Справа № 826/8195/16
Суддя: Чудак О.М.
Дата ухвалення: 2022-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2022 року м. Київ № 826/8195/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Чудак О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про стягнення середнього заробітку за період затримки розрахунку при звільненні,

установив:

26.05.2016 ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного територіального управління юстиції у місті Києві про стягнення середнього заробітку за період затримки розрахунку при звільненні з 06.06.2015 по 28.04.2016 у розмірі 27 173,04 грн.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.02.2017, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 26.04.2017, в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Постановою Верховного Суду від 11.08.2020 постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.02.2017 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 26.04.2017 скасовано та направлено справу на новий розгляд до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.08.2020 адміністративну справу №826/8195/16 прийнято до провадження суддею Окружного адміністративного суду міста Києва Патратій О.В.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.04.2021 адміністративну справу №826/8195/16 прийнято до провадження суддею Окружного адміністративного суду міста Києва Чудак О.М., оскільки відповідно до розпорядження від 31.03.2021 №658 справу передано на повторний автоматизований розподіл справ між суддями, з огляду на тимчасову непрацездатність судді, в провадженні якої перебувала дана справа, а згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями для її розгляду й вирішення визначено суддю Чудак О.М.

Також вказаною ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.04.2021 замінено відповідача у справі, а саме: Головне територіальне управління юстиції у м. Києві його правонаступником - Центральним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Київ), а також витребувано у відповідача довідку про середню заробітну плату ОСОБА_1 , розраховану відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995. Постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику учасників справи.

Позивач подав письмові пояснення по суті спору в яких вказав, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 29.03.2016 у справі №826/11039/15, яка набрала законної сили, на його користь присуджено заробітну плату та середній заробіток за період затримки розрахунку при звільненні в розмірі 135 851,19 грн, проте кошти у вказаній сумі виплачені 29.04.2016. Таким чином, позивач має право на стягнення з відповідача середнього заробітку за період затримки розрахунку при звільненні з 06.06.2015 по 28.04.2016.

Відповідач подав відзив на позовну заяву у якому зауважив, що виконавчий лист у справі №826/11039/15 позивачу видано 07.04.2016, тому періоди, зокрема, з 06.06.2015 по 29.03.2016 та з 07.04.2016 по 28.04.2016, є періодами вирішення спору про належну позивачу суму до виплати та періодом виконання такого судового рішення, а не періодом затримки належних звільненому позивачу сум з вини відповідача, а тому у зазначеному періоді немає вини відповідача у невиплаті спірних сум, що є підставою для звільнення від відповідальності за нормами статті 117 КЗпП України. Також відповідач зауважив, що сума стягнута за рішенням суду не є об`єктом відповідної компенсації.

На виконання ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.04.2021 відповідач подав до суду довідку управління бухгалтерського обліку та господарського забезпечення Центрального міжрегіонального управліннями Міністерства юстиції (м. Київ) від 07.09.2021 №352 про середню заробітну плату ОСОБА_1 , розраховану відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995.

Керуючись нормою частини п`ятої статті 262 КАС України, суд здійснював розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Суд, дослідив матеріали справи на підтвердження й спростування заявлених вимог в їх сукупності, надав їм юридичну оцінку та встановив наступне.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 29.03.2016 у справі №826/11039/15, яка набрала законної сили 07.04.2016, скасовано постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.10.2015 та ухвалено нову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково, ухвалено:

- визнати протиправними дії Головного територіального управління юстиції у м. Києві в частині не виплати заробітної плати за період з 15.01.2010 по 08.11.2011;

- стягнути з Головного територіального управління юстиції у м. Києві на користь ОСОБА_1 заробітну плату за період з 15.01.2010 по 08.11.2011 та середній заробіток за період затримки розрахунку при звільненні з 25.02.2012 по 05.06.2015 в розмірі 135 851,19 грн, сума вказана без утримання податків й інших обов`язкових платежів;

- в задоволенні решти позовних вимог відмовити.

З мотивувальної частини постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 29.03.2016 у справі №826/11039/15 встановлено, що присуджена до стягнення з відповідача сума включає заробітна плату за період з 15.01.2010 по 08.11.2011 у сумі 38 600,31 грн, а також середній заробіток за період затримки розрахунку при звільненні з 25.02.2012 по 05.06.2015 у сумі 97 250,88 грн.

Відповідно до виписки з банківського рахунку позивача, 29.04.2016 на виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 29.03.2016 у справі №826/11039/15 відповідач перерахував позивачу 135 171,93 грн.

Позивач вважає, що у зв`язку із тим, що остаточний розрахунок при звільненні з ним проведено лише 29.04.2016 він має право на отримання середнього заробітку за період затримки розрахунку при звільненні з 06.06.2015 по 28.04.2016 у розмірі 27 173,04 грн, а тому звернувся до суду з даним позовом.

Суд, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, при вирішенні заявлених вимог виходить з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Статтею 43 Конституції України встановлено: кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується, та на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до частини першої статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

За статтею 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану суму.

Згідно зі статтею 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Отже, за змістом частини першої статті 117 КЗпП України обов`язок роботодавця перед колишнім працівником щодо своєчасного розрахунку при звільненні припиняється проведенням фактичного розрахунку, тобто, реальним виконанням цього обов`язку. І саме з цією обставиною пов`язаний період, протягом до якого до роботодавця є можливим застосування відповідальності.

Частина перша статті 117 КЗпП України стосується випадків, коли роботодавець за відсутності спору умисно або з необережності не проводить остаточний розрахунок з колишнім працівником.

Частина друга статті 117 КЗпП України стосується тих випадків, коли наявний спір між роботодавцем і колишнім працівником про належні до виплати суми та фактично охоплює два випадки вирішення такого спору. Законодавець не вважає факт вирішення спору фактом виконання роботодавцем обов`язку провести повний розрахунок із колишнім працівником, що зумовлює можливість відповідальності роботодавця протягом усього періоду прострочення.

Оскільки ухвалення судового рішення про стягнення з роботодавця виплат, які передбачені після звільнення, за загальними правилами, встановленими Цивільним кодексом України, не припиняє відповідний обов`язок роботодавця, то відшкодування, передбачене статтею 117 КЗпП України, спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця, у спосіб, спеціально передбачений для трудових відносин, за весь період такого невиконання, у тому числі й після прийняття судового рішення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.05.2020 у справі № 810/451/17.

У постанові від 11.08.2020 у даній справі Верховний Суд вказав: «у справі, яка розглядається, позивач у зв`язку з порушенням відповідачем його права на належну оплату праці, що встановлено постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 29 березня 2016 року по справі №826/11039/15, просив стягнути на його користь суму середнього заробітку за період затримки розрахунку при звільненні з 25 лютого 2012 року по 05 червня 2015 року в розмірі 135 851,19 грн.

При цьому Головне територіальне управління юстиції у м. Києві фактично провело розрахунок з позивачем поза межами строку, встановленого статтею 116 КЗпП України.

Ураховуючи, що непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, позивач вважає порушеним своє право на отримання відшкодування за затримку виплати середнього заробітку за період затримки розрахунку при звільненні на підставі статті 117 КЗпП України.

Водночас суди попередніх інстанцій, неправильно застосувавши норми матеріального права, не визначили розмір середнього заробітку, не встановили час затримки розрахунку, не встановили відповідних фактичних обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення та не дослідили відповідні докази.»

Відповідно частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З урахуванням матеріалів даної справи, обставин встановлених у ході розгляду справи №826/11039/15, та вказаних висновків Верховного Суду, суд вважає, що у зв`язку із тим, що при звільненні позивача 25.02.2012 з ним не провели повного розрахунку, а відповідні виплати відповідач провів лише 29.04.2016 на виконання судового рішення, позивач має право на отримання середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, тобто з 25.02.2012 по 28.04.2016.

При цьому, середній заробіток позивача за період затримки розрахунку при звільненні з 25.02.2012 по 05.06.2015 стягнуто з відповідача на підставі постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 29.03.2016 у справі №826/11039/15.

Таким чином, позивач має право на отримання середнього заробітку за період затримки розрахунку при звільненні з 06.06.2015 по 28.04.2016.

Визначаючись щодо належної до виплати позивачу суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, апеляційний суд враховує наступне.

Згідно статті 27 Закону України "Про оплату праці" середній заробіток працівника визначається за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України.

Пунктами 5, 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 (Порядок №100), передбачено, що нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться, виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

У разі коли середньомісячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.

На виконання ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.04.2021 відповідач подав до суду довідку управління бухгалтерського обліку та господарського забезпечення Центрального міжрегіонального управліннями Міністерства юстиції (м. Київ) від 07.09.2021 №352 про середню заробітну плату ОСОБА_1 , розраховану відповідно до Порядку №100, згідно якої середньоденний заробіток позивача за грудень 2011 року та січень 2012 року для цілей Порядку №100 складає 81,49 грн без відрахування податків і зборів.

За період з 06.06.2015 по 28.04.2016 було 234 календарних днів, а тому, середній заробіток за період затримки розрахунку при звільненні з 06.06.2015 по 28.04.2016 складає 19 068,66 грн (81,49 грн х 234).

Верховний Суд України у постанові від 27.04.2016 у справі №6-113цс16 дійшов висновку, що право суду зменшити розмір середнього заробітку, що має сплатити роботодавець працівникові за час затримки виплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 КЗпП України, залежить від таких чинників: наявність спору між працівником та роботодавцем з приводу розміру належних до виплати працівникові сум за трудовим договором на день звільнення; виникнення спору між роботодавцем та працівником після того, коли належні до виплати працівникові суми за трудовим договором у зв`язку з його звільненням повинні бути сплачені роботодавцем; прийняття судом рішення щодо часткового задоволення вимог працівника про виплату належних йому при звільненні сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу.

У постанові від 18.07.2018 у справі №825/325/16 Верховний Суд зауважив, що при визначенні розміру компенсації за затримку розрахунку необхідно враховувати розмір середнього заробітку позивача, суму заборгованості, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком працівника, те, що відповідач є органом державної влади, фінансування якого здійснюється з державного бюджету, та інших обставин справи.

Аналогічна правова позиція щодо застосування принципу співмірності зазначена у постанові Верховного Суду від 04.04.2018 по справі №524/1714/16-а, та постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 по справі №761/9584/15-ц.

Суд враховує вказані позиції Верховного Суду, однак з огляду на обставини даної справи не вбачає підстав для зменшення належної позивачу суми середнього заробітку за період затримки розрахунку при звільненні.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Здійснивши новий розгляд даної справи, системно проаналізувавши приписи законодавства України, надавши оцінку з урахуванням усіх доказів у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог шляхом стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 19 068,66 грн.

Вирішуючи питання про розподіл між сторонами судових витрат, суд, керуючись положеннями статті 139 КАС України, виходить з того, що позивач звільнений від сплати судового збору, а відповідачем не понесено витрат, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертизи, у зв`язку із чим судові витрати розподілу не підлягають.

На підставі вище викладеного, керуючись статтями 2, 72-77, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 19 068,66 грн (дев`ятнадцять тисяч шістдесят вісім гривень шістдесят шість копійок) з відрахування податків та зборів.

Відмовити у задоволенні позову в іншій частині.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач - ОСОБА_1 (місце проживання фізичної особи: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ).

Відповідач - Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ) (місцезнаходження юридичної особи: 01001, місто Київ, провулок Музейний, будинок 2-Д; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 43315602).

Суддя О.М. Чудак