Справа № 120/10316/21-а
Суддя: Заброцька Людмила Олександрівна
Дата ухвалення: 2022-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

12 серпня 2022 р. Справа № 120/10316/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Заброцької Людмили Олександрівни, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування вимоги, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулась фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (далі - позивачка) з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Вінницькій області (далі - відповідач) про визнання протиправною та скасування вимоги.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю, на думку позивачки, вимоги Головного управління ДПС у Вінницькій області про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 11.08.2021 року Ф-6159-17 в сумі 37788,74 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що вона була взята на облік як платник єдиного внеску з серпня 2007 року. Позивач вказує, що вважає вимогу про сплату боргу (недоїмки) протиправною, оскільки вона сплачувала ЄСВ, не займалась підприємницькою діяльністю, не отримувала прибуток, в той же час вона перебувала в трудових відносинах з ТОВ " Фірма "ІВО +КІ" та ТОВ "Компанія "Ірлан". Зазначає, що, на її думку, така податкова вимога викликана тим, що вона 04.06.2021 року досягла пенсійного віку і в серпні 2021 року звернулася до податкових органів з заявою про надання їй довідки про систему оподаткування за період з 22.08.2007 року по 31.12.2010 року.

Ухвалою суду від 01.09.2021 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу 10-денний строк для усунення недоліків.

У встановлений судом строк позивач подала до суду заяву з додатками, відповідно до якої недоліки позовної заяви усунуто, на підставі чого ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в справі матеріалами. Даною ухвалою також встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи та витребувано у сторін додаткові докази.

11.11.2021 позивачкою частково подано до суду витребуванні докази, а саме копію трудової книжки та копію паспорта громадянина України. Інші витребувані судом докази позивачкою не надано.

У встановлений судом строк представником відповідача подано відзив на адміністративний позов, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Зазначає, що згідно з п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону України № 2464 платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування. Відповідно до зазначеної норми позивач є платником єдиного внеску на загальнообов"язкове державне соціальне страхування.

У відповідності до інформаційної системи «АІС Податковий блок» станом на 11.08.2021 (дата винесення вимоги № Ф-6159-17) згідно даних ІКП 71040000 ФОП ОСОБА_1 нараховано єдиного соціального внеску 37788,74 грн., в тому числі: 8448 - 2017 рік, термін сплати 09.02.2018р., за І квартал 2018р. - 2457,18 грн., термін сплати 19.04.2018р., за II квартал 2018р. - 2457,18 грн. термін сплати 19.07.2018р., за III квартал 2018р. 2457,18 грн., термін сплати 19.10.2018р. за IV квартал 2018р. - 2457,18 грн. термін сплати 21.01.2019р., за І квартал 2019р. - 2457,18 грн., термін сплати 19.04.2019р. за II квартал 2019р. - 2457,18 грн. термін сплати 19.07.2019р., за III квартал 2019р. - 2457,18 грн., термін сплати 21.10.2019р. за IV квартал 2019р. - 2457,18 грн. термін сплати 20.01.2019р., за січень, лютий 2020р. - 2078.12 грн. термін сплати 21.04.2020р., за червень 2020р. - 1039,06 грн. термін сплати 20.07.2020р., за III квартал 2020р. - 3178,12 грн. термін сплати 19.10.2020р., за листопад, грудень 2020р. - 2200 грн., термін сплати 19.01.2021р.

Станом на 03.02.2022р. по ФОП ОСОБА_1 дані нарахування не сплачені та рахується заборгованість в сумі 37788,74 грн.

Відповідно до ч. 12 ст. 9 Закону України № 2464 єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Таким чином, на переконання представника відповідача, оскаржувана податкова вимога винесена правомірна, а отже не підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 22.04.2022 витребувано у ГУ ПФУ у Вінницькій області додаткові докази.

03.05.2022 від ГУ ПФУ у Вінницькій області до суду надійшла частина доказів, витребуваних ухвалою суду від 22.04.2022, а саме довідка за формою ОК - 5 стосовно ОСОБА_1 за 1998 - 2003 роки та 2007 - 2009 роки.

Ухвалою суду від 06.05.2022 повторно витребувано у ГУ ПФУ у Вінницькій області додаткові докази.

19.05.2022 від ГУ ПФУ у Вінницькій області надійшли пояснення щодо неможливості надати витребуванні ухвалою суду від 06.05.2022 докази. При цьому зазначено, що в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов"язкового державного соціального страхування стосовно ОСОБА_1 інформація щодо індивідуальних відомостей про суми нарахованого доходу застрахованої особи за період з 2010 року по 2021 рік включно відсутня. Останні наявні індивідуальні відомості про суми нарахованого доходу включно по липень 2009 року.

Дослідивши матеріали справи, з"ясувавши доводи сторін, викладені в заявах по суті справи, оцінивши наявні докази, судом встановлено наступне.

21.08.2007 року проведено державну реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 . Основний вид діяльності: консультування з питань комерційної діяльності і управління (КВЕД 74.14.0).

У відповідності до інформаційної системи «АІС Податковий блок» станом на 11.08.2021 згідно даних ІКП 71040000 ФОП ОСОБА_1 нараховано єдиного соціального внеску в загальній сумі 37788,74 грн., в тому числі: 8448 - 2017 рік, термін сплати 09.02.2018р., за І квартал 2018р. - 2457,18 грн., термін сплати 19.04.2018р., за II квартал 2018р. - 2457,18 грн. термін сплати 19.07.2018р., за III квартал 2018р. 2457,18 грн., термін сплати 19.10.2018р. за IV квартал 2018р. - 2457,18 грн. термін сплати 21.01.2019р., за І квартал 2019р. - 2457,18 грн., термін сплати 19.04.2019р. за II квартал 2019р. - 2457,18 грн. термін сплати 19.07.2019р., за III квартал 2019р. - 2457,18 грн., термін сплати 21.10.2019р. за IV квартал 2019р. - 2457,18 грн. термін сплати 20.01.2019р., за січень, лютий 2020р. - 2078.12 грн. термін сплати 21.04.2020р., за червень 2020р. - 1039,06 грн. термін сплати 20.07.2020р., за III квартал 2020р. - 3178,12 грн. термін сплати 19.10.2020р., за листопад, грудень 2020р. - 2200 грн., термін сплати 19.01.2021р.

На підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів та відповідно до статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08 липня 2010 року № 2464-VI Головним управлінням ДПС у Вінницькій області сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 11.08.2021 року Ф-6159-17 в сумі 37788,74 грн.

Не погодившись із вказаною вимогу про сплату боргу (недоїмки), вважаючи її протиправною, позивач звернулась до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, та визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходить із наступного.

Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Виключно законами України встановлюються, зокрема, податки і збори (п.1. ч. 2 ст. 92 Конституції України).

Так, Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» визначено правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку.

Єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок, ЄСВ ) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

По суті це зведений внесок за різними видами страхування.

Метою запровадження ЄСВ є необхідність консолідації діяльності фондів в частині розподілу внесків на соціальне та пенсійне страхування.

Виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску (частина друга статті 2 Закону № 2464-VI).

Як зазначено у Рішенні Конституційного Суду України від 23.06.2009 № 15-рп/2009 в аспекті положень ч. 1 ст. 67, п. 1 ч. 2 ст. 92 Конституції України загальновизнаними елементами правового механізму регулювання податків і зборів (обов`язкових платежів) є суб`єкт або платник податку, об`єкт оподаткування, одиниця оподаткування, джерело сплати податку, податкова ставка, податковий період, строки та порядок сплати податку, податкова квота, податкові пільги, що застосовно і до Закону про ЄСВ з урахуванням особливостей цього обов`язкового платежу.

У загальноприйнятому розумінні пільга - це надання переваги, часткове або повне звільнення від виконання встановлених правилом обов`язків або полегшення умов виконання їх, або звільнення (повне або часткове) від податків/борів (обов`язкових платежів) згідно з чинним законодавством.

Пільга проявляється в зміні об`єкта, зменшенні бази чи зниженні ставки, її використання зменшує суму зобов`язання платника і, зрештою, визначає остаточний її розмір.

Підстави для одержання податкових пільг - це визначені законодавством про податки та збори (обов`язкові платежі) особливості правового статусу суб`єкта, його діяльності (предмета податку/збору) чи податкового режиму території, на якій він здійснює свою діяльність, що надають йому право скористатися пільгою.

Таким чином, звільнення від обов`язку нарахування та сплати ЄСВ, тобто пільги по нарахуванню/сплаті ЄСВ, встановлюється виключно Законом про ЄСВ.

Законом про ЄСВ визначено кілька випадків звільнення від такого обов`язку, зокрема:

- пенсіонерів, осіб з інвалідністю - відповідно до ч. 4 ст. 5 Закону про ЄСВ, а саме: особи, зазначені у пунктах 4 та 5-1 частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

- фізичних осіб - підприємців, якщо вони є роботодавцями - відповідно до пункту 9-2 розділу VIII Закону про ЄСВ, які призвані на військову службу під час мобілізації або залучені до виконання обов`язків щодо мобілізації за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, на весь строк їх військової служби звільняються від виконання своїх обов`язків, визначених пунктом 2 статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»;

- відповідно до п. 9-4. розділу VIII Закону про ЄСВ - щодо платників ЄСВ, визначених ст. 4 Закону про ЄСВ, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів де проводилася антитерористична операція;

- відповідно до п. 9-8. розділу VIII Закону про ЄСВ, а саме: платники ЄСВ, визначені статтею 4 цього Закону, якщо вони не є роботодавцями, звільняються від виконання обов`язків, визначених пунктом 2 статті 6 цього Закону, на весь період їх незаконного позбавлення волі на території проведення АТО.

Під час розгляду справи в порядку ч. 1 ст. 77 КАС України позивачем не надано доказів її належності станом на період ( 2017 - 2020 роки ) за який нараховано ЄСВ (недоїмки) до категорій вищезгаданих осіб, які мають пільги щодо нарахування/сплати ЄСВ (звільняються від обов`язку).

Відтак, позивачка не є особою, яка відповідно до Закону про ЄСВ має пільги по нарахуванню та сплаті ЄСВ як фізична особа - підприємець, тобто не звільняється від його сплати.

Відносини щодо адміністрування єдиного внеску при одночасному перебуванні фізичної особи в трудових відносинах та наявності у неї статусу самозайнятої особи Законом №2464-VI не врегульовано.

Необхідними умовами для сплати особою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є провадження такою особою, зокрема, діяльності, спрямованої на отримання доходу від такої діяльності, який і є базою для нарахування ЄСВ. Отже, саме дохід особи від такої діяльності є базою для нарахування, проте за будь-яких умов розмір ЄСВ не може бути меншим за розмір мінімального страхового внеску за місяць. При цьому, за відсутності бази для нарахування ЄСВ у відповідному звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, законодавство встановлює обов`язок особи самостійно визначити цю базу, розмір єдиного внеску не може бути меншим за розмір мінімальної заробітної плати.

Таким чином, метою встановлення розміру мінімального страхового внеску та обов`язку сплачувати його незалежно від наявності бази для нарахування є забезпечення у передбачених законодавством випадках мінімального рівня соціального захисту осіб шляхом отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Наведене правове врегулювання дає підстави для висновку, що, з урахуванням особливостей форми діяльності осіб, що зареєстровані як фізичні особи підприємці або як самозайняті особи, проте фактично не здійснюють та не ведуть господарську діяльність та доходи не отримують, саме задля досягнення вищевказаної мети збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування законодавством встановлено обов`язок сплати особами мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу від їх діяльності.

Відповідна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 04.12.2019 року у справі №440/2149/19 адміністративне провадження №К/9901/28514/19.

Верховним Судом у цій справі сформовано правовий висновок, відповідно до якого особа, яка зареєстрована як фізична особа-підприємець, проте господарську діяльність не веде та доходи не отримує, зобов`язана сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не нижче розміру мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу лише за умови, що така особа не є найманим працівником. В іншому випадку (якщо особа є найманим працівником), така особа є застрахованою і платником єдиного внеску за неї є її роботодавець, а мета збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування досягається за рахунок його сплати роботодавцем.

Інше тлумачення норм Закону №2464-VI щодо необхідності сплати єдиного внеску особами, які перебувають на обліку в органах ДФС і зареєстровані як фізичні особи-підприємці або самозайняті особи (однак господарську діяльність не здійснюють і доходи не отримують), та які одночасно перебувають у трудових відносинах, спричиняє подвійну його сплату (безпосередньо особою та роботодавцем), що суперечить меті запровадженого державою консолідованого страхового внеску.

Таким чином, з урахуванням наведеного, суди при вирішенні спору повинні перевірити обставини щодо: наявності у позивача статусу фізичної особи-підприємця або самозайнятої особи; здійснення нею підприємницької діяльності та отримання нею доходу у періоди, за який податковим органом нарахований єдиний внесок; нараховування та сплати роботодавцем за позивача, як за застраховану особу, єдиного внеску в розмірі не меншому мінімального страхового внеску на місяць.

Згідно з ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З аналізу правового висновку Верховного Суду від 04.12.2019 року у справі №440/2149/19 судом встановлено, що фізична особа-підприємець або самозайнята особа звільняється від сплати єдиного внеску у випадку встановлення судом, якщо нею підприємницька діяльність не здійснюється, дохід від такої діяльності не отримується та вказана особа перебуває у трудових відносинах та за неї єдиний внесок сплачує роботодавець.

Суд зазначає, що позивачкою не надано доказів того, що вона не здійснювала підприємницьку діяльність та не отримувала прибуток. Більш того, позивачкою також не надано належних доказів, які б вказували на те, що вона працювала та за неї роботодавець сплачував єдиний внесок.

З наданої на виконання вимог ухвали суду копії трудової книжки позивачки судом встановлено, що така містить записи про працевлаштування позивачки в період з 03.11.1998 року по 05.06.2021 року на ТОВ " Фірма "ІВО +КІ" та ТОВ "Компанія "Ірлан". Проте, такі відомості викликають обгрунтовані сумніви, виходячи з ідентичності вказаних записів ( а.с. 49 - 50 ).

В той же час, відповідно до інформації, наданої на вимогу суду ГУ ПФУ у Вінницькій області, встановлено, що в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов"язкового державного соціального страхування стосовно ОСОБА_1 інформація щодо індивідуальних відомостей про суми нарахованого доходу застрахованої особи за період з 2010 року по 2021 рік включно відсутня. Наявні лише індивідуальні відомості про суми нарахованого доходу за період 1998 - 2003 роки та 2007 - липень 2009 р. ( довідка за формою ОК - 5 стосовно ОСОБА_1 ).

Таким чином, позивачем не доведено що в спірний період ( 2017 - 2020 роки) нараховування та сплата єдиного внеску в розмірі не меншому мінімального страхового внеску на місяць здійснювалась роботодавцем за позивача, як за застраховану особу.

Враховуючи наведені вище обставини, суд приходить до висновку, що відповідач, приймаючи спірну вимогу №Ф-6159-17 від 11.08.2021 року, діяв обгрунтовано та відповідно до норм чинного законодавства України, у зв`язку з чим підстави для скасування оскаржуваної вимоги відсутні.

За приписами вимог пункту 4 частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем в обгрунтування заявлених вимог, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення даного адміністративного позову.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі суд керується положеннями ст. 139 КАС України та зазначає про відсутність підстав для відшкодування судового збору.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 242, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РКОКПП НОМЕР_1 );

Відповідач: Головне управління ДПС у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, код ЄДРПОУ ВП 44069150).

Суддя Заброцька Людмила Олександрівна