Справа № 420/3455/22
Суддя: Аракелян М.М.
Дата ухвалення: 2022-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/3455/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Аракелян М.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» (; адреса: вул. Лєскова, 9, м. Київ, 01010) до Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради (; вул. Косовська, 2Д, м. Одеса, 65074), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_1 ) про визнання протиправною відмови, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

14 лютого 2022 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» (надалі - позивач, АТ «Райффайзен Банк», Банк) до Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради (надалі - відповідач, Департамент), у якій представник позивача просить суд:

визнати протиправною відмову Департаменту в задоволенні заяви Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» про зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_1 , 1962 р.н., ОСОБА_2 1983 р.н. та ОСОБА_3 1989 р.н. у житловій квартирі загальною площею 73,6 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 ;

зобов`язати Департамент зняти реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 , 1962 р.н., ОСОБА_2 1983 р.н. та ОСОБА_3 1989 р.н. у житловій квартирі загальною площею 73,6 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями адміністративна справа №420/3455/22 розподілена на суддю Аракелян М.М.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 21.02.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін; залучено до участі у справі у якості третіх осіб, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, на стороні відповідача: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

В обґрунтування позовних вимог Банк зазначив, що він є власником квартири за адресою: АДРЕСА_2 . Позивачу стало відомо, що у цій квартирі зареєстровані треті особи, які на сьогоднішній день не мають жодних прав на дане нерухоме майно; наявність зареєстрованих осіб порушує права АТ «Райффайзен Банк», яке не може в повній мірі розпорядитись належним йому нерухомим майном. Позивач звернувся до відповідача з проханням зняти реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у квартирі АДРЕСА_3 , проте Департамент надання адміністративних послуг Одеської міської ради листом від 28.01.2022 року відмовив у задоволенні цієї заяви. Вважаючи таку відмову незаконною, позивач оскаржує її у судовому порядку, вимагаючи визнати відмову у задоволенні заяви протиправною та зобов`язати відповідача зняти третіх осіб з реєстрації за вказаною адресою.

27.05.2022 року відповідач подав суду відзив на позов, в якому просив відмовити у задоволенні позову та зазначив, що позивач помилково трактує лист Департаменту як відмову у знятті з реєстрації місяця проживання третіх осіб. За обліковими даними Департаменту позивач через уповноважених працівників не звертався до Центру з метою отримання адміністративних послуг зі зняття з реєстрації місця проживання осіб, за адресою: АДРЕСА_2 , у зв`язку із чим не отримував офіційних відмов у такому знятті. Подана адвокатом Собчуком Олегом в інтересах позивача заява не відповідає встановленій формі заяви про отримання адміністративної послуги, що встановлена додатком 3 до Регламенту Центру надання адміністративних послуг Одеської міськради; документи, що надані представником позивача до звернення не відповідають переліку документів, що необхідний для отримання адміністративної послуги зі зняття з реєстрації місця проживання фізичної особи; заява позивача із додатками до неї подані у спосіб, не передбачений для подання документів для отримання адміністративної послуги зі зняття з реєстрації місця проживання особи. Отже надіслана представником позивача заява та документи до неї не може розглядатись як пакет документів для отримання адміністративних послуг зі зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_1 , 1962 р.н., ОСОБА_2 , 1983р.н., ОСОБА_3 , 1989 р.н., за адресою: АДРЕСА_2 , та всіх інших осіб, місце проживання яких зареєстроване за вищевказаною адресою, а надана Департаментом відповідь на звернення представника позивача не може бути розцінена як офіційна відмова у наданні адміністративної послуги.

27.05.2022 року Департамент подав суду заяву із запереченнями щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін та клопотання про розгляд справи за участю представника. У задоволенні заяви про розгляд справи в загальному провадженні та за участю представника позивача відмовлено ухвалою суду від 15.08.2022 року.

09.06.2022 року позивач подав суду відповідь на відзив, у якій, зокрема, зазначив, що підстави для відмови у знятті з реєстрації є надуманими та не ґрунтуються на чинному законодавстві, що в свою чергу свідчить про їх протиправність.

16.06.2022 року відповідач подав суду заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначив, що зняття з реєстрації місця проживання, як адміністративна послуга, надається у встановлений законодавством спосіб та супроводжується поданням відповідного вичерпного пакета документів, що затверджується відповідними інформаційною та технологічною картками, як того вимагає стаття 8 Закону України «Про адміністративні послуги».

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 КАС України, суд дійшов висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав (а.с.8-9), АТ «Райффайзен Банк» з 23.12.2016 року є власником квартири за адресою: АДРЕСА_2 .

Судом встановлено, що 16.12.2021 року представник АТ «Райффайзен Банк» адвокат Собчук Олег Віталійович звернувся до Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради із заявою в порядку ст.18 ЗУ «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні, в якій просив (а.с.6) (від імені АТ «Райффайзен Банк»):

1.Зняти реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 1962 р.н., ОСОБА_2 1983 р.н., та ОСОБА_3 1989 р.н., у житловій квартирі загальною площею 73,6 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 та належить Акціонерному товариству «Райффайзен Банк» на праві приватної власності про що внесено відповідний запис у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно на підставі Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 33125525 від 23.12.2016 року.

2.Зняти реєстрацію місця проживання всіх інших осіб, в тому числі неповнолітніх, місце реєстрації проживання яких зареєстровано у житловій квартирі загальною площею 73,6 КВ.М. , яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 та належить Акціонерному товариству «Райффайзен Банк» на праві приватної власності про що внесено відповідний запис у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно на підставі Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 33125525 від 23.12.2016 року.

3. Про результат розгляду заяви повідомити Акціонерне товариство «Райффайзен Банк», за адресою: місто Херсон, проспект Ушакова, будинок № 53, електронна адреса для листування: ІНФОРМАЦІЯ_1. .

Додатками до заяви зазначено: завірена копія витягу зі Статуту АТ «Райффайзен Банк»; завірена копія Довіреності представника банку-адвоката (підписанта) від 30.08.2021 року № 717/21; завірена копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю; ордер на надання правової допомоги; копія інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №290540743 від 15.12.2021 року;

28.01.2022 року Департамент надіслав Банку лист №576/01-09 на вищезазначену заяву, у якому зазначив, що пунктом 2 частини 1 статті 18 Закону України "Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні" (далі - Закон), що набрав чинності 01 грудня 2021 р., передбачено, що зняття особи із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) у разі звернення до органу реєстрації або через центр надання адміністративних послуг за місцем задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) здійснюється за заявою власника житла приватної форми власності, поданої у паперовій формі, стосовно повнолітньої особи, місце проживання (перебування) якої зареєстровано або задекларовано в житлі, що належить власнику на підставі права власності. У разі подання власником житла заяви про зняття із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) батьків або інших законних представників дитини чи одного з них така дитина підлягає зняттю із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) разом із її батьками або іншими законними представниками чи одним із них. Так, вказаним Законом, а саме пунктом 12 Розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення", Кабінету Міністрів України протягом одного місяця з дня опублікування цього Закону доручено, зокрема, забезпечити прийняття нормативно-правових актів, необхідних для реалізації цього Закону; привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом. Однак, наразі Кабінетом Міністрів України не установлена форма заяви, яку відповідно до пункту 2 частини 1 статті 18 Закону власник житла подає для зняття з реєстрації місця проживання повнолітньої особи, місце проживання (перебування) якої зареєстровано або задекларовано в житлі, що належить йому на підставі права власності, а також порядок здійснення такого зняття, у зв`язку з чим реалізація вказаної норми Закону буде можливою після розроблення та затвердження Кабінетом Міністрів України порядку декларування/реєстрації місця проживання (перебування) та зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) (а.с.7).

Вважаючи відмову Департаменту протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Статтею 8 Конституції України визначено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Згідно із ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади реалізації прав, свобод і законних інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері надання адміністративних послуг врегульовані нормами Закону України «Про адміністративні послуги».

Відповідно до п.1 ч.1 ст.1 ЗУ «Про адміністративні послуги» адміністративна послуга - результат здійснення владних повноважень суб`єктом надання адміністративних послуг за заявою фізичної або юридичної особи, спрямований на набуття, зміну чи припинення прав та/або здійснення обов`язків такої особи відповідно до закону (набрав чинності 07.10.2012р.).

Зняття особи з реєстрації місця проживання є адміністративною послугою, що відповідно до Переліків адміністративних послуг, які надаються через Центр надання адміністративних послуг Одеської міської ради, затверджені рішенням Одеської міської ради від 10.6.2015 року, що є структурним підрозділом Департаменту.

Станом на 16.12.2021 року механізм здійснення зняття з реєстрації місця проживання визначений нормами ЗУ «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» та Правилами реєстрації місця проживання, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016р. №207 (надалі - Правила №207) та передбачав зняття з реєстрації місця проживання як результат надання суб`єкту звернення відповідної адміністративної послуги.

Відповідно до п.3 Порядку №207 реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) (далі - орган реєстрації) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради.

Документи для здійснення реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування особи подаються до органу реєстрації (у тому числі через центр надання адміністративних послуг) з урахуванням вимог Закону України "Про адміністративні послуги" (п.8 Порядку №207).

Згідно із нормами Закону України "Про адміністративні послуги" та положень законодавства у сфері реєстрації місця проживання, зокрема, Закону та Правил, що діяли на момент звернення Банку до Департаменту, для отримання адміністративної послуги зі зняття з реєстрації місця проживання суб`єкту звернення необхідно надати наступний перелік документів:?

- заяву суб`єкта звернення про отримання адміністративної послуги згідно з додатком 3 до Регламенту Центру надання адміністративних послуг Одеської міської ради, затвердженого рішенням Одеської міської ради від 17 грудня 2013 № 4187-VІ "Про створення Центру надання адміністративних послуг Одеської міської ради" (зі змінами);

- заяву власника житла приватної форми власності у паперовій формі;

- квитанцію про сплату адміністративного збору;

- документ, що посвідчує особу суб`єкта звернення.

Чинним законодавством також встановлено належний спосіб подачі документів на отримання адміністративної послуги зі зняття з реєстрації місця проживання.

Відповідно п.п.1,2 ч.1 18 ЗУ «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» Зняття особи із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) у разі звернення до органу реєстрації або через центр надання адміністративних послуг за місцем задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) здійснюється за заявою про зняття особи із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування), поданою у паперовій формі такою особою, її законним представником або представником. За заявою власника житла приватної форми власності, поданої у паперовій формі, стосовно повнолітньої особи, місце проживання (перебування) якої зареєстровано або задекларовано в житлі, що належить власнику на підставі права власності. У разі подання власником житла заяви про зняття із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) батьків або інших законних представників дитини чи одного з них така дитина підлягає зняттю із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) разом із її батьками або іншими законними представниками чи одним із них.

Відповідно до положень пункту 27 Правил №207 Працівник органу реєстрації або центру надання адміністративних послуг перевіряє належність документа, до якого вносяться відомості про місце проживання, особі, що його подала, його дійсність, правильність заповнення заяви про зняття з реєстрації місця проживання та наявність документів, необхідних для зняття з реєстрації місця проживання, про що зазначений працівник робить відповідний запис у цій заяві. Працівник органу реєстрації у день звернення особи (її представника) або в день отримання документів від центру надання адміністративних послуг, представника спеціалізованої соціальної установи, закладу соціального обслуговування та соціального захисту, посадової особи виконавців послуг з управління (утримання) багатоквартирного будинку (гуртожитку), об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельного кооперативу, управителя багатоквартирного будинку: приймає рішення про зняття з реєстрації або про відмову у знятті з реєстрації місця проживання особи.

Згідно із ст.12 ЗУ «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» орган реєстрації відмовляє у внесенні до реєстру територіальної громади інформації про задеклароване або зареєстроване місце проживання (перебування) особи у разі, якщо: 1) у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно містяться відомості про обтяження щодо житла, яке особа декларує або реєструє як місце проживання (перебування); 2) відомості Державного реєстру речових прав на нерухоме майно не відповідають відомостям у поданих особою документах або даних; 3) особа подала документи або відомості, передбачені цим Законом, не в повному обсязі; 4) у поданих особою документах або відомостях містяться недостовірні відомості або подані документи є недійсними, або строк дії паспортного документа іноземця чи особи без громадянства, які на законних підставах проживають на території України, закінчився; 5) за декларуванням або реєстрацією місця проживання (перебування) особи звернулася дитина віком до 14 років або особа, не уповноважена на подання документів; 6) житлу, в якому особа декларує або реєструє своє місце проживання (перебування), не присвоєна адреса у встановленому порядку; 7) за адресою житла, в якому особа декларує або реєструє своє місце проживання (перебування), наявний об`єкт нерухомого майна, який не належить до житла; 8) відомості реєстру територіальної громади щодо задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) батьків або інших законних представників дитини віком до 14 років не відповідають відомостям, наведеним у заяві (декларації), поданій стосовно цієї дитини; 9) дані реєстру територіальної громади щодо задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) батьків або інших законних представників дитини віком від 14 до 18 років не відповідають відомостям, наведеним у заяві (декларації), поданій цією дитиною.

Пункт 11 Правил №207 визначав, зокрема, що рішення про відмову в реєстрації/знятті з реєстрації місця проживання приймається в день звернення особи або її представника шляхом зазначення у відповідній графі заяви про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання підстав відмови. Зазначена заява повертається особі або її представнику.

Суд зазначає, що подана в інтересах АТ «Райффайзен Банк» заява адвоката Собчука О. не відповідає встановленій формі заяви про отримання адміністративної послуги, що встановлена додатком 3 до Регламенту Центру надання адміністративних послуг Одеської міської ради, затвердженого рішенням Одеської міської ради від 17 грудня 2013 № 4187-VІ «Про створення Центру надання адміністративних послуг Одеської міської ради»; документи, що надані представником позивача до звернення не відповідають переліку документів, що необхідний для отримання адміністративної послуги зі зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб.

Отже заява АТ «Райффайзен Банк» із додатками до неї подані у спосіб, не передбачений для подання документів для отримання адміністративної послуги зі зняття з реєстрації місця проживання особи; вона не може бути розглянута як пакет документів для отримання адміністративних послуг зі зняття з реєстрації місця проживання третіх осіб у справі за адресою: АДРЕСА_2 , та всіх інших осіб, місце проживання яких зареєстроване за вищевказаною адресою (коло яких не визначене у зверненні Банку).

З матеріалів справи вбачається, що Департамент з надання адміністративних послуг Одеської міської ради не приймав рішення про зняття з реєстрації або про відмову у знятті з реєстрації місця проживання особи, як то передбачено приписами п.27 Правил №207, діючих станом на 28.01.2022 року.

Суд погоджується із твердженням відповідача про те, що надана Департаментом відповідь на звернення представника позивача не може бути розцінена як офіційна відмова у наданні адміністративної послуги, якою можуть порушуватися права позивача.

Відмова Департаменту в знятті з реєстрації місця проживання, як рішення суб`єкта владних повноважень, та надання Департаментом письмової відповіді на звернення юридичної особи щодо зняття з реєстрації місця проживання не є тотожними юридичними діями та не можуть мати однакових юридичних наслідків, що спричиняють чи навпаки порушення прав заявника.

Згідно із ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

У постанові Верховного Суду від 12 травня 2021 року по справі №640/11938/20 колегія суддів Касаційного адміністративного суду дійшла наступних висновків: "рішення, прийняті суб`єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин першої, другої статті 55 Конституції України, статей 2, 5 КАС України.

При цьому обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражені права чи інтереси особи, яка стверджує про їх порушення.

Відповідно до ч.1 ст.4 КАС України рішення суб`єкта владних повноважень є нормативно-правовим або індивідуальним актом. Нормативно-правовий акт - це акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування. Індивідуальний акт - це акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк."

Лист Департаменту №576/01-09 від 28.01.2022 не містить обов`язкових правил поведінки та безпосередньо не породжує правових наслідків для позивача, не є обов`язковим для виконання, а отже цей лист не є рішенням суб`єкта владних повноважень, оскільки лист містить правову позицію Департаменту як суб`єкта владних повноважень з конкретного кола питань, носить інформаційний характер та не створює для позивача чи інших осіб певних правових наслідків, відповідно, не порушує права та інтереси позивача.

Окрім рішень, дій і бездіяльності, суб`єкти владних повноважень також продукують і так звані юридично нейтральні дії, які жодним чином не позначаються на правах або обов`язках фізичних та юридичних осіб.

До юридично нейтральних дій, зокрема, відносяться листи, роз`яснення, повідомлення, певні документи, які фіксують стани, акти перевірок, протоколи, висновки атестаційних комісій, висновки службових розслідувань тощо. Вони не позначаються на правах і свободах, які можуть бути захищені в адміністративних судах відповідно до статті 2 КАС України. Такі порушення прав і свобод можливі при застосуванні саме таких інструментів, як адміністративні акти, нормативні акти, адміністративні договори, акти планування, приватноправові інструменти й акти дій. Юридично нейтральні документи дії не викликають прав і не покладають обов`язків, тому вони не можуть бути предметом оскарження чи оцінки в адміністративному судочинстві.

Така позиція викладена Верховним Судом у постанові від 19.07.2019 року у справі №522/1477/17, де Верховним судом розглянуто касаційну скаргу Департаменту щодо неврахування при прийнятті рішення судами І інстанції та апеляції, зокрема, того, що позивачу надавалась відповідь в рамках Закону України "Про звернення громадян", а не відмова у розумінні Закону та Правил. Верховним судом встановлено, що «рішення від 20.09.2016 № 93/01-02-19 не містить ознак рішення про відмову в реєстрації місця проживання, форму якого затверджено Правилами № 207 в додатку № 6. Як вбачається з матеріалів справи, листом від 20.09.2016 № 93/01-02-19 ОСОБА_1 роз`яснено, що в разі якщо вона має намір отримати офіційну відмову у наданні адміністративної послуги з реєстрації місця проживання, то відповідно до пункту 11 Правил №207рішення про відмову в реєстрацїї/знятті з реєстрації місця проживання приймається в день звернення особи або її представника шляхом зазначення у заяві про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання підстав відмови. Зазначена заява повертається особі або її представнику. Крім того, їй запропоновано здійснити попередній запис на прийом з метою отримання адміністративної послуги з реєстрації місця проживання, в результаті надання якої адміністратор сформує та надасть їй заяву про реєстрацію місця проживання, в якій буде зазначена підстава?відмови.

У листі Департаменту від 28.01.2022 року №576/01-09 зазначено про відсутність встановленої форми заяви, яку відповідно до п.2 ч.1 ст.18 ЗУ «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання» власник житла подає для зняття з реєстрації місця проживання повнолітньої особи, місце проживання (перебування) якої зареєстровано або задекларовано в житлі, що належить йому на підставі права власності, а також відсутність порядку здійснення такого зняття, встановленого КМУ.

Цей закон набрав чинності 01.12.2021 року.

Пунктом 12 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» ЗУ «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання» встановлено Кабінету Міністрів України протягом одного місяця з дня опублікування цього Закону: забезпечити прийняття нормативно-правових актів, необхідних для реалізації цього Закону

Станом на момент надання Департаментом відповіді від 28 січня 2022 року №576/01-09 Кабінетом Міністрів України не було затверджено порядку декларування/реєстрації місця проживання (перебування) та зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), а тому Департамент під час надання роз`яснень позивачу керувався неможливістю діяти у спосіб, встановлений законом.

Правилами №207 не встановлювалась ані форма заяви, яку відповідно до пункту 2 частини 1 статті 18 Закону власник житла подає для зняття з реєстрації місця проживання повнолітньої особи, місце проживання (перебування) якої зареєстровано або задекларовано в житлі, що належить йому на підставі права власності, ані порядок здійснення такого зняття, у зв`язку з чим реалізація вищевказаної норми Закону не була можливою на момент звернення АТ «Райффайзен Банк» із заявою від 16.12.2021 до Департаменту, про що і було повідомлено представника позивача листом Департаменту від 28.10.2022 року №576/01-09.

14.03.2022 року набрав чинності Порядок створення, ведення та адміністрування реєстрів територіальних громад, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 7 лютого 2022 р. № 265 «Деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад» (надалі - Порядок №265).

Цим Порядком встановлена форма заяви, яку відповідно до пункту 2 частини 1 статті 18 ЗУ «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання» власник житла подає для зняття з реєстрації місця проживання повнолітньої особи, місце проживання (перебування) якої зареєстровано або задекларовано в житлі, що належить йому на підставі права власності, і порядок здійснення такого зняття.

Проте у зв`язку з введенням Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022, воєнного стану в Україні, який наразі продовжено до 23.08.2022 року та зупиненням постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №165 строків надання адміністративних послуг, враховуючи відсутність технічної можливості завершення реєстраційної дії, відповідачем наразі не здійснюється прийом документів на отримання адміністративних послуг з реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб на території міста Одеси.

Суд зазначає, що АТ «Райффайзен Банк» не позбавлено права після припинення (скасування) воєнного стану звернутись до відповідача у встановленому законом порядку та з відповідним пакетом документів з проханням зняти з реєстрації місця проживання ОСОБА_1 , 1962 р.н., ОСОБА_2 , 1983 р.н.. ОСОБА_3 , 1989 р.н., за адресою: АДРЕСА_2 .

Враховуючи вищевикладені висновки суду, суд вважає, що позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню, оскільки відповідач діяв на підставах, встановлених законом та у межах своїх повноважень.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Оцінивши докази у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Згідно ч.1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, а тому підстави для стягнення судових витрат за рахунок відповідача відсутні.

Керуючись ст. ст. 241-246, 250, 255, 260, 262, 295, 297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» (; адреса: вул. Лєскова, 9, м. Київ, 01010) до Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради (; вул. Косовська, 2Д, м. Одеса, 65074), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_1 ) про визнання протиправною відмови, зобов`язання вчинити дії - відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст.ст.293,295 КАС України, до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя М.М. Аракелян

.