Справа № 640/33591/21
Суддя: Григорович П.О.
Дата ухвалення: 2022-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2022 року м. Київ № 640/33591/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Григоровича П.О., розглянувши в спрощеному провадженні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1
доГолосіївського районного відділу районного відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)
про визнання протиправними дій, скасування постанови,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом, в якому просить:

- визнати дії державного виконавця Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Левицького Ю.В. протиправними та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження №66069781 від 13.07.2021 року.

Крім того, позивачем заявлена вимога про стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 10 000,00 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.11.2021 відкрито спрощене провадження та призначено справу до судового розгляду в судовому засіданні.

Як вбачається з матеріалів справи позивач заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити посилаючись на ігнорування відповідачем 3-х місячного строку пред`явлення виконавчого документа до виконання при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження.

Відповідач в судове засідання не прибув, будучи належним чином повідомленим про дату час та місце проведення судового засідання, докази чого наявні в матеріалах справи. Правом на подання відзиву не скористався, внаслідок чого справа вирішена на підставі наявних письмових доказів.

Розглянувши подані документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва зазначає наступне.

В С Т А Н О В И В:

13 липня 2021 року головним державним виконавцем Левицьким Ю.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №66069781 з метою примусового виконання постанови №00644168 від 05.08.2020 Департаменту патрульної поліції про стягнення з ОСОБА_1 штрафу в сумі 510,00 грн.

Не погоджуючись із правомірністю зазначеної постанови позивач звернулась до суду з даним позовом та просить його задовольнити.

Оцінивши за правилами ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Закон України «Про виконавче провадження» № 1404-VІІІ від 02.06.2016 року визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Частиною 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

У відповідності до частини 4 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Згідно статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» примусовому виконанню підлягають рішення на підставі таких виконавчих документів, у тому числі:

- постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

Частиною 1 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зокрема за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

У відповідності до частини 5 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Пунктом 2 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Частиною 1 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття (ч.2 ст.12 Закону).

В рамках виконавчого провадження №66069781 стягувачем є державний орган - Департамент патрульної поліції, а отже виконавче провадження могло бути відкрито на підставі виконавчого документа, що пред`явлений до виконання протягом трьох місяців.

Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі:

1) пред`явлення виконавчого документа до виконання;

2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Під час розгляду справи встановлено, що постанова Департаменту патрульної поліції №00644168, набрала законної сили 13.09.2020, однак постанова про відкриття виконавчого провадження №66069781, винесена з метою примусового виконання постанови №00644168, датована 13.07.2021.

Дана обставина свідчить на користь порушення строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, наслідком чого мало бути повернення виконавчого документа стягувачу.

При цьому, суд акцентує увагу на тому, що в розумінні ч.5 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження», пред`явлення виконавчого документу до виконання нерозривно пов`язано із надходженням виконавчого документа до виконавця, який зобов`язаний не пізніше наступного робочого дня винести постанову про відкриття виконавчого провадження.

Тобто, відкриття виконавчого провадження імперативно здійснюється виконавцем не пізніше наступного робочого дня після пред`явлення виконавчого документа до виконання, а документ в даному випадку має бути пред`явлений до виконання протягом трьох місяців з дня набрання ним законної сили.

Іншого порядку пред`явлення виконавчого документу до виконання Закон в собі не містить.

Відповідачем в підтвердження правомірності відкриття ВП із порушенням тримісячного строку до матеріалів справи не надано доказів наявності підстав для переривання строку пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Таким чином, оскільки матеріали справи не містять доказів існування підстав для переривання строків пред`явлення виконавчого документу до виконання, що визначені ч.4 ст.12 Закону, а постанова про стягнення штрафу від 05.08.2020 пред`явлена до виконання із порушенням тримісячного строку, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині скасування постанови про відкриття ВП.

Позовні вимоги в частині визнання протиправними дій задоволенню не підлягають, адже позивач не вказує, які дії відповідача, на її переконання є протиправними.

Позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягають, як необґрунтовані, оскільки позивачем не надано доказів понесення моральних страждань, переживань, тощо, в зв`язку з відкриттям виконавчого провадження про стягнення 510 грн.

При цьому, суд приймає до уваги, що позивачем не ставиться під сумнів власна вина у вчиненні адміністративного правопорушення, за результатами якого накладено штраф, адже докази оскарження постанови Департаменту патрульної поліції в матеріалах справи відсутні.

Частиною другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Керуючись статтями 2, 6, 72-77, 90, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження №66069781 від 13.07.2021 року.

3. В решті позову - відмовити.

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витати зі сплати судового збору в сумі 454,00 грн (чотириста п`ятдесят чотири грн 00 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Голосіївського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ).

ГОЛОСІЇВСЬКИЙ ВІДДІЛ ДЕРЖАВНОЇ ВИКОНАВЧОЇ СЛУЖБИ У МІСТІ КИЄВІ ЦЕНТРАЛЬНОГО МІЖРЕГІОНАЛЬНОГО УПРАВЛІННЯ МІНІСТЕРСТВА ЮСТИЦІЇ (М.КИЇВ) (, адреса: 03127, місто Київ, ВУЛИЦЯ ЛОМОНОСОВА, будинок 22/15).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя П.О. Григорович