Справа № 640/1811/20
Суддя: Пащенко К.С.
Дата ухвалення: 2022-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2022 року м. Київ № 640/1811/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Пащенка К.С., за участю секретаря судового засідання Чемериса М.С. (за дорученням судді), розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом

Адвокатського об`єднання «Головань і Партнери»

до Головного управління ДПС у м. Києві

про скасувати податкове повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Адвокатське об`єднання «Головань і Партнери» (адреса: 01054, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 33Б, оф. 12/2, ідентифікаційний код 24639623) звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві (адреса: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ідентифікаційний код 43141267), в якому просить суд:

скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 08.11.2019 № 023734411.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що відповідачем прийнято протиправне рішення на підставі недостовірних відомостей, зазначених у акті перевірки. Позивач зазначає, що ним дотримано усіх вимог щодо своєчасності сплати податкових зобов`язань та не допущено порушень ст. 50, 57 Податкового кодексу України, при цьому позивач припускає, що порушення граничних строків перерахування до бюджету узгоджених сум ПДВ відбулось внаслідок несвоєчасного направлення ДФС реєстрів до Казначейства та/або несвоєчасного перерахування Казначейством сум податку з рахунку платника податку у системі електронного адміністрування податку на додану вартість до бюджету.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.01.2020 (суддя Пащенко К.С.) відкрито провадження у адміністративній справі № 640/1811/20, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні без виклику учасників справи та проведення судового засідання.

Відповідачем у відзиві зазначено, що на підставі даних інтегрованої картки платника податків встановлено, що в порушення вимог Податкового кодексу України АО «Головань і Партнери» несвоєчасно сплачено узгоджену суму податкового зобов`язання з ПДВ у загальній сумі 122531,90 грн із затримкою до 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати грошового зобов`язання. Таким чином, відповідно до п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України Головним управлінням ДФС у м. Києві винесено податкову повідомлення-рішення від 08.11.2019 № 023734411 на суму 12253,19 грн у розмірі 10% погашеної суми податкового боргу.

Позивач у відповіді на відзив вказав, що відповідач не пояснює на яких правових підставах штраф за несвоєчасну сплату ПДВ застосований до позивача, якщо перерахування узгодженої суми податку на додану вартість з електронного рахунку позивача до бюджету здійснювалось Казначейством на підставі реєстрів ДФС. Відповідач лише зазначає, що штраф розраховувався у автоматичному режимі. При цьому зазначено, що позивачем до позову надані докази, які підтверджують те, що суми ПДВ, перераховані Державною казначейською службою України до бюджету за реєстрами, які отримані ДФС України, в межах граничного строку сплати ПДВ, а також підтверджують те, що відомості акта перевірки не відповідають відомостями Державної казначейської служби України. Відповідач не пояснює, які протиправні діяння (дії чи бездіяльність) вичинив позивач, які призвели нібито до несвоєчасної сплати ПДВ до бюджету, якщо перерахування узгодженої суми податку з електронного рахунку позивача до бюджету здійснювалось Казначейством.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Головним управління ДФС у м. Києві на підставі п.п. 191.1.2 п. 191.1 ст. 191, п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п. 75.1 ст. 75, в порядку п. 76.3 ст. 76 Податкового кодексу України, проведено камеральну перевірку дотримання вимог податкового законодавства в частині своєчасності сплати податку на додану вартість до бюджету АО «Головань і Партнери» за результатами якої складено акт від 22.10.2019 № 6371/26-15-04-11-13.

У акті відображено дотримання позивачем граничних строків сплати узгоджених сум грошового зобов`язання, а саме:

уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок від 30.12.2016 № , граничний термін сплати - 30.12.2016, фактично сплачено - 13.01.2017, кількість днів затримки - 14 (штраф 10%), сума боргу - 566 грн, сума штрафної санкції - 56,6 грн;

уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок від 30.12.2016 № , граничний термін сплати - 30.12.2016, фактично сплачено - 23.01.2017, кількість днів затримки - 24 (штраф 10%), сума боргу - 3085 грн, сума штрафної санкції - 308,5 грн;

уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок від 30.12.2016 № , граничний термін сплати - 30.12.2016, фактично сплачено - 23.01.2017, кількість днів затримки - 24 (штраф 10%), сума боргу - 4096 грн, сума штрафної санкції - 409,6 грн;

уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок від 30.12.2016 № , граничний термін сплати - 30.12.2016, фактично сплачено - 23.01.2017, кількість днів затримки - 24 (штраф 10%), сума боргу - 5356 грн, сума штрафної санкції - 535,6 грн;

уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок від 12.01.2017 № , граничний термін сплати - 12.01.2017, фактично сплачено - 23.01.2017, кількість днів затримки - 11 (штраф 10%), сума боргу - 5719 грн, сума штрафної санкції - 571,9 грн;

податкова декларація з податку на додану вартість від 20.01.2017 № , граничний термін сплати - 30.01.2017, фактично сплачено - 14.02.2017, кількість днів затримки - 15 (штраф 10%), сума боргу - 5719 грн, сума штрафної санкції - 571,9 грн;

податкова декларація з податку на додану вартість від 20.01.2017 № , граничний термін сплати - 30.01.2017, фактично сплачено - 23.02.2017, кількість днів затримки - 24 (штраф 10%), сума боргу - 14781,9 грн, сума штрафної санкції - 1478,19 грн;

податкова декларація з податку на додану вартість від 20.02.2017 № , граничний термін сплати - 02.03.2017, фактично сплачено - 23.02.2017, кількість днів затримки - 21 (штраф 10%), сума боргу - 14781,9 грн, сума штрафної санкції - 1478,19 грн;

податкова декларація з податку на додану вартість від 20.03.2017 № , граничний термін сплати - 30.03.2017, фактично сплачено - 25.04.2017, кількість днів затримки - 26 (штраф 10%), сума боргу - 14781,9 грн, сума штрафної санкції - 1478,19 грн;

податкова декларація з податку на додану вартість від 20.04.2017 № , граничний термін сплати - 30.04.2017, фактично сплачено - 26.05.2017, кількість днів затримки - 26 (штраф 10%), сума боргу - 14781,9 грн, сума штрафної санкції - 1478,19 грн;

податкова декларація з податку на додану вартість від 19.05.2017 № , граничний термін сплати - 30.05.2017, фактично сплачено - 26.06.2017, кількість днів затримки - 27 (штраф 10%), сума боргу - 14781,9 грн, сума штрафної санкції - 1478,19 грн;

податкова декларація з податку на додану вартість від 19.06.2017 № , граничний термін сплати - 30.06.2017, фактично сплачено - 12.07.2017, кількість днів затримки - 12 (штраф 10%), сума боргу - 14781,9 грн, сума штрафної санкції - 1478,19 грн;

податкова декларація з податку на додану вартість від 19.05.2019 № , граничний термін сплати - 30.05.2017, фактично сплачено - 05.06.2017, кількість днів затримки - 6 (штраф 10%), сума боргу - 9299,5 грн, сума штрафної санкції - 929,95 грн.

Контролюючим органом на підставі інтегрованої картки платника встановлено, що в порушення вимог Податкового кодексу України AO «Головань і Партнери» несвоєчасно сплачено узгоджену суму податкового зобов`язання з ПДВ у загальній сумі 122531,90 грн із затримкою до 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання. Відповідно на момент погашення в інтегрованій картці платника податків (далі - ІКП) в автоматичному режимі розрахувався штраф за несвоєчасну сплату узгодженого податкового зобов`язання згідно з п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Разом з тим, Адвокатським об`єднанням «Головань і Партнери» на адресу Державної казначейської служби України направлено запит на інформації щодо дат отримання від Державної фіскальної служби України реєстрів за якими здійснювалось перерахування до бюджету сум податку на додану вартість за платником податку відповідно до таблиці 1 до акту камеральної перевірки, а також дат перерахування казначейською службою сум податку на додану вартість.

Листами від 26.11.2019 № 12-12-12/20738 та від 23.12.2019 № 12-12-12/23216 Державна казначейська служба України надала інформацію про списання коштів з рахунку, відкритого в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

Так, з отриманих документів позивачем сформовано порівняльну таблицю щодо сплати ПДВ за даними акта перевірки:

уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок від 30.12.2016 № - дата надходження Реєстру до Казначейства від ДФСУ - «не надходило до Казначейства»;

уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок від 30.12.2016 № - дата надходження Реєстру до Казначейства від ДФСУ - «не надходило до Казначейства»;

уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок від 30.12.2016 № - дата надходження Реєстру до Казначейства від ДФСУ - «не надходило до Казначейства»;

уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок від 12.01.2017 № - дата надходження Реєстру до Казначейства від ДФСУ - 14.02.2017, дата списання коштів Казначейством з рахунку позивача - 14.02.2017 на суму 5719 грн;

податкова декларація з податку на додану вартість від 20.01.2017 № , граничний термін сплати - 30.01.2017 - дата надходження Реєстру до Казначейства від ДФСУ - 23.01.2017, дата списання коштів Казначейством з рахунку позивача - 23.01.2017 на суму 65081 грн;

податкова декларація з податку на додану вартість від 20.02.2017 № , граничний термін сплати - 02.03.2017 - дата надходження Реєстру до Казначейства від ДФСУ - 23.02.2017, дата списання коштів Казначейством з рахунку позивача - 23.02.2017 на суму 44927 грн;

податкова декларація з податку на додану вартість від 20.03.2017 № , граничний термін сплати - 30.03.2017 - дата надходження Реєстру до Казначейства від ДФСУ - 23.03.2017, дата списання коштів Казначейством з рахунку позивача - 23.03.2017 на суму 124673 грн;

податкова декларація з податку на додану вартість від 20.04.2017 № , граничний термін сплати - 30.04.2017 - дата надходження Реєстру до Казначейства від ДФСУ - 24.04.2017, дата списання коштів Казначейством з рахунку позивача - 25.04.2017 на суму 26367 грн;

податкова декларація з податку на додану вартість від 19.05.2017 № , граничний термін сплати - 30.05.2017 - дата надходження Реєстру до Казначейства від ДФСУ - 25.05.2017, дата списання коштів Казначейством з рахунку позивача - 25.05.2017 на суму 149764 грн;

податкова декларація з податку на додану вартість від 19.06.2017 № , граничний термін сплати - 30.06.2017 - дата надходження Реєстру до Казначейства від ДФСУ - 26.06.2017, дата списання коштів Казначейством з рахунку позивача - 26.06.2017 на суму 66767 грн;

податкова декларація з податку на додану вартість від 19.05.2019 № , граничний термін сплати - 30.05.2017 - дата надходження Реєстру до Казначейства від ДФСУ - 23.05.2017, дата списання коштів Казначейством з рахунку позивача - 24.05.2017 на суму 164428,46 грн.

Таким чином, відповідно до даних Державної казначейської служби України за податковими деклараціями за № , № , № , № , № , № , № суми ПДВ перераховані Державною казначейською службою України до бюджету за реєстрами, які отримані від Державної фіскальної служби України, в межах граничного строку сплати ПДВ.

Позивачем подано заперечення на акт камеральної перевірки, однак листом від 06.11.2019 № 39290-10/26-15-01-11-18 Головне управління ДПС у м. Києві у залишило висновки акту перевірки без змін, а заперечення без задоволення.

Таким чином, відповідно до п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України, Головним управлінням ДПС у м. Києві прийнято податкове повідомлення-рішення від 08.11.2019 № 023734411 на суму 12253,19 грн у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу (122531,90 грн х 10%).

Рішенням від 17.01.2020 № 2087/6/99-00-08-05-05-06 Державною податковою службою України у задоволенні скарги Адвокатського об`єднання «Головань і партнери» на податкове повідомлення-рішення відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, Податковий кодекс України (пункту 1.1 статті 1 Податкового кодексу України).

Підпунктом 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк)

Грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності (підпункт 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 31.1 статті 31 Податкового кодексу України строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

Момент виникнення податкового обов`язку платника податків, у тому числі податкового агента, визначається календарною датою.

Згідно з пунктом 31.3 цієї статті строк сплати податку та збору встановлюється відповідно до податкового законодавства для кожного податку окремо. Зміна платником податку, податковим агентом або представником платника податку чи контролюючим органом встановленого строку сплати податку та збору забороняється, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

У відповідності з положеннями статті 38 Податкового кодексу України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк (пункт 38.1).

Сплата податку та збору здійснюється платником податку безпосередньо, а у випадках, передбачених податковим законодавством, - податковим агентом, або представником платника податку (пункту 38.2).

Спосіб, порядок та строки виконання податкового обов`язку встановлюються цим Кодексом та законами з питань митної справи (пункту 38.3).

Статтею 87 Податкового кодексу України визначені джерела сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків.

Так, згідно з пунктом 87.1 цієї статті джерелами самостійної сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

Джерелом самостійної сплати грошових зобов`язань з податку на додану вартість є суми коштів, джерела яких зазначені в абзаці першому цього пункту та обліковуються в системі електронного адміністрування податку на додану вартість. У разі сплати податкових зобов`язань, що виникли до 1 липня 2015 року, та/або погашення податкового боргу за податковими зобов`язаннями, що виникли до 1 липня 2015 року, перерахування коштів до бюджету здійснюється безпосередньо з поточних рахунків платника податків, відкритих у банках.

Сплату грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснено також:

а) за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника);

б) за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів з урахуванням особливостей, визначених у пункті 43.4-1 статті 43 цього Кодексу;

в) за рахунок суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість (на підставі відповідної заяви платника) до Державного бюджету України«.

Для погашення такого податкового боргу за рахунок коштів на рахунку платника податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість центральний орган виконавчої влади, що реалізує податкову і митну політику, за умови наявності підстав, передбачених статтею 95 цього Кодексу, надсилає центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстр, у якому зазначаються найменування платника податків, податковий та індивідуальний податковий номер платника податків та сума податкового боргу, що підлягає перерахуванню до бюджету (крім сум податкового боргу за податковими зобов`язаннями з податку на додану вартість, що підлягали сплаті до державного бюджету та за якими сформовано реєстр для перерахування коштів до державного бюджету з рахунка у системі електронного адміністрування відповідно до пункту 200.2 статті 200 цього Кодексу). Порядок формування та надсилання центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, такого реєстру визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків встановлено статтею 200 Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 200.1 статті 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до пункту 200.2 цієї статті при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Для перерахування податку до бюджету центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, надсилає центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстр платників, в якому зазначаються назва платника, податковий номер та індивідуальний податковий номер платника, звітний період та сума податку, що підлягає перерахуванню до бюджету. На підставі такого реєстру центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, не пізніше останнього дня строку, встановленого цим Кодексом для самостійної сплати податкових зобов`язань, перераховує суми податку до бюджету.

Згідно з положеннями пункту 200-1.1 статті 200-1 Кодексу система електронного адміністрування податку на додану вартість забезпечує автоматичний облік в розрізі платників податку: - суми податку, що містяться у складених та отриманих податкових накладних та розрахунках коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних; - суми податку, сплачені платниками при ввезенні товару на митну територію України; - суми поповнення та залишку коштів на рахунках в системі електронного адміністрування податку на додану вартість; - суми податку, на яку платники мають право зареєструвати податкові накладні та розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних; - інші показники, які згідно з вимогами пункту 34 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» цього Кодексу враховуються під час обрахунку суми податку, обчисленої за формулою, визначеною пунктом 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 200-1.5 цієї статті з рахунку у системі електронного адміністрування податку на додану вартість платника перераховуються кошти до державного бюджету в сумі податкових зобов`язань з податку на додану вартість, що підлягає сплаті за наслідками звітного податкового періоду, та на поточний рахунок платника податку за його заявою, яка подається до контролюючого органу у складі податкової звітності з податку на додану вартість, у розмірі суми коштів, що перевищує суму задекларованих до сплати до бюджету податкових зобов`язань та суми податкового боргу з податку. При цьому перерахування коштів на поточний рахунок платника може здійснюватися у разі відсутності перевищення суми податку, зазначеної у складених податкових накладних, складених у звітному періоді та зареєстрованих у Єдиному реєстрі податкових накладних, над сумою податкових зобов`язань з податку за операціями з постачання товарів/послуг, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість у цьому звітному періоді.

Кошти, зараховані на рахунок платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість, є коштами, які використовуються виключно у цілях, визначених пунктом 200-1.5 статті 200-1 цього Кодексу, та погашення податкового боргу з податку на додану вартість (пункт 200-1.7 статті 200-1 Кодексу).

Порядок електронного адміністрування податку на додану вартість затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 569 від 16 жовтня 2014 року (із змінами та доповненнями).

Цей Порядок визначає механізм відкриття та закриття рахунків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість (далі - податок), особливості складення податкових накладних та розрахунків коригування кількісних і вартісних показників до податкових накладних (далі - розрахунки коригування) у такій системі, а також механізм проведення розрахунків з бюджетом з використанням зазначених рахунків (пункт 1 Порядку).

Так, пунктом 19 Порядку визначено, що за підсумками звітного (податкового) періоду відповідно до задекларованих у податкових деклараціях з податку результатів діяльності, а також у разі подання уточнюючих розрахунків до податкової декларації з податку, платником податку проводиться розрахунок з бюджетом у порядку, визначеному статтею 200 Кодексу.

Згідно з пунктом 22 Порядку у разі недостатності коштів на електронному рахунку платника податку для сплати до бюджету узгоджених податкових зобов`язань:

1) платник податку у строки, встановлені Кодексом для самостійної сплати податкових зобов`язань, перераховує на електронний рахунок необхідні кошти з власного поточного рахунка;

2) Казначейство перераховує кошти в межах їх залишку на такому рахунку. При цьому залишок узгоджених податкових зобов`язань платника податку, не сплачений до бюджету, обліковується Казначейством до виконання в повному обсязі шляхом перерахування до бюджету коштів, що перераховуються на електронний рахунок.

З аналізу наведених норм вбачається обов`язок контролюючого органу та казначейської служби здійснити заходи, спрямовані на зарахування коштів з рахунку платника податків у системі електронного адміністрування ПДВ до бюджету у строки, встановлені Податковим кодексом України для самостійної сплати податкових зобов`язань.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15 травня 2018 року у справі № 826/4532/17.

Таким чином, судом проаналізовано інформацію про списання коштів з рахунку, відкритого в системі електронного адміністрування податку на додану вартість Адвокатському об`єднанню «Головань і партнери» за № 6057, як сплату податку на додану вартість до бюджету за період з 01.01.2017 по 25.11.2019 та виявлено суттєві розбіжності з відомостями акту камеральної перевірки, що виникли, на думку суду, внаслідок помилки чи описки під час формування таблиці 1 з розрахунками.

Так, суд, враховуючи відомості Державної казначейської служби України, погоджується з твердженням позивача, що за податковими деклараціями за № , № , № , № , № , № , № суми ПДВ перераховані Державною казначейською службою України до бюджету за реєстрами, які отримані від Державної фіскальної служби України, в межах граничного строку сплати ПДВ всупереч відомостям акту камеральної перевірки.

Щодо уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з ПДВ за № в акті перевірки вказано, що граничний термін сплати 12.01.2017, а фактично сплачено 23.01.2017, разом з тим, відповідно до даних Державної казначейської служби України дата надходження реєстру до Казначейства від ДФС України та дата списання коштів до бюджету - 14.02.2017. Тобто, відомості акта перевірки не відповідають відомостям Державної казначейської служби України, що вказує на порушення Державною фіскальною службою України строку направлення реєстру до Казначейства.

Стосовно уточнюючих розрахунків податкових зобов`язань з ПДВ за № , № , № суд відмічає, що згідно з інформацією з листа Державної казначейської служби України від 23.12.2019 № 12-12-12/23216, за період з 30.12.2016 по 21.12.2019 реєстрів, про списання коштів з рахунку № 6057, відкритого в СЕА ПДВ Адвокатському об`єднанню «Головань і Партнери», до Казначейства не надходило.

З матеріалів справи вбачається, що Адвокатським об`єднанням «Головань і партнери» своєчасно 30.12.2016 поповнено рахунок електронного адміністрування податку на додану вартість на суму 14500,00 грн відповідно до платіжного доручення № 1944, водночас перерахування до бюджету здійснено за висновком акту перевірки 13.01.2017 та 23.01.2017 без надання контролюючим органом доказів сплати саме у вказані дати.

Таким чином, суд приходить до висновку, що зазначені у акті камеральної перевірки розрахунки не підтверджуються та спростовуються відомостями наданими Державною казначейською службою України та позивачем в частині визначення дати фактичної оплати податкових зобов`язань, що в свою чергу свідчить про помилковість висновків податкового органу щодо визначення часу затримки розрахунків та визначення сум штрафних санкцій.

У відповідності до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Поняття принципу «належного врядування» розкрито у рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Рисовський проти України» (заява № 29979/04).

Європейський Суд з прав людини у рішення від 20.10.2011 у вказаній справі підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (див. рішення у справах «Беєлер проти Італії»). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див., наприклад, рішення у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia) і «Тошкуце та інші проти Румунії» (Toscuta and Others v. Romania).

Таким чином, матеріалами справи підтверджується своєчасність сплати податкових зобов`язань за податковими деклараціями та уточнюючими розрахунками з податку на додану вартість, в той час як контролюючий орган помилково встановив порушення строків сплати та протиправно прийняв податкове повідомлення-рішення про накладення штрафу від 08.11.2019 № 023734411.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 1 ст. 2 КАС України).

Частинами 1 та 2 ст. 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини у п. 50 рішення від 13.01.2011 (остаточне) по справі «Чуйкіна проти України» (case of Chuykina v. Ukraine) (Заява № 28924/04) зазначив, що суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює «право на суд», в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21.02.1975 у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. The United Kingdom), пп. 2836, Series A № 18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог п. 1 ст. 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для п. 1 ст. 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах «Мултіплекс проти Хорватії» (Multiplex v. Croatia), заява № 58112/00, п. 45, від 10.07.2003, та «Кутіч проти Хорватії» (Kutic v. Croatia), заява № 48778/99, п. 25, ECHR 2002-II).

Аналіз наведених норм у їх сукупності дає підстави для висновку про те, що завданням судочинства є вирішення судом спору з метою ефективного захисту порушеного права.

Згідно з частиною першою та другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідач по даній справі не довів суду належними та допустимими доказами правомірність прийнятого ним податкового повідомлення-рішення від 08.11.2019 № 023734411.

Виходячи зі змісту статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у світлі обставин кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов`язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди мають дослідити: основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю - змагальні документи, що стосуються прав та свобод, гарантованих Конвенцією.

Рішенням ЄСПЛ від 19 квітня 1993 року у справі «Краска проти Швейцарії» визначено, що ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважають важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути почуті, тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами.

Надаючи оцінку кожному окремому специфічному доводу всіх учасників справи, що мають значення для правильного вирішення адміністративної справи, суд застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Наведена позиція ЄСПЛ також застосовується у практиці Верховним Судом, що, як приклад, відображено у постанові від 28.08.2018 (справа № 802/2236/17-а).

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача за поданим адміністративним позовом є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, на користь позивача належить стягнути сплачений ним судовий збір у розмірі 2102,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві (адреса: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ідентифікаційний код 43141267).

На підставі викладеного, керуючись статтями 6, 72-77, 139, 241-246, 250, 255 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов Адвокатського об`єднання «Головань і Партнери» задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 08.11.2019 № 023734411.

3. Стягнути на користь Адвокатського об`єднання «Головань і Партнери» (адреса: 01054, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 33Б, оф. 12/2, ідентифікаційний код 24639623) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві (адреса: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ідентифікаційний код 43141267) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2102,00 грн (дві тисячі сто двадцять гривень нуль копійок).

Рішення, відповідно до ст. 255 КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного ухвали.

Суддя К.С. Пащенко