Справа № 522/7707/22
Суддя: Вербицька Н. В.
Дата ухвалення: 2022-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 серпня 2022 р.м.ОдесаСправа № 522/7707/22
Головуючий в 1 інстанції: Бондар В.Я.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів Джабурії О.В.,

Кравченка К.В.,

при секретарі судового засідання Болтушенка А.О.,

за участю апелянта ОСОБА_1 ,

за участю представника апелянта адвоката Врадій Л.М.,

за участю представника позивача Саркісяна А.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Врадій Лілії Миколаївни на рішення Приморського районного суду м. Одеса від 25 липня 2022 року по справі за адміністративним позовом Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до ОСОБА_1 про примусове видворення за межі території України,

В С Т А Н О В И Л А :

24 червня 2022 року ГУ ДМС України в Одеській області звернулось до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якій просило примусово видворити з України громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позовних вимог управління ДМС зазначило, що відповідач порушив правила перебування іноземців в Україні, а саме: проживав без документів на право проживання та ухилився від виїзду на виконання рішення про примусове повернення, яке не оскаржував. Після прибуття на територію України 12.11.2013 ним не здійснено жодних спроб щодо легалізації власного становища. Крім того, ОСОБА_2 із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту до позивача не звертався, відповідного бажання під час опитування не виявив, жертвою торгівлі людьми себе не вважає.

Представник відповідача заперечував проти позову, зазначаючи, що ОСОБА_2 все життя прожив на території України та саме тут має тісні родинні зв`язки, а в Російській Федерації в нього немає родичів та будь-якого майна, як і бажання туди повертатися. Грубого порушення законодавства України відповідачем не здійснено, оскільки його дії не є навмисними, а тому правових підстав для примусового видворення немає.

Крім того, дії ОСОБА_1 не суперечать національним інтересам забезпечення безпеки України чи охорони громадського порядку, здоров`я, захисту прав та законних інтересів громадян України, про що свідчить відсутність доказів на підтвердження будь-якої протиправної чи аморальної поведінки відповідача протягом строку його перебування на території України.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеса від 25 липня 2022 року позовну заяву ГУ ДМС України в Одеській області задоволено.

Примусово видворено з території України громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, представник відповідача подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, просить скасувати рішення та прийняти постанову, якою у задоволенні позовних вимог ГУ ДМС України в Одеській області відмовити в повному обсязі. Зокрема, апелянт зазначає, що примусове видворення застосовується, якщо особою рішення про примусове повернення не виконується без поважних причин. Відповідачем у відзиві на позовну заяву вказано про наявність таких причин, проте судом їм не надано належної оцінки як і оцінки приписам ст. 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Позивач до суду надав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін в зв`язку із необґрунтованістю доводів апелянта.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 24.05.2022 під час проведення оперативно-профілактичних заходів з виявлення нелегальних мігрантів працівниками ГУ ДМС в Одеській області виявлено та доставлено до підрозділу за адресою: АДРЕСА_1 , особу, який назвався громадянином Російської Федерації ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В результаті проведеної перевірки відібраних пояснень у відповідача встановлено, що громадянин Російської Федерації ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , порушив правила перебування іноземців в Україні проживав без документів на право проживання в Україні та ухилився від виїзду після закінчення відповідного терміну перебування.

Громадянин Російської Федерації ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , пояснив, що прибув до України 12.11.2013 легально через КПП «Кучурган» на підставі паспорта громадянина 53 НОМЕР_1 терміном дії з 29.03.2012 по 29.03.2022. Термін дії паспорта закінчився (а.с. 10, 12).

ГУ ДМС в Одеській області встановлено, що громадянин Російської Федерації ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , на території України знаходиться незаконно, постійного зареєстрованого місця проживання та законного джерела існування не має.

24.05.2022 за порушення правил перебування іноземців в Україні, а саме: ухилення від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування, відповідальність за яке передбачено ч.1 ст.203 Кодексу України про адміністративні правопорушення, стосовно громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , складено протокол про адміністративне правопорушення ПР МОД № 008143 та постановою про накладення адміністративного стягнення від 24.05.2022 ПН МОД № 008210 відповідач притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн (а.с. 14-15).

ГУ ДМС в Одеській області прийнято рішення від 24.05.2022 № 317 про примусове повернення в країну походження іноземця або особи без громадянства громадянина Російської Федерації ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , та зобов`язано його покинути територію України у термін до 22.06.2022 (а.с. 16-20).

ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 склав розписку, якою зобов`язався залишити територію України не пізніше 22.06.2022 (а.с. 21).

24.05.2022 ГУ ДМС України в Одеській області прийнято рішення №104 про заборону ОСОБА_4 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 в`їжджати в Україну (а.с. 24-25).

Рішення від 24.05.2022 № 317 про примусове повернення відповідач не оскаржував, проте у встановлений термін до 22.06.2022 громадянин Російської Федерації ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 самостійно територію України не залишив.

23.06.2022 за порушення правил перебування іноземців в Україні, а саме: продовження ухилення від виїзду з України шляхом невиконання рішення про примусове повернення, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення, стосовно громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , складено протокол про адміністративне правопорушення ПР МОД № 008333 та постановою про накладення адміністративного стягнення від 23.06.2022 ПН МОД № 008404 відповідач притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн (а.с. 31-32).

23.06.2022 головним спеціалістом ОСОБА_5 складено протокол серії МОД №000151 про адміністративне затримання ОСОБА_1 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 та щодо відповідача прийнято рішення про поміщення його у Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та особі без громадянства, які незаконно перебувають на території України (а.с. 34).

Представником відповідача надано характеристику зі школи, де навчався ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 для підтвердження його проживання в Україні з 1996 року, але представник позивача вказував, що ГУ ДМС не заперечує той факт, що відповідач знаходиться в Україні з 1996 року (а.с. 68).

Задовольняючи позовні вимоги щодо видворення відповідача, суд першої інстанції виходив з невиконання останнім в установлений строк рішення про примусове повернення з України. Судом враховано, що ОСОБА_2 не відноситься до осіб, яким надано статус біженця і не є особою, яка потребує додаткового захисту. Підстав вважати, що він підпадає під захист статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" немає. Вказане та факт порушення правового режиму знаходження на території України свідчать про наявність підстав для примусового видворення відповідача за межі території України.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України встановлює Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» №3773-VI від 22.09.2011 (далі - Закон України №3773-VI).

За приписами ч. 1 ст. 26 Закону України № 3773-VI іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення (ч. 5 ст. 26 Закону України № 3773-VI).

Статтею 30 Закону України № 3773-VI визначено, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Отже, із змісту наведеної норми слідує, що примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства передують дві обставини:

1) прийняття рішення відповідним компетентним органом про примусове повернення;

2) ухилення від виїзду після прийняття рішення про повернення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.

Аналіз наведених положень у їх системному взаємозв`язку свідчить про те, що примусовому поверненню іноземця в країну походження передує обов`язок державної міграційної служби прийняти рішення про примусове повернення іноземця та надання йому строку для добровільного виконання рішення, який не може перевищувати 30 днів. Лише у разі невиконання іноземцем у добровільному порядку рішення про примусове повернення, міграційна служба має право затримати останнього з метою забезпечення його видворення.

За встановлених обставин, що сторонами не заперечуються, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає в Україні з 1996 року, проте на підставі паспорту № НОМЕР_2 від 29.03.2012 виданого МЗС РОСІЇ 38003 в`їхав на територію України 12.11.2013.

Термін дії вказаного документа закінчився 29.03.2022 (а.с. 10).

В травні 2022 року за порушення правил перебування іноземців в Україні стосовно відповідача складено відповідні протокол та постанову про притягнення до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн (а.с. 14-15).

ГУ ДМС в Одеській області прийнято рішення від 24.05.2022 № 317 про примусове повернення в країну походження іноземця або особи без громадянства громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , та зобов`язало його покинути територію України у термін до 22.06.2022 (а.с. 16-20), проте останнім вказаних дій, як і оскарження даного рішення не здійснено, що свідчить про його чинність.

За встановлених обставин та з врахуванням порушення відповідачем законодавства про іноземців та осіб без громадянства, відсутності доказів на підтвердження обставини, настання яких передбачає застосування положень частини першої статті 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та відсутності підстав стверджувати, що відповідач підпадає під захист статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дії органу ДМС та висновки суду першої інстанції щодо наявності підстав реалізації процедури примусового видворення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є вірними та такими, що відповідають чинному законодавству України.

Доводи апелянта щодо факту тривалого проживання на території України, відсутності протиправної та аморальної поведінки відповідача, відсутності його бажання повертатися до Російської Федерації, не спростовують допущені ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 порушення законодавства України, які належним чином встановлені та зафіксовані у визначеному порядку ГУ ДМС України в Одеській області шляхом прийняття відповідних постанов про накладення адміністративного стягнення від 24.05.2022, від 23.06.2022 та рішення від 24.05.2022 № 317 про примусове повернення, які є чинними та відповідачем не оскаржувалися, що по суті свідчить про згоду останнього з їх змістом.

Судова колегія зазначає, що наявність родичів лише на території України мало б бути причиною щодо своєчасних дій легалізації свого становища, а не доводом щодо спростування підстав застосування процедури примусового видворення за встановлених обставин даної справи.

Доводи щодо факту небезпеки його життю, здоров`ю та свободі на території РФ через воєнні дії РФ проти України не є належним чином доведеними та не підтверджують можливість застосування абз.4 ч.1 ст. 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», згідно якої іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворені або видані чи передані до країн, де їх життю або здоров`ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини, або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя, оскільки відповідна небезпека є саме на території України, як місця відповідних бойових дій.

Крім того, апелянт не реалізував своє право щодо звернення із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, що в даному випадку свідчило б про наявність в нього персоналізованих побоювань щодо загрози його життю, здоров`ю та свободі на території РФ.

Оцінюючи викладене в сукупності, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст.316 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції колегія суддів не вбачає, а доводи апеляції вважає такими, що висновків суду не спростовують.

Враховуючи, що дана справа за змістом пункту 11 частини шостої статті 12 КАС України відноситься до категорії незначної складності, постанова суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст.328 КАС України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст.288,308,310,315,316,321,322,325,328 КАС України, судова колегія

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Врадій Лілії Миколаївни залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеса від 25 липня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: О.В.Джабурія

Суддя: К.В. Кравченко