Справа № 460/1249/21
Суддя: Бруновська Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2022-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий суддя у першій інстанції: Борискін С.А.

10 серпня 2022 рокуЛьвівСправа № 460/1249/21 пров. № А/857/9018/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Бруновської Н.В.

суддів: Хобор Р.Б., Шавеля Р.М.

представника відповідача: Цинайко Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 03 травня 2022 року у справі № 460/1249/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Рівненської обласної прокуратури про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

03.05.2022р. ОСОБА_1 звернувся з позовом до Рівненської обласної прокуратури у якому просив суд:

-визнати протиправною бездіяльність щодо не здійснення нарахування та виплати усіх належних сум при звільненні;

-зобов`язати нарахувати заробітну плату за період з 26.03.2020р. - 17.08.2020р. (тобто, на час звільнення), виходячи з розміру посадового окладу, розрахованого відповідно до положень ст.81 Закону України "Про прокуратуру", з урахуванням усіх встановлених у цей період виплат, надбавок, премій й виплатити різницю між нарахованою таким чином сумою (без урахування податків і зборів) та фактично отриманою сумою виплат за вказаний період;

-зобов`язати здійснити перерахунок суми компенсації нарахованої за дні невикористаної відпустки у зв`язку із звільненням, включивши до складової її обчислення з урахуванням розміру посадового окладу згідно ст.81 Закону України "Про прокуратуру" та з урахуванням усіх надбавок до посадового окладу та премій провести виплату, у тому числі з коригуванням суми нарахованої за дні невикористаної відпустки на коефіцієнт 6,7 та виплатити різницю між відкоригованою сумою та фактично виплаченою при звільненні сумою даної компенсації.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 03.05.2022р. в позові відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, апелянт ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив суд, скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким позов задоволити.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, прийняте з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Апелянт вказує, що починаючи з 01 липня 2015 року заробітна плата прокурорів повинна регулюватись виключно ст.81 Закону України Про прокуратуру. Проте, починаючи з липня 2015 року по дату звільнення заробітна плата прокурорів регулювалася постановами Кабінету Міністрів України, що суперечить нормам Конституції України, Закону України «Про прокуратуру» та нормам міжнародного права. Апелянт вважає, що порушено його право щодо неотримання частини заробітної плати, визначеної ч.3 ст.81 Закону України «Про прокуратуру» за спірний період.

В судовому засіданні представник відповідача Цинайко Н.І. просила суд, апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Інші особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, хоча належним чином повідомленні про дату, час і місце розгляду справи в порядку ст.126 КАС України, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до ст.313 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, учасника процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягають до задоволення виходячи з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 21.03.2003р. - 17.08.2020р. працював в органах прокуратури на прокурорських посадах, що віднесені до таких на підставі Закону України «Про прокуратуру».

17.08.2020р. Наказом прокурора Рівненської області № 775к відповідно до ст.11, пп.2 п.19 розділу ІІ "Прикінцеві і перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" позивача звільнено з посади прокурора відділу нагляду за додержанням законів територіальними органами поліції при провадженні досудового розслідування та підтриманням державного обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Рівненської області на підставі п.9 ч.1 ст.51 Закону України "Про прокуратуру".

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 15.06.2021р. у справі №460/6567/20, яке набрало законної сили, у позові ОСОБА_1 до Прокуратури Рівненської області про поновлення на раніше займаній посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовлено.

Із змісту розрахункового листа Рівненської обласної прокуратури видно, що розмір посадового окладу позивача, за час перебування на посаді прокурора прокуратури Рівненської області за період січень-серпень 2020 року становив 5730,00 грн.

ч.4 ст.78 КАС України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин слід застосовувати норми Конституції України, Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014р. №1697-VII, Закону України «Про Державний бюджет України» на 2015 рік від 28.12.2014р. № 80-VIII, Закону України «Про оплату праці» №108/95-ВР, Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» від 19.09. 2019р. № 113-ІХ, норми постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» від 31.05.2012р. №505.

Колегія суддів зазначає, що 15.07.2015р. набрав чинності Закон України «Про прокуратуру» від 14.10.2014р. №1697-VII.

Закон України «Про прокуратуру» від 14.10.2014р. №1697-VII визначає правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України.

Із змісту ч. -ч. 1-4 ст.81 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014р. № 1697-VII (у редакції Закону №113) видно, що заробітна плата прокурора регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами .

Заробітна плата прокурора складається з посадового окладу та доплат за:

1) вислугу років;

2) виконання обов`язків на адміністративній посаді та інших виплат, передбачених законодавством.

Посадовий оклад прокурора окружної прокуратури становить 15 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Посадові оклади інших прокурорів установлюються пропорційно до посадового окладу прокурора окружної прокуратури з коефіцієнтом:

1) прокурора регіональної прокуратури - 1,2;

2) прокурора Генеральної прокуратури України - 1,3.

Фінансування оплати праці прокурорів здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України (ч.9 ст.81 Закону України «Про прокуратуру» ).

ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» від 14.11.2019р. № 294-IX встановлено у 2020 році прожитковий мінімум для працездатних осіб: з 1 січня 2020 року - 2102 гривні, з 1 липня - 2197 гривень.

Разом з цим, відповідно до ч.2 ст.8 Закону України «Про оплату праці» ( №108/95-ВР) умови та розміри оплати праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, визначаються Кабінетом Міністрів України, крім випадків, передбачених ч.3 цієї статті, та ч.1 ст.10 цього Закону.

В ст.13 Закону України «Про оплату праці» видно, що оплата праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законодавчих та інших нормативних актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів у межах бюджетних асигнувань та інших позабюджетних доходів. Обсяги витрат на оплату праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, затверджуються одночасно з бюджетом.

Водночас, ч.1,ч.2 ст.23 Бюджетного кодексу України визначено, що будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

ч.1 ст.51 Бюджетного кодексу України передбачено, що керівники бюджетних установ утримують чисельність працівників, військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та здійснюють фактичні видатки на заробітну плату (грошове забезпечення), включаючи видатки на премії та інші види заохочень чи винагород, матеріальну допомогу, лише в межах фонду заробітної плати (грошового забезпечення), затвердженого для бюджетних установ у кошторисах.

При цьому, ч.2 ст.89 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014р. № 1697-VII визначено, що функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності прокуратури здійснюються Офісом Генерального прокурора.

Згідно ст.90 вказаного Закону України «Про прокуратуру» фінансування прокуратури здійснюється згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими Генеральним прокурором України, у межах річної суми видатків, передбачених Державним бюджетом України на поточний бюджетний період.

Схема посадових окладів працівників прокуратури затверджена Постановою Кабінету Міністрів України від 31.12.2012р. №505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» .

Матеріалами справи підтверджується, що у спірний період посадовий оклад позивача нараховувався не у відповідності до положень ч.3 ст.81 Закону України «Про прокуратуру» (№ 1697-VII), а у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Однак, Рішенням Конституційного Суду України від 26.03.2020р. № 6-р/2020 у справі №1-223/2018(2840/18) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), окреме положення п.26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення ст.81 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VІІ зі змінами застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

п.2 резолютивної частини вказаного Рішення Конституційного Суду України передбачено, що положення п.26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення ст.81 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VІІ зі змінами застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

В той же час, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» від 19.09.2019р. № 113-ІХ, який набрав чинності 25.09.2019р. та яким запроваджено реформування системи органів прокуратури, ч.ч. 3, 4 ст.81 Закону України «Про прокуратуру» викладені у такій редакції:

«Посадовий оклад прокурора окружної прокуратури становить 15 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

З 1 січня 2021 року посадовий оклад прокурора окружної прокуратури становить 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, а з 1 січня 2022 року - 25 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Посадові оклади інших прокурорів установлюються пропорційно до посадового окладу прокурора окружної прокуратури з коефіцієнтом:

1) прокурора обласної прокуратури - 1,2;

2) прокурора Офісу Генерального прокурора - 1,3.»

Таким чином, з 25.09.2019р. положення ст.81 Закону України «Про прокуратуру» встановлюють розміри посадових окладів прокурорів окружних та обласних прокуратур .

16.01.2020р. набрала чинність Постанова Кабінету Міністрів України від 11.12.2019р. №1155 "Про умови оплати праці прокурорів" (чинна до 05.06.2021р.), якою, з-поміж іншого, затверджено схеми посадових окладів прокурорів Офісу Генерального прокурора, обласних, окружних прокуратур та прирівняних до них прокуратур. ( далі Постанова № 1155)

Відповідно до абз.3 п.3 "Прикінцевих та перехідних положень" Закону «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» за прокурорами та керівниками регіональних, місцевих і військових прокуратур, прокурорами і керівниками структурних підрозділів Генеральної прокуратури України зберігається відповідний правовий статус, який вони мали до набрання чинності цим Законом, при реалізації функцій прокуратури до дня їх звільнення або переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури.

На зазначений період оплата праці працівників Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України, яка встановлює оплату праці працівників органів прокуратури.

Колегія суддів звертає увагу апелянта на той факт, що на час існування спірних правовідносин була чинна Постанова Кабінету Міністрів України "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури" від 31.05.2012р. №505.

п.7 "Прикінцевих і перехідних положень" Закону «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» передбачено, що прокурори, які на день набрання чинності цим Законом займають посади прокурорів у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, можуть бути переведені на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах лише у разі успішного проходження ними атестації, яка проводиться у порядку, передбаченому цим розділом.

Наказом Офісу Генерального прокурора № 414 від 08.09.2020р. визначено днем початку роботи обласних прокуратур - 11.09.2020р.

Колегія суддів зазначає, що Верховний Суд у Постанові від 30.06.2021р. в справі №826/17798/14 дійшов висновків, що виплата заробітної плати згідно Постанови №1155 та ст.81 Закону №1697-VII «Про прокуратуру» пов`язувалася якраз із фактом переведення прокурорів (після їхньої атестації) на посади в "новоутворені"/"оновлені" прокуратури (відповідно до Закону № 113-ІХ).

У вказаній постанові Верховний Суд також зазначив, що з набранням чинності Постанови №1155 не всім прокурорам України воднораз збільшили посадові оклади, а тільки тим, кого після атестації перевели на посади прокурорів до Офісу Генерального прокурора, обласних та окружних прокуратур (відповідно до Закону «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури»). Цей процес був триваючим, тож вочевидь виникали ситуації, коли протягом одного періоду прокурори отримували заробітні плати відповідно до різних нормативно-правових актів (відповідно до Постанови № 505 та Постанови № 1155).

Вказані висновки підтримані також Верховним Судом в постанові від 20.01.2022р. у справі № 826/17709/14.

Отже, дія ст.81 Закону України "Про прокуратуру" у редакції, чинній у період з 26.03.2020р. - 17.08.2020р.(момент звільнення позивача із займаної посади), не поширюється на прокурорів регіональних та місцевих прокуратур; оплата праці таких працівників здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України, яка встановлює оплату праці працівників органів прокуратури.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки Рівненська обласна прокуратура як суб`єкт владних повноважень діяв в межах повноважень та у спосіб визначений законами та Конституцією України. Зокрема, відсутні правові підстави для здійснення позивачу оплати праці у період з 26.03.2020р. - 17.08.2020р. у інший спосіб, який передбачений п.3 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури від 19.09. 2019р. № 113-ІХ, що виключає бездіяльність відповідача у спірних правовідносинах щодо неналежного розрахунку заробітної плати та, відповідно, підстав для зобов`язання здійснити перерахунок та виплату заробітної плати за спірний період.

Інші доводи апеляційних скарг фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, п.29).

Також згідно п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

В ст.242 КАС України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

ст.316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 03 травня 2022 року у справі № 460/1249/21- без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, виключно у випадках передбачених ч.4 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н. В. Бруновська
судді Р. Б. Хобор
Р. М. Шавель
Повне судове рішення складено 15.08.2022р.