Справа № 240/4655/22
Суддя: Нагірняк Микола Федорович
Дата ухвалення: 2022-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2022 року м. Житомир справа № 240/4655/22

категорія 109040000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Нагірняк М.Ф., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Виконувача обов`язків керівника Коростишівської окружної прокуратури Житомирської обласної прокуратури в інтересах держави до Старосілецької сільської ради Житомирського району Житомирської області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

Виконувач обов`язків керівника Коростишівської окружної прокуратури Житомирської обласної прокуратури в інтересах держави звернувся до суду з адміністративним позовом до Старосілецької сільської ради, за участю третьої особи Городського ліцею Старосілецької сільської ради, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Старосілецької сільської ради щодо не оформлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку під будівлями та спорудами Городського ліцею Старосілецької сільської ради, площею 1,4 га в межах населеного пункту с.Городське Житомирського (Коростишівського) району Житомирської області;

- зобов`язати Старосілецьку сільську раду вжити заходів щодо оформлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку під будівлями та спорудами Городського ліцею Старосілецької сільської ради, площею 1,4 га в межах населеного пункту с.Городське Житомирського (Коростишівського) району Житомирської області.

В обґрунтування позовних вимог прокурор зазначає, що у користуванні Городського ліцею Старосілецької сільської ради перебуває земельна ділянка площею 1,4 га, однак у порушення вимог земельного законодавства та положень Закону України "Про освіту", правовстановлюючі документи на земельну ділянку, яку використовує ліцей, не оформлено, державну реєстрацію права власності не проведено, що може призвести до негативних наслідків та порушення прав дітей.

Ухвалою суду від 17.02.2022року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач подав відзив на адміністративний позов, в якому заперечує щодо задоволення позовних вимог. Вважає, що у прокурора немає законних підстав для представництва у даній справі. Також вважає, що прокурором не доведено яким чином порушуються права дітей в результаті не оформлення власником закладу освіти земельної ділянки під будівлями цього закладу. Крім того, звертає увагу, що з набранням чинності Законом України "Про освіту", а саме з 28.09.2017року, можливість отримати землю на праві постійного користування мають заклади освіти, а тому вважає, що саме ліцей має виконувати вимоги Земельного кодексу України щодо оформлення за ним земельної ділянки.

Від третьої особи, Городського ліцею Старосілецької сільської ради пояснень не надходило.

Ухвалою суду від 16.08.2022року відмовлено у задоволенні клопотання представника Відповідача про призначення справи до розгляду у загальному провадженні.

Розглянувши в порядку письмового провадження подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню за таких підстав.

Суд зазначає, що згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань і положень Статуту Городського ліцею Старосілецької сільської ради, затвердженого рішенням 3 (позачергової) сесії 8 скликання Старосілецької сільської ради від 24.12.2020 №88, ліцей є комунальною організацією (установою, закладом), засновником якого являється Старосілецька сільська рада. Саме Відповідач здійснює управління Городським ліцеєм (п.4.2 Статуту), саме Відповідач зобов`язаний забезпечити утримання та розвиток матеріально-технічної бази ліцею (п.4.3 Статуту).

Разом з тим, як встановлено судом та не заперечується сторонами, правовстановлюючі документи на земельну ділянку, площею 1,4 га, яка закріплена за Городським ліцеєм та використовується на обслуговування приміщень ліцею, відсутні а технічна документація не розроблялась.

Суд враховує, що згідно з вимогами ст.2 Закону України "Про місцеве самоврядування" від 21.05.1997 №280/97-ВР (далі - Закон №280/97-ВР) місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

Приписами п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону №280/97-ВР визначено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин.

Аналогічно, відповідно до ст.12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Частиною 1 ст.3 Земельного кодексу України визначено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Суд акцентує, що згідно зі ст. 80 Закону України "Про освіту" від 05.09.2017 №2145-VI до майна закладів освіти, серед іншого, належать земельні ділянки. Порядок, умови та форми набуття закладами освіти прав на землю визначаються Земельним кодексом України.

Відповідно до ст.66 вказаного Закону сільські, селищні ради відповідають за реалізацію державної політики у сфері освіти та забезпечення якості освіти на відповідній території, забезпечення доступності дошкільної та початкової освіти; мають право засновувати заклади освіти, реорганізовувати і ліквідовувати їх, забезпечують їх діяльність та розвиток; оприлюднюють офіційну звітність про всі отримані та використані кошти, а також перелік і вартість товарів, робіт, послуг, спрямованих на потреби кожного із заснованих ними закладів освіти, та інші видатки у сфері освіти; здійснюють інші повноваження у сфері освіти, передбачені законом.

Відповідно до ст.32 Закону №280/97-ВР до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать: власні (самоврядні) повноваження щодо управління закладами освіти, охорони здоров`я, культури, фізкультури і спорту, оздоровчими закладами, які належать територіальним громадам або передані їм, молодіжними підлітковими закладами за місцем проживання, організація їх матеріально-технічного та фінансового забезпечення.

В розумінні вимог ч.1 ст.92, ст.125 і ст.126 Земельного кодексу України право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку та виникає з моменту державної реєстрації відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" .

Таке право постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають підприємства, установи та організації, що належать до державної та комунальної власності (п. а ч.2 ст.92 Земельного кодексу України).

Частиною 1 ст.123 Земельного кодексу України визначено, що земельні ділянки державної та комунальної власності, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна, що перебувають у державній чи комунальній власності, передаються особам, зазначеним у пункті "а" частини другої статті 92 цього Кодексу, лише на праві постійного користування.

Аналіз наведених правових норм свідчить, що земельні ділянки під навчальними закладами мають бути належним чином оформлені та використовуватися у порядку, встановленому законодавством, інакше, це може призвести до негативних наслідків та порушення прав дітей.

Відсутність правовстановлюючих документів на земельні ділянки, на яких знаходяться навчальні заклади, створює передумови для зловживань щодо розпорядження земельною ділянкою, формує ризики для нормального функціонування навчального закладу та навчального процесу, що може призвести до негативних наслідків та порушує інтереси держави у сфері охорони дитинства. Відсутність правовстановлюючих документів порушує передбачені державою принципи раціонального й ефективного використання та охорони земель та призводить до неефективного управління земельними ресурсами та землекористування.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, у користуванні Городського ліцею перебуває земельна ділянка площею 1,4 га, однак у порушення вимог земельного законодавства та положень Закону України "Про освіту", правовстановлюючі документи на земельну ділянку, яку використовує ліцей, не оформлено, державну реєстрацію права власності не проведено.

Слід також зазначити, що в рамках адміністративного судочинства бездіяльність - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у невиконанні ним дій, які він повинен був і міг вчинити відповідно до покладених на нього посадових обов`язків згідно із законодавством України.

За правовою позицією, висловленою Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 09.04.2018 року у справі №П/9901/137/18 (800/426/17) , під протиправною бездіяльністю суб`єкта владних повноважень слід розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу, що полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Враховуючи викладене вище, суд робить висновок, що Старосілецька сільська рада, являючись засновником та суб`єктом, який здійснює управління Городським ліцеєм, відповідає за його матеріально - технічне забезпечення, виконує повноваження у земельній сфері щодо надання земельних ділянок у користування, здійснює контроль за додержанням земельного законодавства та законодавства в галузі освіти, не виконала покладені на неї вищезазначеними нормами повноваження, не здійснювала контролю за діяльністю навчального закладу з оформлення землі, допускаючи протиправну бездіяльність, а тому наявні підстави для задоволення позовних вимог.

При цьому, з наведених підстав саме Старосілецька сілька рада має вчинити дії щодо оформлення земельної ділянки навчального закладу, надавши її в постійне користування, а не ліцей, як помилково вважає Відповідач.

Суд вважає безпідставними доводи представника Відповідача про відсутність підстав для представництва прокурором інтересів держави у даній справі

У відповідності до вимог ст.131-1 Конституції України на органи прокуратури покладається представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Відповідно до вимог ч.3 ст.23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідний компетентний орган, який усупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно. Підставою представництва в суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень інтересів держави.

Суд враховує, що рішенням Конституційного Суду від 08.04.1999 №3-рп/99 досліджувалось поняття "інтереси держави" вказано, що державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо.

Отже, державний інтерес знаходить свій вияв у підтримці такого стану суспільних відносин, який би повною мірою відповідав конституційним засадам правового регулювання та забезпечував баланс інтересів усіх членів суспільства в їх взаємовідносинах.

Закон України "Про охорону дитинства" від 26.04.2001 №2402-ІІІ визначає, що охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет, що має важливе значення для забезпечення національної безпеки України, ефективності внутрішньої політики держави, і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні встановлює основні засади державної політики у цій сфері, що ґрунтуються на забезпеченні найкращих інтересів дитини.

Завданням законодавства про охорону дитинства є розширення соціально-правових гарантій дітей, забезпечення фізичного, інтелектуального, культурного розвитку молодого покоління, створення соціально-економічних і правових інститутів з метою захисту прав та законних інтересів дитини в Україні.

Отже, в даному випадку державний інтерес знаходить свій вияв у підтримці такого стану суспільних відносин, який би гарантував захист права користування земельною ділянкою навчальним закладом та законних інтересів дітей, які навчаються у даному закладі.

Згідно вимог ч. 3, ч. 4 ст. 53 КАС України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, вступає за своєю ініціативою у справу, провадження в якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Як видно із матеріалів справи, звертаючись до суду з даним позовом, прокурор набув статусу позивача, оскільки відсутній орган, до компетенції якого входить захист інтересів держави та право звернення до суду із позовом про зобов`язання оформити належним чином правовстановлюючі документи на земельну ділянку, на якій знаходиться заклад освіти.

Ці обставини доведені прокурором при пред`явлені позову, відповідно суд підтверджує наявність підстав для звернення прокурора до суду з даним позовом, а тому заперечення відповідача в цій частині відхиляються судом.

Крім того слід зазначити, що відповідно до ст.ст.12,13 Закону України "Про прокуратуру" у системі прокуратури України діють окружні прокуратури, керівник якої має статус прокурора та наділений повноваженнями представляти окружну прокуратуру у зносинах з органами державної влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, особами, підприємствами, установами та організаціями. Згідно із ч.6 ст.23 цього Закону під час здійснення представництва інтересів держави у суді прокурор має право в порядку, передбаченому процесуальним законом звертатися до суду з позовом.

Як видно із позову, його подав 12.02.2022 виконувач обов`язків керівника Коростишівської окружної прокуратури Янчук Ю.В., на якого покладено обов`язки керівника з 02.02.2022 згідно із наказом керівника Житомирської прокуратури №22 від 02.02.2022.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що виконувач обов`язків керівника Коростишівської окружної прокуратури Янчук Ю.В. наділений повноваженнями щодо звернення до суду з даним позовом.

Відповідач всупереч вимогам ч.1 ст.77 КАС України станом на час розгляду справи, доказів вжиття заходів щодо оформлення правовстановлюючих документів на спірну земельну ділянку до суду не надав.

Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, відповідають обставинам справи та підтверджені доказами, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст.139 КАС України судові витрати, які підлягають стягненню або відшкодуванню, по даній справі відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов задовольнити. Визнати протиправною бездіяльність Старосілецької сільської ради щодо не оформлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку під будівлями та спорудами Городського ліцею Старосілецької сільської ради, площею 1,4 га в межах населеного пункту с.Городське Житомирського (Коростишівського) району Житомирської області.

Зобов`язати Старосілецьку сільську раду вжити заходів щодо оформлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку під будівлями та спорудами Городського ліцею Старосілецької сільської ради, площею 1,4 га в межах населеного пункту с.Городське Житомирського (Коростишівського) району Житомирської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.Ф. Нагірняк