Справа № 160/27591/21
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2022-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

15 серпня 2022 року м. Дніпросправа № 160/27591/21

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 червня 2022 року (м. Дніпро, суддя Савченко А. В.) у справі № 160/27591/21

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

встановив:

У грудні 2021 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду із позовом до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області (далі відповідач або скаржник), в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області щодо не нарахування та не виплати позивачу додаткової доплати до грошового забезпечення за службу в особливих умовах (період карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2) відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №375 від 29.04.2020 року за період з 11 грудня 2020 року по 31 грудня 2020 року та січень 2021 року, пропорційно відпрацьованому ним часу в особливих умовах;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області встановити та виплатити позивачу додаткову доплату до грошового забезпечення за службу в особливих умовах (період карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2) відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №375 від 29.04.2020 року за період з 11 грудня по 31 грудня 2020 року та січень 2021 року, пропорційно відпрацьованому ним часу в особливих умовах;

- визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області щодо неналежного нарахування та виплати позивачу з урахуванням пропорційності відпрацьованого часу в особливих умовах, розміру додаткової доплати за службу в особливих умовах (період карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2) відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №375 від 29.04.2020 року за червень, липень та серпень 2020 року;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області провести перерахунок та доплатити позивачу суму недоплаченої додаткової доплати за службу в особливих умовах (період карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2) відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №375 від 29.04.2020 року за червень, липень та серпень 2020 року, пропорційно відпрацьованому ним часу в особливих умовах.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 червня 2022 року адміністративний позов задоволено частково:

- визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області щодо не нарахування та не виплати позивачу додаткової доплати до грошового забезпечення за службу в особливих умовах (період карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2) відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №375 від 29.04.2020 року за період з 11 грудня 2020 року по 31 грудня 2020 року, пропорційно відпрацьованому ним часу в особливих умовах;

- зобов`язано Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області встановити та виплатити позивачу додаткову доплату до грошового забезпечення за службу в особливих умовах (період карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2) відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №375 від 29.04.2020 року за період з 11 грудня 2020 року по 31 грудня 2020 року, пропорційно відпрацьованому ним часу в особливих умовах.

- визнано протиправними дії Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області щодо неналежного нарахування та виплати позивачу з урахуванням пропорційності відпрацьованого часу в особливих умовах, розміру додаткової доплати за службу в особливих умовах (період карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2) відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №375 від 29.04.2020 року за червень, липень та серпень 2020 року.

- зобов`язано Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області провести перерахунок та доплатити позивачу суму недоплаченої додаткової доплати за службу в особливих умовах (період карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2) відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №375 від 29.04.2020 року за червень, липень та серпень 2020 року, пропорційно відпрацьованому ним часу в особливих умовах.

В решті позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що у червні, липні, серпні 2020 року, з 11 грудня по 31 грудня 2020 року та у січні 2021 року, позивач працював за наявності усіх умов, що дають право на встановлення додаткової виплати, передбаченої Постановою КМУ № 375.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку в частині задоволення позивних вимог, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вимоги апеляційної скарги відповідача мотивовано, зокрема тим, що остаточне рішення щодо визначення персонального переліку поліцейських, які забезпечували правопорядок і безпеку громадян та внаслідок виконання своїх обов`язків мали безпосередній контакт з населенням, та встановлення додаткової доплати останнім у граничному розмірі до 50 відсотків грошового забезпечення пропорційно відпрацьованому часу у особливих умовах, приймає начальник ГУНП. Скаржник вказує, що суд не може брати на себе повноваження керівника органу поліції щодо прийняття рішення про встановлення додаткової виплати поліцейським, які забезпечували правопорядок і безпеку громадян та внаслідок виконання своїх обов`язків мали безпосередній контакт з населенням, а також суд не може визначити чи виконував поліцейським завдання щодо забезпечення правопорядку і безпеки громадян, кількість відпрацьованого поліцейським часу у зазначених умовах, а таке втручання є порушенням наданої керівнику органу поліції дискреції. Також зазначає, що виплата поліцейським ГУНП в Дніпропетровській області додаткової доплати згідно Постанови №375 була можлива виключно у межах бюджетних асигнувань, виділених ГУНП за бюджетними програмами 1007060 та 1007070, бюджетні асигнування не виділялись для встановлення позивачу доплати за період з 11 грудня 2020 року по 31 грудня 2020 року, а збільшення розміру додаткової доплати за червень, липень, серпень 2020 року та встановлення позивачу додаткової доплати до грошового забезпечення, визначеної постановою №375 за період з 11.12.2020р. по 31.12.2020р., є порушенням бюджетного законодавства України.

З огляду на це, відповідач просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині задоволення позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні адміністративного позову повністю.

Позивач подав до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу відповідача, у якому вказує, що рішення суду першої інстанції ухвалено відповідно до вимог чинного законодавства та просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст. 311 КАС України.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, апеляційний суд зазначає наступне.

Судом першої інстанції встановлено та сторонами не заперечується, що з 07.11.2015 р. до 30.04.2021 р. позивач проходив службу в Національній поліції України.

Відповідно до послужного списку позивач проходив службу, зокрема:

з 09.07.2018 р. по 25.08.2020 р. на посаді дільничного офіцера поліції сектору превенції Юр`ївського відділення поліції Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області;

з 25.08.2020 р. по 01.03.2021 р. на посаді інспектора сектору реагування патрульної поліції Юр`ївського відділення поліції Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області.

У довідці ГУНП в Дніпропетровській області від 26.10.2021 р. № 1450 про встановлення позивачу додаткової доплати за службу в особливих умовах відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 375 від 29.04.2020р., за період з березня 2020 року по квітень 2021 року зазначено, що позивачу вищевказана додаткова доплата була встановлена: у розмірі 50% грошового забезпечення у березні 2020 р. у сумі 3 950,95 гривень, яка була виплачена 28.07.2020 р.; у розмірі 50% грошового забезпечення у квітні 2020 р. у сумі 6123,97 гривень, яка була виплачена 28.07.2020 р.; у розмірі 50% грошового забезпечення у травні 2020 р. у сумі 6123,97 гривень, яка була виплачена 28.07.2020 р.; у розмірі 2,08% грошового забезпечення у червні 2020 р. у сумі 265,83 гривень, яка була виплачена 20.07.2020 р.; у розмірі 4,76 % грошового забезпечення у липні 2020 р. у сумі 606,14 гривень, яка була виплачена 20.08.2020 р.; у розмірі 9,09% грошового забезпечення у серпні 2020 р. у сумі 1131,77 гривень, яка була виплачена 30.12.2020 р.; у розмірі 50% грошового забезпечення у вересні 2020 р. у сумі 5739,53 гривень, яка була виплачена 30.12.2020 р.; у розмірі 50% грошового забезпечення у жовтні 2020 р. у сумі 5739,53 гривень, яка була виплачена 30.12.2020 р.; у розмірі 50% грошового забезпечення у листопаді 2020 р. у сумі 5802,03 гривень, яка була виплачена 30.12.2020 р.; у розмірі 50% грошового забезпечення у грудні 2020 р. у сумі 1732,24 гривень, яка була виплачена 30.12.2020 р.

Як вбачається із довідки ГУНП в Дніпропетровській області №932 від 27.01.2022 р., у грудні 2020 р. надбавка у розмірі 50% грошового забезпечення у сумі 1732,24 гривень була призначена за частину місяця, а саме за період з 01 по 10 грудня 2020 р. Натомість, за період з 11 по 31 грудня 2020 р. встановлення та виплата додаткової доплати жодному поліцейському ГУНП в Дніпропетровській області, в тому числі позивачу, не проведено.

Зі змісту листа ГУНП в Дніпропетровській області від 09.11.2021 р. № 1/ц-442од/10304-2021 вбачається, що додаткова доплата до грошового забезпечення, визначена постановою КМУ від 29.04.2020 р. № 375, у січні 2021 року не встановлювалась.

Водночас, згідно з даними розрахункового листа за липень 2021 р. позивачу перераховано на картку доплату (COVID) за січень у сумі 5697,49 грн.

Також, відповідно до Довідки №1050 від 02.05.2022 року у липні 2021 року позивачу наказом ГУНП в Дніпропетровській області від 28.07.2021 року № 313 о/с встановлено додаткову доплату до грошового забезпечення, визначену постановою КМУ 375 - 2020, за січень 2021 р. у розмірі 50% грошового забезпечення - 5 784,25 грн. Розмір додаткової доплати за січень 2021 року позивачу після утримання податку на доходи фізичних осіб, нарахування компенсації податку та утримання військового збору 1,5% складав 5697,49 грн. (з розрахунку 5 784,25 грн. 1041,17 грн. (18% податок на доходи фізичних осіб) та 1041,17 грн. (компенсація податки па доходи фізичних осіб) 86,76 грн. (1,5% військовий збір). Суму, що підлягала виплаті після утримання податків та зборів 5 697,49 грн. було перераховано 30.07.2021 р. на особовий банківський рахунок позивача, відкритий в АТ «Приватбанк».

Не погоджуючись з бездіяльністю відповідача щодо не нарахування та не виплати йому додаткової доплати за службу в особливих умовах (період карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2) відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №375 від 29.04.2020 за період з 11 грудня 2020 року по 31 грудня 2020 року та січень 2021 року та невиплатою в повному розмірі доплати за червень, липень та серпень 2020 року, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що у спірні періоди позивач належав до категорії поліцейських, які внаслідок безпосереднього виконання своїх обов`язків забезпечують життєдіяльність населення, у зв`язку з чим мають з населенням безпосередній контакт, оскільки виконання зазначених обов`язків, в силу своєї специфіки, неможливе без безпосереднього контакту з населенням. Відтак, оскільки позивач працював за наявності усіх умов, що дають право на встановлення додаткової виплати, передбаченої Постановою КМУ № 375, відповідач був зобов`язаний встановити та виплачувати позивачу у спірні періоди додаткову допомогу у розмірі до 50% грошового забезпечення пропорційно відпрацьованому часу у відповідних умовах. Суд першої інстанції вказав, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не обґрунтував правомірності своїх дій у червні, липні та серпні 2020 року щодо неврахування значної частини днів виконання позивачем службових обов`язків до днів, протягом яких позивач під час виконання службових обов`язків забезпечував правопорядок і безпеку громадян та внаслідок виконання своїх обов`язків мав безпосередній контакт з населенням, а реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних, чинних на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань. Крім того, суд першої інстанції зазначив, що повноваження відповідача у спірних правовідносинах не передбачають права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, а отже не є дискреційними.

Суд апеляційної інстанції погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» (зі змінами, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня на усій території України карантин.

Відповідно до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 № 375 «Про деякі питання оплати праці (грошового забезпечення) окремих категорій працівників, військовослужбовців Національної гвардії та Державної прикордонної служби, посадових осіб Державної митної служби, осіб рядового та начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення, на період дії карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SАRS-СоV-2, та протягом 30 днів з дня його відміни» (далі Постанова №375) на період карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SАRS-СоV-2, та протягом 30 днів з дня його відміни окремим категоріям працівників, військовослужбовців Національної гвардії та Державної прикордонної служби, посадових осіб Державної митної служби, осіб рядового та начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення (забезпечення продовольчими та непродовольчими товарами, послугами зв`язку, транспорту, адміністративними, соціальними послугами, а також захист прав дітей та забезпечення правопорядку і безпеки громадян) (далі - працівники) та внаслідок виконання своїх обов`язків мають безпосередній контакт з населенням, встановлюється додаткова доплата до заробітної плати (грошового забезпечення) пропорційно відпрацьованому часу в зазначених умовах.

За приписами п. п. 2-5 вказаної постанови встановлення доплати, визначеної пунктом 1 цієї постанови, працівникам підприємств, установ та організацій, органів державної влади, які фінансуються з державного та місцевих бюджетів, здійснюється у граничному розмірі до 50 відсотків заробітної плати (грошового забезпечення).

Встановлення доплати, визначеної пунктом 1 цієї постанови, працівникам надавачів соціальних послуг державного/комунального сектору, які безпосередньо надають соціальні послуги за місцем проживання/перебування їх отримувачів (вдома), здійснюється у граничному розмірі до 100 відсотків заробітної плати (грошового забезпечення).

Перелік посад (професій) працівників, яким встановлюються такі доплати, визначається відповідним центральним органом виконавчої влади у сфері, у якій він реалізує державну політику.

Персональний перелік працівників, яким встановлюється доплата, визначається керівником (керівником державної служби) відповідного підприємства, установи та організації, органу державної влади.

Доплати, визначені пунктами 2 і 3 цієї постанови, здійснюються за рахунок та в межах видатків державного та місцевих бюджетів, передбачених за відповідними бюджетними програмами головних розпорядників бюджетних коштів.

Міністерством внутрішніх справ видано наказ від 03.06.2020 року № 431 «Про окремі питання організації оплати праці на період дії карантину» (далі Наказ №431), яким визначено керівникам, зокрема, Національної поліції України забезпечити встановлення на період дії карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та протягом 30 днів з дня його відміни окремим категоріям поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення (забезпечення продовольчими та непродовольчими товарами, послугами зв`язку, транспорту, адміністративними, соціальними послугами, а також захист прав дітей та забезпечення правопорядку і безпеки громадян) та внаслідок виконання своїх обов`язків мають безпосередній контакт з населенням, додаткової доплати у граничному розмірі до 50 відсотків заробітної плати (грошового забезпечення) пропорційно відпрацьованому часу в зазначених умовах (пункт 1); виплату додаткової доплати здійснювати поліцейським, які перебувають відповідно на штатних посадах в органах (підрозділах) Національної поліції України (пункт 2); нарахування додаткової доплати здійснювати у відсотковому співвідношенні до заробітної плати (грошового забезпечення) з розрахунку всіх складових, у тому числі премії, за винятком виплат, що носять одноразовий та компенсаційний характер (пункт 3); персональний перелік осіб, яким установлюється додаткова доплата, визначається керівником відповідного органу, закладу, зазначених у пункті 1 цього наказу (пункт 4).

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що підставою для отримання доплати за Постановою №375 є сукупність таких умов: 1) особа є військовослужбовцем; 2) забезпечує життєдіяльність населення, зокрема шляхом забезпечення правопорядку і безпеки громадян, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України.

Колегією суддів зі змісту матеріалів справи встановлено, що позивач, у період з 09.07.2018 р. по 25.08.2020 р., займаючи посаду дільничного (старшого) офіцера поліції Юр`ївського ВП Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, згідно пункту 1.3 його посадової інструкції мав наступні напрямки діяльності: забезпечення належної взаємодії з мешканцями громади, трудовими колективами організацій та установ, громадськими формуваннями на території обслуговування на засадах партнерства згідно принципу «Community police»; реагування на звернення громадян, надання їм всебічної допомоги; здійснення профілактичної та превентивної діяльності спрямованої на запобігання вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень на території громади, у тому числі серед дітей; виявлення причин та умов, що призводять до вчинення кримінальних та адміністративних правопорушень на поліцейські дільниці, ужиття у межах компетенції заходів для їх усунення; у випадках визначених законом, здійснення провадження у справах про адміністративні правопорушення, прийняття рішень про застосування адміністративних стягнень та забезпечення їх виконання; ужиття всіх можливих заходів для надання невідкладної, зокрема домедичної і медичної допомоги особам, які постраждали внаслідок кримінального чи адміністративного правопорушення, нещасних випадків, особам, які опинилися в ситуації, небезпечній для їхнього життя чи здоров`я, а також особам, які постраждали від торгівлі людьми; ужиття заходів щодо запобігання та протидії вчиненню домашнього насильства; забезпечення безпеки дорожнього руху та правил благоустрою на території обслуговування.

Також колегією суддів досліджено, що позивач у період з 25.08.2020 року по 01.03.2021 року займав посаду інспектора сектору реагування патрульної поліції Юр`ївського відділення поліції Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, а пунктами 2.1, 2.4, 2.6, 2.11 його посадової інструкції було визначено, що інспектор: забезпечує виконання функцій з реалізації державної політики у сфері забезпечення публічної безпеки і порядку, захисту прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави, протидії злочинності, надання поліцейських послуг на території обслуговування відділу поліції; забезпечує своєчасне прибуття СРПП на місце події та проведення у повному обсязі невідкладних першочергових дій щодо документування вчиненого правопорушення; забезпечує надання невідкладної, зокрема домедичної і медичної допомоги особам, які постраждали внаслідок правопорушень та інших подій, а також особам, які опинилися у безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; складає протоколи про адміністративні правопорушення, може здійснювати особистий огляд осіб, які вчинили адміністративні правопорушення, огляд та вилучення речей і документів, застосовувати інші передбачені законом заходи забезпечення провадження у справах про адміністративні правопорушення; вживає заходи по запобіганню та припиненню насильства в сім`ї; забезпечує здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі, регулювання дорожнього руху; перевіряє за місцем проживання громадян - власників мисливської вогнепальної зброї, спеціальних засобів з метою забезпечення дотримання ними встановлених правил її зберігання та використання.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач у спірні періоди належав до категорії поліцейських, які внаслідок безпосереднього виконання своїх обов`язків забезпечують життєдіяльність населення у зв`язку з чим мають з населенням безпосередній контакт, оскільки виконання позивачем його службових обов`язків, в силу своєї специфіки, неможливе без безпосереднього контакту з населенням.

З огляду на це, у спірні періоди позивач працював за наявності усіх умов, що дають право на встановлення додаткової виплати, передбаченої Постановою КМУ № 375, а відповідач мав встановити та виплачувати позивачу у спірні періоди додаткову доплату у розмірі до 50% грошового забезпечення пропорційно відпрацьованому часу у відповідних умовах.

Апеляційний судом встановлено, що за період з 11 по 31 грудня 2020 р. додаткова доплата позивачу не встановлена та не виплачена, за січень 2021 року доплата перерахована на рахунок позивача 30.07.2021 р.

В свою чергу зі змісту матеріалів справи вбачається, додаткова доплата за службу в особливих умовах позивачу встановлена: за червень 2020 р. у розмірі 2,08% грошового забезпечення; за липень 2020 р. у розмірі 4,76 % грошового забезпечення; за серпень 2020 р. у розмірі 9,09% грошового забезпечення.

З додатку 332 до наказу ГУНП в Дніпропетровській області від 13.07.2020 р. № 1145, додатку 93 до наказу ГУНП в Дніпропетровській області від 17.08.2020 р. № 1440, додатку 289 до наказу ГУНП в Дніпропетровській області від 28.12.2020 р. № 2278, колегією суддів встановлено, що кількість днів, яку відповідач визнавав такими, протягом яких позивач під час виконання службових обов`язків забезпечував правопорядок і безпеку громадян та внаслідок виконання своїх обов`язків мав безпосередній контакт з населенням є наступною:

- червень 2020 р. - 1 день (з 24 днів загальної кількості);

- липень 2020 р. - 2 дні (з 21 дня загальної кількості);

- серпень 2020 р. 4 дні (з 22 днів загальної кількості).

Як правильно зазначено судом першої інстанції, скаржник не обґрунтував правомірності своїх дій, щодо неврахування значної частини днів виконання позивачем службових обов`язків до днів, протягом яких позивач під час виконання службових обов`язків забезпечував правопорядок і безпеку громадян та внаслідок виконання своїх обов`язків мав безпосередній контакт з населенням.

Також, матеріали справи не містять доказів того, що особливої специфіки роботи позивача, яка виконувалась останнім у березні, квітні, травні, вересня, жовтні, листопаді та за період з 01.12.2020 року по 10.12.2020 року, тобто в період, за який нараховано та виплачено позивачу додаткову доплату за службу в особливих умовах у максимальному розмірі, мали відмінність від роботи, які виконувалась позивачем за спірний період червня-серпня 2020 р.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог частково, а також те, що позовна вимога про зобов`язання відповідача встановити та виплатити додаткову доплату за січень 2021 року є необґрунтованою. Натомість, вказані висновки доводами апеляційної скарги жодним чином не спростовано.

В свою чергу, апеляційний суд відхиляє доводи скаржника, що збільшення розміру додаткової доплати за червень, липень, серпень 2020 року та встановлення позивачу додаткової доплати до грошового забезпечення, визначеної постановою №375 за період з 11.12.2020р. по 31.12.2020р. є порушенням бюджетного законодавства України,

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 08 листопада 2005 року у справі «Кечко проти України» (заява №63134/00) зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм працівникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни до законодавства. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними (пункт 23 рішення). Також Суд не прийняв аргумент Уряду України щодо відсутності бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

З огляду на це, суд першої інстанції обґрунтовано вказав, що реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних, чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 26.06.2018 р. у справі №750/5074/17.

Також, апеляційний суд враховує, що відповідно до приписів Постанови №375 за наявності необхідних умов, керівник відповідача був зобов`язаний встановити додаткову надбавку та не міг на свій розсуд відмовити у її встановленні.

Відтак, колегія суддів вважає, що керівник відповідача у спірних правовідносинах не міг діяти на власний розсуд та не мав дискреційних повноважень, а тому є безпідставними доводи апеляційної скарги про порушення наданої керівнику органу поліції дискреції.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява N 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява N 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява N 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Отже, інші доводи апеляційної скарги не потребують правового аналізу, оскільки не мають вирішального значення.

Згідно ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З цих підстав, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, та ухвалив судове рішення без порушення норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись статтями 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 червня 2022 року у справі № 160/27591/21 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених частиною 5 статті 291, пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя О.М. Панченко

суддя С.М. Іванов

суддя В.Є. Чередниченко