Справа № 640/7046/21
Суддя: Добрівська Н.А.
Дата ухвалення: 2022-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2022 року м. Київ № 640/7046/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Добрівської Н.А., розглянувши у спрощеному провадженні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві

про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (далі по тексту - відповідач, ГУ ПФУ в м. Києві), у якому просив:

- визнати протиправними дій відповідача щодо відмови у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах за Список №1;

- зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 з 30 листопада 2020 року.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на наявність у нього достатнього пільгового та страхового стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком №1 та підтверджується наданими доказами.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 березня 2021 року відкрито провадження в адміністративній справі №640/7046/21 та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (письмового провадження).

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, у якому ГУ ПФУ в м. Києві не погоджується із заявленими позовними вимогами, оскільки у позивача відсутній достатній страховий та пільговий стаж для призначення пенсії на пільгових умовах за списком №1, а дії відповідача в межах спірних відносин є правомірними.

Ознайомившись із письмово викладеними доводами учасників справи, дослідивши подані документи і матеріали, суд встановив такі обставини справи.

Матеріалами справи підтверджено, що листом ГУ ПФУ в м. Києві від 12 листопада 2020 року №2600-0303-8/161592 за наслідками розгляду заяви позивача від 26 жовтня 2020 року №7137 щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 повідомлено, що згідно наданих документів про стаж (ідентифікаційний код, трудова книжка, військовий квиток) загальний стаж складає 2 років 11 днів, пільговий стаж за Списком №1 відсутній; до страхового стажу не враховано періоди проходження військової служби з 15 червня 1990 року по 07 травня 1992 року, оскільки в наданому тимчасовому посвідченні №ВОБ/617 дата народження не відповідає паспортним даним. Не враховано до пільгового стажу за Списком №1 період з 01 квітня 1998 року по 01 липня 2003 року, оскільки у разі ліквідації підприємства без правонаступника підтвердження пільгових періодів покладається на Комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугою років; відсутній наказ про результати проведення атестації робочих місць за умовами праці від 27 вересня 1999 року №80; період з 06 вересня 1990 року по 16 вересня 1999 року не враховано до пільгового стажу за Списком №1, оскільки у цей час позивач перебував у відпустці без збереження заробітної плати відповідно до архівної довідки від 17 вересня 2020 року №108-11608. Оскільки відсутній необхідний пільговий стаж (10 років) за Списком №1, у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно заявки від 26 жовтня 2020 року №7137 позивачу відмовлено.

Листом ГУ ПФУ в м. Києві від 21 грудня 2020 року №2600-0303-8/180963 за наслідками розгляду заяви позивача від 30 листопада 2020 року №8005 щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 повідомлено, що згідно наданих документів про стаж (ідентифікаційний код, трудова книжка, військовий квиток) загальний стаж складає 2 років 11 днів, пільговий стаж за Списком №1 відсутній; первинні документи відправлено на перевірку; оскільки відсутній необхідних пільговий стаж (10 років) за Списком №1, у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно заяви від 30 листопада 2020 року №8005 позивачу відмовлено.

Листом Комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років ГУ ПФУ в м. Києві від 26 січня 2021 року №2600-0304-8/11005 за наслідками розгляду документів, які містяться в макеті справи позивача, повідомлено, що рішенням Комісії №2 від 21 січня 2021 року підтверджено право на зарахування періодів роботи з 07 серпня 1992 року по 30 листопада 1993 року гірником на маркшейдерських підземних роботах з повним робочим днем, в тому числі з 18 жовтня 1993 року - в.о. змінного маркшейдера на підземних роботах, з 01 грудня 1993 року по 31 березня 1994 року - в.о. змінного маркшейдера на підземних роботах з повним робочим днем, з 01 квітня 1994 року по 10 серпня 1994 року та з 16 серпня 1994 року по 28 лютого 1997 року - змінним маркшейдером на підземних роботах з повним робочим днем, з 01 березня 1997 року по 31 жовтня 1997 року - гірником на маркшейдерських підземних роботах з повним робочим днем, в тому числі з 01 вересня 1997 року по 30 вересня 1997 року - в.о. змінного маркшейдера на підземних роботах, з 01 листопада 1997 року по 31 січня 1998 року - в.о. змінного маркшейдера на підземних роботах з повним робочим днем, з 01 лютого 1998 року по 31 березня 1998 року - змінним маркшейдером на підземних роботах з повним робочим днем у ТОВ «Орієнтир», що ліквідоване за заявою власника або рішення вищого органу управління, до стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1, за нормами пункту 1 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Зазначеним рішенням відмовлено у підтвердженні пава на зарахування до стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1, за нормами пункту 1 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», періодів роботи:

- з 03 квітня 1989 року по 17 травня 1990 року в якості гірника на маркшейдерських підземних роботах з повним робочим днем в «Управление по производству геодезическо-маркшейдерских работ ГКТУ строительства метрополитенов, тоннелей» так як документи про ліквідацію без правонаступника або його правовий зв`язок з ТОВ «Орієнтир» на розгляд Комісії не надані;

- з 11 серпня 1994 року по 15 серпня 1994 року змінним маркшейдером на підземних роботах з повним робочим днем у ТОВ «Орієнтир» у зв`язку з перебуванням у відпустці без збереження заробітної плати, не пов`язаної з виробничими причинами;

- з 01 квітня 1998 року по 01 липня 2003 року змінним маркшейдером на підземних роботах з повним робочим днем у ДП «Укргеодезмарк» ВАТ «Київметробуд», оскільки відсутні документи про його припинення без правонаступника.

Вважаючи дії відповідача щодо відмови у призначенні пенсії на пільговий умовах за Списком №1 протиправними, позивач звернувся до адміністративного суду з відповідною позовною заявою.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (стаття 55 Конституції України).

При розгляді спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень суд перевіряє, зокрема, чи прийняті (вчинені) вони на підставах, що визначені законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій) (пункти 1 та 3 частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України).

Позивач, оскаржуючи дії відповідача, стверджує, що порушено його право на соціальний захист.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно із пунктом 1 статті 11 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають, зокрема, громадяни України, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, створених відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, у філіях, представництвах, відділеннях та інших відокремлених підрозділах цих підприємств та організацій, у громадських об`єднаннях, у фізичних осіб - підприємців, осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, та в інших фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або працюють на інших умовах, передбачених законодавством, або виконують роботи (надають послуги) на зазначених підприємствах, в установах, організаціях чи у фізичних осіб за договорами цивільно-правового характеру.

Частиною першою статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають, зокрема, особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу, зокрема, не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону, зокрема, чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи.

Згідно із абзацом першим частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Отже, у випадку, якщо позивач не має стажу роботи на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці 10 років, але має не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності відповідного страхового стажу, він має право на призначення пенсії на пільгових умовах із зменшенням пенсійного віку з 60 років на 1 рік за кожний повний рік такої роботи.

Згідно з пунктом 3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року №383 (далі по тексту - Порядок №383), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Як встановив суд, на момент звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком №1, 30 листопада 2020 року, позивачу виповнилося 50 років та загальний страховий стаж складає 25 років 11 днів, відповідач не заперечує наявність у позивача достатнього загального стажу.

Підставою відмови відповідачем в призначенні позивачу пенсії на пільгових умовах стала відсутність необхідного пільгового стажу роботи на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1, у зв`язку з тим, що періоди роботи позивача з 03 квітня 1989 року по 17 травня 1990 року в якості гірника на маркшейдерських підземних роботах з повним робочим днем в «Управление по производству геодезическо-маркшейдерских работ ГКТУ строительства метрополитенов, тоннелей» так як документи про ліквідацію без правонаступника або його правовий зв`язок з ТОВ «Орієнтир» на розгляд Комісії не надані; з 11 серпня 1994 року по 15 серпня 1994 року змінним маркшейдером на підземних роботах з повним робочим днем у ТОВ «Орієнтир» у зв`язку з перебуванням у відпустці без збереження заробітної плати, не пов`язаної з виробничими причинами; з 01 квітня 1998 року по 01 липня 2003 року змінним маркшейдером на підземних роботах з повним робочим днем у ДП «Укргеодезмарк» ВАТ «Київметробуд», оскільки відсутні документи про його припинення без правонаступника.

Отже, спірним є наявність у позивача стажу на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1.

Суд встановив, що у трудовій книжці містяться записи про періоди роботи позивача з 03 квітня 1989 року по 17 травня 1990 року на посаді гірника у Управлінні по виробництву геодезично-маркшейдерський робіт; спірний період роботи позивача з 11 серпня 1994 року по 15 серпня 1994 року входить до періоду роботи з 01 липня 1994 року по 01 березня 1997 року в ДМП «Орієнтир», яке перереєстроване в ТОВ «Орієнтир» (Орієнтир ЛТД); також трудова книжка містить запис про період роботи позивача з 01 квітня 1998 року по 01 липня 2003 року на посаді змінного маркшейдера на ТОВ «Орієнтир».

Відповідно до архівного витягу «Управление по производству геодезическо-маркшейдерских работ ГКТУ строительства метрополитенов, тоннелей» від 02 жовтня 2020 року №12-17/453, наданого Шевченківською районної у місті Києві державною адміністрацією, позивача наказом «Управления по производству геодезическо-маркшейдерских работ ГКТУ строительства метрополитенов, тоннелей» від 06 квітня 1989 року №153-к прийнято на роботу з 03 квітня 1989 року гірником маркшейдерських підземних робіт з повним робочим днем 2 розряду; наказом від 05 червня 1990 року №240/к позивача звільнено у зв`язку з призовом на військову службу.

Відповідно до архівного витягу «Управление по производству геодезическо-маркшейдерских работ ГКТУ строительства метрополитенов, тоннелей» від 02 жовтня 2020 року №12-17/454, наданого Шевченківською районної у місті Києві державною адміністрацією, позивача наказом Управління будівництва «Київметробуд» ДМП «Орієнтир» від 07 серпня 1992 року №90/к позивача прийнято на роботу з 07 серпня 1992 року гірником на маркшейдерських підземних роботах 2 розряду; наказом від 13 жовтня 1993 року №123-к позивача призначено виконуючим обов`язки змінного маркшейдера на підземних роботах; наказом ДМП «Орієнтир» від 24 грудня 1993 року №148-к позивача призначено на в.о. змінного маркшейдера на підземних роботах 3 розряду з 01 грудня 1993 року з повним робочим днем; наказом ДМП «Орієнтир» від 15 квітня 1994 року №42-к позивача з 01 квітня 1994 року призначено на посаду змінного маркшейдера на підземних роботах з повним робочим днем; наказом ТОВ «Орієнтир» від 10 серпня 1994 року №96-к позивачу надано відпустку без збереження заробітної плати строком на 5 днів з 11 по 15 серпня 1994 року; наказом ТОВ «Орієнтир» від 28 лютого 1997 року №21-к позивача переведено гірником на маркшейдерські підземні роботи по 3 розрядку з повним робочим днем; наказом ТОВ «Орієнтир» від 01 вересня 1997 року №102-к позивача призначено на посаду в.о. змінного маркшейдера на підземних роботах; наказом від 15 листопада 1997 року №134-к позивача призначено в.о. змінного маркшейдера на підземних роботах; наказом від 02 лютого 1998 року №11-к позивача призначено на посаду змінного маркшейдера на підземних роботах з повним робочим днем; наказом від 31 березня 1998 року №35-к позивача з 31 березня 1998 року звільнено з ТОВ «Орієнтир». У довідці вказано, що в наказах з особового складу ТОВ «Орієнтир» за 1992 - 1998 роки, що передані на довгострокове зберігання до архівного відділу Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації, накази про переведення на іншу роботу, не роботу з неповним робочим днем ОСОБА_1 не значаться.

Наказом ДП Укргеодезмак» ВАТ «Київметробуд» від 01 квітня 1998 року №1-к позивача з 01 квітня 1998 року прийнято на посаду змінного маркшейдера на підземних роботах з повни робочим днем.

Наказом ДП Укргеодезмак» ВАТ «Київметробуд» від 01 липня 2003 року №65-к позивача звільнено з 1 квітня 2003 року у зв`язку з переведенням в ТОВ «Брама».

Відповідачем не ставиться під сумнів віднесення посад, які займав позивач, до Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими та особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, проте, вказано, що період з 03 квітня 1989 року по 17 травня 1990 року в якості гірника на маркшейдерських підземних роботах з повним робочим днем в «Управление по производству геодезическо-маркшейдерских работ ГКТУ строительства метрополитенов, тоннелей» не зараховано до пільгового стажу, оскільки так як документи про ліквідацію без правонаступника або його правовий зв`язок з ТОВ «Орієнтир» на розгляд Комісії не надані; період з 11 серпня 1994 року по 15 серпня 1994 року змінним маркшейдером на підземних роботах з повним робочим днем у ТОВ «Орієнтир» не зараховано до пільгового стажу у зв`язку з перебуванням у відпустці без збереження заробітної плати, не пов`язаної з виробничими причинами; період з 01 квітня 1998 року по 01 липня 2003 року змінним маркшейдером на підземних роботах з повним робочим днем у ДП «Укргеодезмарк» ВАТ «Київметробуд» не зараховано до пільгового стажу, оскільки відсутні документи про його припинення без правонаступника.

При цьому, у зазначених вище листах ГУ ПФУ в м. Києві містяться посилання на норми законодавства щодо атестації робочих місць в межах спірних відносин.

Відповідно до пункту 10 Порядку №383 для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі по тексту - Порядок №637).

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пунктів 1 та 2 Порядку №637 зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Пунктом 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.

Згідно з пунктом 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Таким чином, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

Як встановив суд, в трудовій книжці позивача містяться записи про спірні періоди роботи, що також підтверджено архівними витягами, наявними в матеріалах справи, копіями наказів.

Щодо спірних періодів з 03 квітня 1989 року по 17 травня 1990 року в якості гірника на маркшейдерських підземних роботах з повним робочим днем в «Управление по производству геодезическо-маркшейдерских работ ГКТУ строительства метрополитенов, тоннелей», який відповідачем не зараховано до пільгового стажу, оскільки так як документи про ліквідацію без правонаступника або його правовий зв`язок з ТОВ «Орієнтир» на розгляд Комісії не надані, та періоду з 01 квітня 1998 року по 01 липня 2003 року змінним маркшейдером на підземних роботах з повним робочим днем у ДП «Укргеодезмарк» ВАТ «Київметробуд» не зараховано до пільгового стажу, оскільки відсутні документи про його припинення без правонаступника суд зазначає, що матеріалами справи підтверджується факт перебування протягом спірного періоду у трудових відносинах відповідно до записів у трудовій книжці, що також підтверджено наданими Шевченківською районною у місті Києві державною адміністрацією архівними витягами та копією наказу. З урахуванням викладеного суд вважає підтвердженим наведений період роботи позивача на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці відповідно до Списку №1.

Щодо періоду з 11 серпня 1994 року по 15 серпня 1994 року змінним маркшейдером на підземних роботах з повним робочим днем у ТОВ «Орієнтир», який не зараховано до пільгового стажу у зв`язку з перебуванням у відпустці без збереження заробітної плати, не пов`язаної з виробничими причинами, суд зазначає, що матеріалами справи підтверджено факт перебування позивача у відпустці без збереження заробітної плати, проте, зазначений період (5 днів) не впливає на наявність у позивача права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1.

При цьому, з наявної матеріалах справи копії архівного витягу Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації від 02 жовтня 2020 року №12-17/455 наказом ТОВ «Орієнтир» від 14 липня 1995 року №25 затверджено перелік робочих місць, професій та посад з пільговим пенсійним забезпеченням, до яких, зокрема, входять посади, які займав позивач на момент виникнення спірних відносин.

Наказом від 27 вересня 1999 року ДП «Укргеодезмарк» ВАТ «Київметробуд» №80 наказано провести атестацію робочих місць; відповідно до тимчасового регламенту зайнятості працівників протягом робочого дня посади, які займав позивач, відносяться до Списку №1, що також підтверджується картками умов праці, протоколами дослідження важкості та напруженості праці, дослідження повітря закритих приміщень, вимірів шуму.

Тобто, в розрізі цієї справи та за умови підтвердження трудового стажу, як громадянин України, позивач наділений правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних підстав.

За встановлених обставин, суд зазначає, що, оскільки надані позивачем документи підтверджують роботу позивача на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці відповідно до Списку №1 та підтверджують проведення атестації робочих місць, періоди роботи позивача з 03 квітня 1989 року по 17 травня 1990 року в якості гірника на маркшейдерських підземних роботах з повним робочим днем в «Управление по производству геодезическо-маркшейдерских работ ГКТУ строительства метрополитенов, тоннелей», з 01 квітня 1998 року по 01 липня 2003 року змінним маркшейдером на підземних роботах з повним робочим днем у ДП «Укргеодезмарк» ВАТ «Київметробуд» повинні бути зараховані до його пільгового стажу.

Таким чином, пільговий стаж позивача на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці відповідно до Списку №1 становить більше 11 років, що дає йому право на зменшення пенсійного віку для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання протиправним протиправними дій відповідача щодо відмови призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Щодо вимоги позивача зобов`язати ГУ ПФУ в місті Києві призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах з 30 листопада 2020 року за Списком №1 відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається з дня звернення за пенсією.

Як встановлено судом, позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах 30 листопада 2020 року.

Відповідно до пункту 4.3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25 листопада 2005 року, не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних, зокрема, для призначення пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Тобто, прийняття рішення про призначення пенсії віднесено до компетенції органів Пенсійного фонду України.

Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії на пільгових умовах є відповідний стаж роботи.

У спірному випадку, відповідачем не враховано, що визначальним фактом для призначення пенсії на пільгових умовах є підтвердження зайнятості особи на відповідних роботах, а тому відмовляючи в призначенні пенсії позивачу, відповідач діяв незаконно та протиправно.

При цьому, суд зазначає, що вищезазначені обставини та встановлені судом факти дають підстави для зобов`язання відповідача призначити пенсію позивачу за віком на пільгових умовах з дня звернення позивача за пенсією.

З урахуванням викладеного та з метою ефективного захисту порушеного права позивача, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про зобов`язання відповідача призначити, позивачу пенсію за віком на пільгових умовах, починаючи з 30 листопада 2020 року.

Згідно з частиною першою статті 9, статтею 72, частинами першою, другою, п`ятою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем не доведено правомірність своєї поведінки з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позовні вимоги задоволено, на користь позивача належить стягнути сплачений нею судовий збір за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в м. Києві.

Пункт 1 частини третьої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частинами першою та другою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Відповідно до частини четвертої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Питання розподілу судових витрат врегульовано положеннями статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, якою визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (частина перша).

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має з`ясувати склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 та від 22 грудня 2018 року у справі №826/856/18.

Отже, на підтвердження цих обставин, суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Як свідчать матеріали адміністративної справи, представником позивача надано суду копію договору про надання правової (правничої) допомоги від 01 березня 2021 року, акт наданих послуг від 09 березня 2021 року на загальну суму 3000,00 грн, що включає усну консультації з вивченням документів та правовий аналіз ситуації - 500,00 грн, складання позовної заяви - 2500,00 грн, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, довідку від 09 березня 2021 року вих. №09/03 про оплату позивачем наданих послуг у розмірі 3000,00 грн , оригінал ордеру на надання правової допомоги.

Частинами п`ятою, сьомою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідач у відзиві зазначає стосовно розподілу судових витрат, що він не є прибутковою організацією, а отже його кошти не можуть бути використані на інші цілі, крім виплати пенсій і допомоги.

Проте, суд не розцінює зазначені доводи як заперечення стосовно стягнення витрат на правничу допомогу, з урахуванням чого суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача про відшкодування витрат на правову допомогу в частині підтверджених витрат та присудити на користь позивача судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі вищевикладеного та керуючись статтями 2, 5-11, 73-77, 90, 139, 241-246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 задовольнити.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (; адреса: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16) призначити з 30 листопада 2020 року ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

5. судовий збір у розмірі 908,00 грн (дев`ятсот вісім гривень 00 коп) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (; адреса: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16).

6. Стягнути на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн (три тисячі гривень 00 грн) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (; адреса: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16).

Рішення набирає законної сили у порядку, встановленому в статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції в порядку, визначеному статтями 293, 296, 297 Кодексу адміністративного судочинства України протягом 30 днів з моменту складення повного тексту

Суддя Н.А. Добрівська