Справа № 420/1619/22
Суддя: Вербицька Н. В.
Дата ухвалення: 2022-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 серпня 2022 р.м.ОдесаСправа № 420/1619/22
Головуючий в 1 інстанції: Кравченко М.М.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів - Джабурії О.В.,

- Кравченка К.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Одеської митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби України, на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 травня 2022 року по справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ТАВРІЯ-В» до Одеської митниці про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови,

В С Т А Н О В И Л А :

24 січня 2022 року товариство з обмеженою відповідальністю «ТАВРІЯ-В» звернулося до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просило:

визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів № UA500500/2021/200178/2 від 11.12.2021;

визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Одеської митниці № UA500500/2021/000891 від 11.12.2021.

В обґрунтування позовних вимог ТОВ «ТАВРІЯ-В» зазначило, що митниця протиправно, незважаючи на наявність усіх документів передбачених ст.53 МК України, прийняла рішення про коригування митної вартості. Підприємство зазначило, що обставини, на які вказує відповідач в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості, жодним чином не спростовують митної вартості, яка зазначена позивачем у поданій митній декларації і не є підставою для здійснення коригування митної вартості.

Відповідач заперечував проти позову, зазначаючи, що під час здійснення митницею контролю правильності визначення митної вартості товарів встановлено невідповідність заявленої митної вартості до інформації, яка наявна у спеціалізованому програмно-інформаційному комплексі Єдиної автоматизованої інформаційної системи (ЄАІС), АСМО «Інспектор». Відповідач зазначив, що заявлену декларантом митну вартість товару не може бути визнано у зв`язку з тим, що документи, надані декларантом для здійснення митного оформлення та для підтвердження митної вартості містять розбіжності та не містять усіх необхідних відомостей стосовно складових митної вартості. У зв`язку з вищевикладеним Одеською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів та складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 16травня 2022 року адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «ТАВРІЯ-В» задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів від 11.12.2021 № UA500500/2021/200178/2.

Визнано протиправною та скасовано картку відмови Одеської митниці в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500500/2021/000891.

Не погодившись з прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове про відмову у задоволенні позову у повному обсязі. Зокрема, обґрунтовуючи свою позицію, апелянт посилається на доводи, аналогічні викладеним в поясненнях поданих до суду першої інстанції.

Відповідно п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 01.04.2019 товариство з обмеженою відповідальністю «Таврія-В» (Покупець) уклало з фірмою YiwuUnigatorTradingCo., Ltd (Продавець) зовнішньоекономічний договір № 323, відповідно до умов якого Продавець зобов`язується у строк та у порядку, встановленому даним Договором, передати Товар Покупцю, а Покупець зобов`язується прийняти цей Товар та оплатити його Продавцеві; умови Договору (найменування, асортимент та кількість Товару, ціна за одиницю Товару, порядок оплати, умови поставки та інші умови) визначаються даним Договором та Специфікаціями; специфікації підписуються Сторонами відносно однієї чи декількох поставок конкретної партії (партій) та є невід`ємними частинами Договору (а.с. 79-86).

На виконання умов зовнішньоекономічного договору YiwuUnigatorTradingCo., Ltd поставило ТОВ «Таврія-В» Товар, перелік якого відображено в інвойсі № ТСNU2173356 від 20.10.2021.

10.12.2021 уповноваженою особою декларанта з метою здійснення митного оформлення поставленого за вказаним договором Товару:

№ 7 - Іграшкова зброя: Рогатка залізо/гума 25841-6 И600 - 400 шт.;

№ 8 - Інвентар та приладдя для занять фізкультурою, гімнастикою або атлетикою: Гантеля з вініловим покриттям 2 кг арт. 80040 И266 - 400 шт., Гантеля з вініловим покриттям 3 кг арт. 80040 И259 - 400 шт.),

подано до Одеської митниці митну декларацію № UА500500/2021/227568 (а.с. 52-61), а також документи на підтвердження заявленої митної вартості товару:

пакувальний лист б/н від 20.10.2021;

рахунок-фактуру (інвойс) № ТСNU2173356 від 20.10.2021;

коносамент № СОSU від 28.10.2021;

автотранспортну накладну № 3356 від 08.12.2021;

навантажувальний документ № 2330 від 08.12.2021;

сертифікат про походження товару № 21С4401А0936/17146 від 04.11.2021;

страховий поліс № ТYІЕ08Е12416 від 22.10.2021;

зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів № 323 від 01.04.2019 року;

доповнення до зовнішньоекономічного договору (додаткова угода) № 1 від 01.04.2021 року;

доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) специфікацію № 53 від 20.10.2021;

акт про зважування № WGT209722 від 10.12.2021;

копію митної декларації країни відправлення № 00478756 від 23.10.2021.

ТОВ «Таврія-В» митну вартість поставлених товарів визначило за основним методом, за ціною договору (контракту) щодо товарів які імпортуються (вартість операції), а саме: по товару № 7 - 283,55 дол. США., по товару № 8 - 3978,12 дол. США.

Одеська митниця під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товару, заявленого по зазначеній митій декларації, встановила, що подані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митні вартість товарів, а саме:

відповідно до пп. в) п.2 ч.10 ст.58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Згідно п.4.2 зовнішньоекономічного договору (контракту) від 01.04.2019 № 323 ціна товару включає вартість упаковки та маркування товару. Проте, у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару;

відповідно до зовнішньоекономічного договору (контракту) від 01.04.2019 № 323 п.4.4 вказано, що 30 % вартості партії товарів оплачується протягом 10 календарних днів з моменту надання Покупцю проформи-інвойсу, інвойс на партію товару, але платіжні документи щодо підтвердження оплати до митниці не надавались.

На підставі зазначеного було запропоновано позивачу протягом 10 днів надати (за наявності) додаткові документи:

1) виписку з бухгалтерської документації;

2) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

3) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини (а.с.30).

Товариство з обмеженою відповідальністю «Таврія-В» листом від 11.12.2021 повідомило митницю про надання вичерпного переліку додаткових документів для підтвердження митної вартості товару та про неможливість подання додаткових документів (а.с. 84).

Одеська митниця за результатами розгляду поданих документів своїм рішенням від 11.12.2021 № UA500500/2021/200178/2 здійснила коригування заявленої позивачем митної вартості товару у сторону збільшення по товару № 7 до 288,70 дол. США та по товару № 8 до 6985,81 дол. США із застосуванням резервного методу (а.с. 29-30).

Також, Одеська митниця склала картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500500/2021/000891 (а.с. 48).

На погоджуючись з правомірністю вищевказаних рішень, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що декларант надав всі необхідні документи, які давали змогу митному органу визначити митну вартість товару, надані документи підтверджують числове значення митної вартості товару та не містять розбіжностей. Зауваження митного органу щодо відсутності даних щодо складової митної вартості товару, зокрема, пакування товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару є необґрунтованими та безпідставними. Погоджуючи умови поставку за зазначеним вище контрактом, сторони виходили з того, що витрати на пакування вже включені до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, у зв`язку із чим відповідач безпідставно зобов`язав позивача надати документи для підтвердження таких витрат. Стосовно платіжних документів щодо передоплати за товар, то вони не могли бути подані до митного органу, оскільки згідно додаткової угоди № 1 від 01.04.2021 до договору № 323 від 01.04.2019 оплата товару здійснюється протягом 90 (дев`яноста) календарних днів з моменту відвантаження Товару. Формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення, не може розцінюватись як заниження позивачем митної вартості, не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини щодо організації та здійснення митної справи в Україні, економічні, організаційні, правові, кадрові та соціальні аспекти діяльності митної служби України врегульовані положеннями Митного кодексу України (далі МК України).

Згідно ч.1 ст.52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Як встановлено ч.2 ст.52 МК України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

За правилами ч.1 ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення..

Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, визначається ч.2 ст.53 МК України.

Відповідно до вимог ч.3 ст.53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, перелік яких визначений положеннями даної статті.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (ч.6 ст.53 МК України).

Як встановлено ч.1 ст.54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55цього Кодексу.

Згідно ч.4 ст.54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 6 статті 54 МК України визначено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.1 ст.55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

З наведеного вбачається, що митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару. Проте, такою імперативною умовою є наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів.

При цьому, в розумінні наведених статей МК України, сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи, зазначені у ч.2 ст.53 МК України, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Тобто, наведені приписи зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

В свою чергу, ненаведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом зокрема, у постановах від 23 грудня 2021 року по справі № 200/6508/20-а, від 22 липня 2021 року (справа № 540/1918/20), від 13 лютого 2020 року (справа №812/1325/17), від 11 лютого 2020 року (справа №520/9544/18), від 12 лютого 2019 року (справа №808/1801/18), від 26 червня 2018 року (справа №814/1996/15), від 22 травня 2018 року (справа №808/178/16), від 23 жовтня 2018 року (справа №820/1761/17), в яких зазначено, що наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст.53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Матеріали справи підтверджують, що обґрунтовуючи свої сумніви у правильності зазначеної позивачем митної вартості товару заявленому у спірному випадку до декларування, апелянт послався на те, що в поданих декларантом документах, які підтверджують заявлену митну вартість, містяться розбіжності.

Щодо доводів митного органупро не зазначення в заявленій ціні за товар вартості упаковки, витрат по пакуванню, робіт по пакуванню товару.

Колегія суддів вважає необґрунтованими такі посилання митного органу, оскільки у відповідності до пп. в) п.2 ч.10 ст.58 МК України вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, додаються при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, лише у разі, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

За умовами п.4.2 Договору №323 від 01.04.2019 загальна вартість партії Товару визначається у відповідності до умов поставки згідно Інкотермс 2010 та включає в себе, у тому числі вартість товару, пакування, маркування та транспортування до місця призначення, узгодженого Сторонами, та інші необхідні витрати продавця (а.с. 80).

У специфікації №53 від 20.10.2021, яка є невід`ємною частиною договору №323 від 01.04.2019, вказано, що товар постачається на умовах CIF (а.с. 90).

Відповідно до умов поставки CIF (Cost, InsuranceandFreight), згідно міжнародних правил Інкотермс-2010, термін «вартість, страхування та фрахт» означає, що продавець виконав постачання, коли товар перейшов через поручні судна в порту відвантаження. Продавець зобов`язаний оплатити витрати і фрахт, необхідні для доставки товару в зазначений порт призначення.

Крім того, відповідно до Класифікатора особливостей переміщення товарів через митний кордон України, затвердженого наказом Мінфіну України від 20.09.2012 № 1011, у разі поставки товару у зворотній тарі у графі "37. Процедура" митної декларації має бути зазначено "ZZ32", в той час як у вказаній графі митної декларації, поданої позивачем, зазначено "ZZ00" (тара не зворотна та її вартість входить у ціну товару), що свідчить про відсутність особливостей переміщення товару, визначених цим Класифікатором (а.с. 54).

З наведеного в цілому вбачається, що витрати з пакування товару вже увійшли у фактурну його вартість, а тому позивачем не понесено додаткових витрат на пакування товару.

Щодо питання оплати вартості Товару та надання відповідних платіжних документів митному органу, то згідно додаткової угоди № 1 від 01.04.2021 року до договору № 323 від 01.04.2019 року умови оплати Товару змінено (а.с. 88).

У пункті 1.1.1. додаткової угоди № 1 від 01.04.2021 до договору № 323 від 01.04.2019 зазначено: «Викласти Статтю 4.4. Договору в наступній редакції, що наведена нижче: « 4.4. Оплата товару здійснюється у валюті Долари США, код валюти USD 840, у формі банківського переказу на рахунок Продавця в наступному порядку: - 100 % вартості партії Товару на підставі комерційного інвойсу за окрему партію Товару - протягом 90 (дев`яноста) календарних днів з моменту відвантаження Товару (дати, зазначеної в Коносаменті) (в даному випадку 22.10.2021 (а.с. 105)). Копії товаросупровідних документів можуть бути надані Продавцем за допомогою електронної пошти, факсимільного зв`язку або іншим способом за погодженням Сторін.»».

Вказана додаткова угода № 1 від 01.04.2021 року до договору № 323 від 01.04.2019 подавалася декларантом до митного органу разом із митною декларацією для підтвердження вказаних у ній відомостей (а.с. 48).

Крім того, вищевказана інформація була зазначена у специфікації №53 від 20.10.2021, яка є невід`ємною частиною договору №323 від 01.04.2019.

В зв`язку із зазначеним, платіжні документи щодо передоплати за товар позивачем не подавались (та не могли подаватися) до митниці, а тому вимоги митного органу про надання вказаних документів є безпідставними та необґрунтованими, про що вірно зазначав суд першої інстанції.

Щодо застосування Генеральної угоди з тарифів і торгівлі, то відповідно до положень Митного кодексу України це можливо лише у разі, коли митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач визначив митну вартість товару позивача за шостим (резервним) методом (стаття 64 МК України).

Відповідно до наказу Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року № 598 «Про затвердження форми рішення про коригування митної вартості товарів, Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів та Переліку додаткових складових до ціни договору», митницею при визначенні митної вартості товарів у Графі 33 зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі: неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 Кодексу); невірно проведений розрахунок митної вартості; невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу III Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Колегія суддів звертає увагу на висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 02 березня 2021 рокуу справі № 380/842/20, від 12 липня 2022 року у справі № 814/2172/16, відповідно до яких формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

З оскаржуваного рішення вбачається, що в якості джерела інформації стосовно визначення митної вартості обрано стосовно:

товару №7 - 5.52 дол. США/кг., (МД від 29.09.2021 №UA500150/2021/204595), ніж заявлено декларантом 5.42 дол. США/кг.

товару №8 3.77 дол. США/кг., (МД від 10.11.2021 №UA807170/2021/74657), ніж заявлено декларантом 2.14 дол. США/кг.

Разом з тим, відповідачем не надано суду для дослідження вищезазначені митні декларації, в зв`язку з чим неможливо порівняти умови поставки товару, код та країну походження товару тощо.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, що наявність у базі даних митного органу інформації про те, що подібний товар у попередні періоди розмитнювався за вартістю більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення митним органом контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначення за другорядними методами, оскільки торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, умови і обсяги поставок, сезонність, наявність знижок тощо), що само по собі не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів.

За таких обставин, під час розгляду справи відповідач не підтвердив належними та допустимими доказами, а також аргументованими доводами про наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за цей товар.

Вищевказане свідчить, що правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об`єктивна можливість застосування першого методу не були спростовані відповідачем.

За встановлених судом обставин, митний орган фактично залишив поза увагою документи, надані представником позивача для митного оформлення товару. При цьому досліджені судом документи, які містяться в матеріалах справи, є належними та в повній мірі відповідають вимогам МК України до документів, які підтверджують митну вартість товарів, однак останні не спростовані митним органом, а тому відповідачем безпідставно застосовано інший метод визначення митної вартості у спірному рішенні про коригування митної вартості товарів№ UA500500/2021/200178/2 від 11.12.2021.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст.316 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Підстав для скасування чи зміни постанови суду першої інстанції колегія суддів не вбачає, а доводи апеляційної скарги вважає такими, що висновків суду не спростовують.

Оскільки ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03.08.2022 апелянту відстрочено сплату судового збору до ухвалення рішення по справі, судовий збір у розмірі 5954,40грн підлягає стягненню з апелянта.

Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, що підтверджується ухвалою суду про відкриття провадження від 31січня 2022 року, постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду лише з підстав, передбачених пп. "а"- "г" п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 320, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Одеської митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби України - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 травня 2022 року залишити без змін.

Стягнути з Одеської митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби України (код ЄДРПОУ ВП: 44005631) до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 5954,40 (п`ять тисячдев`ятсотп`ятдесят чотири ) грн (сорок) коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених статтею 328 КАС України.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: О.В. Джабурія

Суддя: К.В. Кравченко