.1 а ПДР України, ч. 1 ст. 126 КУпАП за порушення п. 2.1.б, ч. 1 ст. 126 КУпАП за порушення п. 2.1. ґ ПДР, ч. 6 ст. 121 КУпАП за порушення п. 2.9 в ПДР, ч. 2 ст. 122 КУпАП за порушення п. 9.9.б ПДР та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20400 грн. Вважає зазначену постанову протиправною і такою, що підлягає скасуванню в силу того, що жодного адміністративного правопорушення він не вчиняв.

Так, 23 грудня 2021 року в обідню пору він перебував на подвір`ї свого сусіда в АДРЕСА_1 якому він дав у користування транспортний засіб ДОНГ ФЕНГ д.р.н. НОМЕР_1 для користування у власних цілях. На його подвір`ї також знаходився належний йому транспортний засіб та автомобіль сусіда. В той час працівники поліції проїжджали повз них та зупинилися. Вони зайшли на подвір`я і почали висловлювати до нього претензії по відсутності на причепі номерних знаків та почали перераховувати правила дорожнього руху, які він порушив. Він заперечив керування транспортним засобом та вчинення перелічених адміністративних правопорушень. В ході виниклої між ними дискусії працівники поліції повідомили, що він перебував в стані алкогольного сп`яніння. Поліцейські поводили себе упереджено, склали документи, від підпису яких він відмовився, оскільки їх дії були незрозумілі та незаконні, адже у працівників поліції були відсутні докази вчинення ним адміністративного правопорушення. Оскільки він відмовився підписувати документи, працівники поліції повідомили, що надішлють йому їх поштою.

На адвокатський запит його представника встановлено, винесення 23 грудня 2021 року оскаржуваної постанови та протоколу про адміністративне правопорушення Серії ААЮ № 070555 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП. Вважає, що інкримінування працівниками поліції вказаних у постанові адміністративних правопорушень є надуманими, оскільки транспортним засобом він не керував і у працівників поліції не було достатніх доказів, які б свідчили про порушення ним ПДР вказаних у постанові. В оскаржуваній постанові відсутні докази на підтвердження його вини.

Крім того, в оскаржуваній постанові існують розбіжності щодо місця скоєння ним адміністративного правопорушення. Так, у п. 2 постанови «місце розгляду справи» зазначено: вул. Галана с. Гряди, а в п. 5 постанови зазначено, що інкриміновані правопорушення вчинені в с. Гряди- Тишковичі вул. Галана. Незрозуміло в якому населеному пункті він, на думку працівників поліції, керував транспортним засобом і порушив ПДР України в с. Гряди чи в с. Тишковичі та у якому із цих сіл є вулиця Галана. Між вказаними адресами є істотна відстань, місцем вчинення адміністративного правопорушення є одночасно і місцем розгляду справи, а тому незрозуміло як відповідач розглянув справу про притягнення його до адміністративної відповідальності в с. Гряди вул. Галана, про скоєння адміністративного правопорушення в с. Гряди - Тишковичі вул. Галана, при цьому, що відомостей про те, що він втікав від працівників поліції не вказано.

У пункті 5 постанови зазначено, що 23 грудня 2021 року він вчинив п`ять різних адміністративних правопорушень за кожне з яких передбачена окрема відповідальність за різними статтями КУпАП і відповідно окремі стягнення, однак стягнення накладено лише за однією статтею, не вказуючи при цьому причин і підстав. Разом з тим, суть адміністративного правопорушення передбаченого ч. 6 ст. 121 КУпАП не узгоджується із відсутністю номерного знаку на причепі.

Також його притягнуто до адміністративної відповідальності за керування трактором без страхового полісу, однак вказаний транспортний засіб не підлягає обов`язковому страхуванню за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а відповідно в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП. Враховуючи, що крім оскаржуваної постанови у справі відсутні докази на підтвердження факту порушення ПДР України, просить визнати постанову серії БАВ № 618782 від 23 грудня 2021 року винесену поліцейським СРПП ВП № 1 (м. Нововолинськ) Володимир-Волинського РВП Кулішем В.І. протиправною та скасувати.

Після закінчення апеляційного провадження та повернення вказаної справи на розгляд до Іваничівського районного суду, згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду, справа для розгляду передана судді Федечко М.О. для продовження розгляду.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав викладених у позовні заяві, просить позов задоволити. Зазначила, що інкримінування працівниками поліції позивачу вказаних у постанові адміністративних правопорушень є надуманим, оскільки він транспортним засобом не керував і у працівників поліції не було і не могло бути достатніх доказів порушення ним всіх пунктів ПДР вказаних у постанові, що підтверджується тим, що таких доказів ними у постанові не зазначено. Вважає, що накладене на нього адміністративне стягнення є незаконним, а постанова підлягає скасуванню.

Представник відповідача Головного управління Національної поліції у Волинській області в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Відзив на позовну заяву не надійшов.

Відповідач, поліцейський Сектору реагування патрульної поліції Відділення поліції № 1 (м. Нововолинськ) Володимир-Волинського РВП ГУ НП у Волинській області Куліш І.В. в судове засідання не з`явився, відзив на позовну заяву від нього не надійшов.

Суд заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, приходить до наступного висновку.

Згідно копії постанови про накладення адміністративного стягнення серії БАВ № 618782 від 23 грудня 2021 року, ОСОБА_1 23 грудня 2021 року о 13 год. 59 хв. в с. Гряди-Тишковичі вул. Галана керував транспортним засобом ДОНГ ФЕНГ д.н.з НОМЕР_1 будучи позбавленим права керування, не мав при собі та не пред`явив реєстраційний документ на транспортний засіб, не мав діючий страховий поліс, був відсутній номерний знак на причипі, при зупинці працівниками поліції не увімкнув аварійну світлову сигналізацію. Відповідальність за вказані адміністративні правопорушення передбачена ч. 1 та ч. 4 ст. 126 КУпАП, ч. 6 ст. 121 КУпАП, ч. 2 ст. 122 КУпАП, у зв`язку з чим на позивача накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20400 грн. (а.с.14).

Відповідно до п. 22 ч. 1 ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються засади цивільно-правової відповідальності; діяння, які є злочинами, адміністративними або дисциплінарними правопорушеннями, та відповідальність за них.

За нормою ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень статті 1 КУпАП України, основним завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції та законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно вимог частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктом 2 ч.1 ст.5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами по справі про адміністративні правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання врегульовано Законом України «Про дорожній рух».

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР).

Відповідно до статті 14 вказаного Закону учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів.

Відповідно до статті 52 Закону України «Про дорожній рух» контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

За змістом статті 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Згідно статті 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху визначає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до п. 2.1.а ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії, а відповідно до п. 2.1. б реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної Гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту технічний талон).

Пунктом п.2.1«ґ» ПДР передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Відповідно до п. 2.9 В ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Відповідно до п. 9.9 б, аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена у разі зупинки на вимогу поліцейського або внаслідок засліплення водія світлом фар.

Адміністративна відповідальність водія за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП настає за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

Відповідальність за ч. 4 ст. 126 КУпАП настає за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Відповідальність водія за ч. 6 ст. 121 КУпАП настає за керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим.

Адміністративна відповідальність за ч. 2 ст. 122 КУпАП настає за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Нормами ст.222 КУпАП встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів, зокрема, передбачені частинами 1, 2, 3, 4, 6, 7 статті 121, частинами 1, 2, 3, 6 статті 122, частинами 1, 2, 4 статті 126 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно зі ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

В судовому засіданні встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ № 618782 від 23 грудня 2021 року поліцейського СРПП ВП № 1 (м. Нововолинськ) Володимир-Волинського РВП Куліша В.І. позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 23 грудня 2021 року о 13 год. 59 хв. в с. Гряди- Тишковичі вул. Галана керував транспортним засобом ДОНГ ФЕНГ д.н.з НОМЕР_1 будучи позбавленим права керування, не мав при собі та не пред`явив реєстраційних документів на транспортний засіб, не мав діючий страховий поліс, був відсутній номерний знак на причипі, при зупинці працівниками поліції не ввімкнув аварійну світлову сигналізацію, чим порушив п. 2.1. е, п. 2.1.б, п. 2.1 Ґ, п. 2.9.в, п. 9.9 Б ПДР України. Відповідальність за вказані правопорушення передбачена ч. 4 ст. 126, ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 126 ч. 6 ст. 121, ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до абзацу другого частини другої статті 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського <...> пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Забороняється експлуатація <...> транспортних засобів, що підлягають обов`язковому технічному контролю, але не пройшли його, та у випадках, передбачених законодавством, без чинного на території України поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка») (ч.1 ст.37 Закону України «Про дорожній рух»).

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 22 серпня 2019 року справа № 295/5514/17 зроблено висновок, що відповідно до пункту 21.1 статті 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», трактор не відноситься до транспортних засобів, яким забороняється експлуатувати без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Як встановлено судом, у постанові про накладення адміністративного стягнення працівниками поліції зазначено, що позивач не мав діючого страхового полісу, при цьому, зважаючи на вище викладений правовий висновок Верховного суду, транспортний засіб, яким керував позивач не підлягає обов`язковому страхуванню, а тому в діях відсутній склад вказаного адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідно до частини четвертої статті 126 КУпАП суд зазначає таке.

Відповідно до статті 317 КУпАП постанова про позбавлення права керування транспортними засобами виконується посадовими особами органів Національної поліції.

Згідно з статтею 317-1 КУпАП, якою доповнено Кодекс згідно із Законом № 1231-IX від 16.02.2021, який набрав чинності 17.03.2021, виконання постанови про позбавлення права керування транспортним засобом здійснюється шляхом вилучення посвідчення водія на строк позбавлення права керування транспортними засобами та внесення до єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України відомостей про позбавлення права керування транспортним засобом на строк, визначений постановою, та про вилучення посвідчення водія. Особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права. Якщо посвідчення водія не було тимчасово вилучено в порядку, передбаченому статтею 265-1 цього Кодексу, особа, позбавлена права керування транспортним засобом, зобов`язана негайно здати посвідчення водія до уповноважених органів Національної поліції.

Суд звертає увагу на те, що матеріали справи не містять даних, що рішення суду про позбавлення позивача права керування транспортним засобом виконувалось посадовими особами органів Національної поліції, як і не містять жодного рішення суду про позбавлення позивача права керування транспортним засобом, зокрема у своїй постанові поліцейський також не вказує про дату винесення такого рішення.

Тому, суд дійшов висновку про протиправність притягнення позивача до адміністративної відповідальності на підставі частини четвертої статті 126 КУпАП.

Відповідно до частини 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Як зазначалось вище, позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126, ч. 4 ст. 126, ч. 6 ст. 121 ,ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст. 122 КУпАП і застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 20 400 грн, тобто стягнення накладено в межах санкції, передбаченої частиною четвертою статті 126 КУпАП.

Проте, враховуючи протиправність притягнення позивача до адміністративної відповідальності на підставі частини четвертої статті 126 КУпАП, суд позбавлений права виокремлення та притягнення позивача до адміністративної відповідальності виключно на підставі ч. 1 ст. 126, ч. 6 ст. 121 ,ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст. 122 КУпАП.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, про наявність підстав для скасування оскаржуваної постанови з цих підстав.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Ч.3 ст.79 КАС України передбачено, що відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом із поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що відповідачі не надали до суду відзиву на позов та доказів вчинення позивачем правопорушень, передбачених ч.4 ст.126,ч.1 ст.126, ч.6 ст.121, ч.2 ст.122 КУпАП.

Ухвалою Іваничівського районного суду від 08.02.2022 року витребувано у Іваничівського районного суду Волинської області матеріали відеофіксації щодо обставин події, яка мала місце 23.12.2021 року щодо ОСОБА_1 для огляду.

За приписами частин першої, третьої статті 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

За змістом викладеного, частина третя статті 283 КУпАП містить імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис згідно з вимогами статті 70 КАС України не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Вказане відповідає правовій позиції Верховного Суду, висловленій зокрема у постанові від 19 лютого 2020 року в справі № 607/3394/17, 13 лютого 2020 року у справі №524/9716/16-а.

В оскаржуваній постанові від 23.12.2021 року не має інформації щодо технічного засобу, яким здійснено відеозапис, у графі 7 "до постанови додаються» лише зазначено матеріали справи.

На обов`язок та важливість доведення саме відповідачем як суб`єктом владних повноважень правомірності винесення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, правомірності та законності прийнятої постанови вказує Верховних Суд у постановах від 24 квітня 2019 року ( справа №537/4012/16-а), від 17.07.2019 ( справа №295/3099/17)

Водночас, відповідачі відзив на позов та докази правомірності винесеної постанови суду не подали.

З урахуванням наведеного, оскільки позивач не погоджується з фактом порушення ним ПДР та наявністю підстав для накладення адміністративного стягнення, склад вказаного адміністративного правопорушення підлягає доказуванню в суді.

При цьому з урахуванням ч.2 ст.77 КАС України обов`язок доказування наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення покладається саме на відповідачів.

Водночас, відповідачі не надали суду доказів, які підтверджують об`єктивну сторону правопорушення, тому суд дійшов висновку про те, що відповідачі не довели належними та допустимими доказами вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, тому постанова у справі про адміністративне правопорушення від 23.12.2021 року підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

у х в а л и в :

Позов задовольнити.

Постанову серії БАВ № 618782 від 23 грудня 2021 року поліцейського СРПП ВП № 1 (м. Нововолинськ) Володимир-Волинського районного відділу поліції ГУ НП у Волинській області Куліш В.І. про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126, ч. 4 ст. 126, ч. 6 ст. 121 ,ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст. 122 КУпАП скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного Управління Національної поліції України у Волинській області на користь ОСОБА_1 496,20 грн. сплаченого судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та оголошено 17 серпня 2022 року.

Суддя М.О. Федечко