Справа № 620/3861/22
Суддя: Падій В.В.
Дата ухвалення: 2022-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 серпня 2022 року Чернігів Справа № 620/3861/22

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі судді Падій В.В., розглянувши, за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернігівській області, Головного управління ДФС у Чернігівській області про стягнення коштів,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі - ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Чернігівській області (надалі - ГУ ДПС у Чернігівській області) про: стягнення з Головного управління ДПС в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 коштів в сумі 205343,75 грн. за час вимушеного прогулу з 27.05.2020 по 02.11.2020.

Обґрунтовуючи вимоги, позивач вказує на порушення відповідачем у спірних правовідносинах чинного законодавства України на момент їх виникнення, що стало підставою для звернення до суду.

Ухвалою судді Чернігівського окружного адміністративного суду Падій В.В. від 13.06.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи та встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позов або заяви про визнання позову.

Відповідачем подано відзив на позов, в якому заперечує проти позову та зазначив, що Головне управління ДПС у Чернігівській області є правонаступником майна, прав та обов`язків Головного управління ДФС Чернігівській області лише у відповідних сферах діяльності, які визнані постановою Кабінету Міністрів України №1200, а саме у сфері реалізації державної податкової політики та державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Постановою Кабінету Міністрів України №1200 утворено Державну податкову службу України та Державну митну службу України, реорганізувавши Державну фіскальну службу шляхом поділу.

Державна фіскальна служба України продовжує здійснювати повноваження та виконувати функції у сфері реалізації державної податкової політики, державної політики у сфері державної митної справи, державної політики з адміністрування єдиного внеску, державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового, митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску до завершення здійснення заходів з утворення Державної податкової служби. Державної митної служби та центрального органу виконавчої влади, на який покладається обов`язок забезпечення запобігання, виявлення, припинення, розслідування та розкриття кримінальних правопорушень, об`єктом яких є фінансові інтереси держави та/або місцевого самоврядування, що віднесені до його підслідності відповідно до Кримінального процесуального кодексу України. Позовні вимоги ОСОБА_1 в даній справі стосуються стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Отже спір у цій справі виник у відносинах публічної служби, пов`язаних, зокрема, зі звільненням особи з публічної служби та не стосується публічно-владних функцій у сфері реалізації, державної податкової політики, державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №1200. Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань Головне управління ДФС у Чернігівській області () з 2 серпня 2019 року перебуває в стані припинення. Отже належним відповідачем по справі є Головне управління ДФС у Чернігівській області.

Ухвалою судді Чернігівського окружного адміністративного суду Падій В.В. від 19.07.2022 залучено до участі у справі №620/3861/22 відповідача - Головне управління ДФС у Чернігівській області (вул. Реміснича, буд. 11, м. Чернігів, 14000, ЄДРПОУ - 39392183).

Судове засідання здійснювалося в порядку, передбаченому статтею 262 КАС України.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

26.05.2020 рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду у справі №825/3933/14 за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової служби України, ГУ ДПС у Чернігівській області, Державної фіскальної служби України, Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області, позов задоволено частково: визнано протиправним та скасовано наказ Державної фіскальної служби України від 16.02.2015 №549-0 «Про звільнення ОСОБА_1 » та наказ Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області від 17.02.2015 №22-о «Про оголошення наказу Державної фіскальної служби України від 16.02.2015 №549-о «Про звільнення ОСОБА_1 », поновлено ОСОБА_1 на посаді першого заступника начальника Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області, стягнуто з Головного управління ДФС у Чернігівській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з дня звільнення по день ухвалення судового рішення в сумі 901098 грн 36 коп, у задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с. 8-14).

Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та в частині стягнення з ГУ ДФС у Чернігівській області на користь останнього середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць допущено до негайного виконання.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.01.2022 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково: рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 26 травня 2020 року змінено в мотивувальній частині з урахуванням висновків даної постанови та викладено абзац 4 резолютивної частини рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 26 травня 2020 року в такій редакції: «Стягнути з Головного управління ДФС у Чернігівській області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу з 17 лютого 2015 року (дня звільнення) по 26 травня 2020 року (день ухвалення судового рішення) в сумі 1 600980 (один мільйон шістсот тисяч дев`ятсот вісімдесят) грн. 82 коп.». В іншій частині рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 26 травня 2020 року залишено без змін.

На виконання рішення суду в.о. голови Державної фіскальної служби України винесено наказ від 03.11.2020 №1512 про поновлення ОСОБА_1 на посаді першого заступника ГУ ДФС у Чернігівській області (а.с.21).

Період затримки у виконанні рішення суду у справі №825/3933/14 від 26.05.2020 про поновлення ОСОБА_1 на посаді становить з 27.05.2020 по 02.11.2020 та складає 110 робочих днів.

Вважаючи, що відповідачем не в повній мірі виконано судове рішення, позивач звернувся до суду з даним позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Кодексом законів про працю України (далі - КЗпП України, у редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до положень частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Відповідно до частини першої статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Згідно з частиною другою статті 129 Конституції України обов`язковість судових рішень є однією із основних засад судочинства.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом; право на судовий захист є гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Відповідно до частин 2 та 3 статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України (далі по тексту - КАС України) судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до частини першої статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, прийняте органом, який розглядав трудовий спір, підлягає негайному виконанню (частина сьома статті 235 КЗпП України).

Аналогічна за змістом норма міститься в пункті 3 частини першої статті 371 КАС України.

Пунктом 34 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» встановлено, що рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.

Таким чином законодавець передбачає обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення на роботі працівника в разі його незаконного звільнення. Негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно підлягає виконанню не з часу набрання ним законної сили, що передбачено для переважної більшості судових рішень, а негайно з часу його оголошення в судовому засіданні, чим забезпечується швидкий і реальний захист життєво важливих прав та інтересів громадян і держави.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Ця відповідальність не поставлена в залежність від дій чи ініціативи працівника.

Наведене узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними в постановах від 21.04.2021 у справі №461/1303/19, від 30.04.2020 у справі №260/1424/18.

Статтею 236 КЗпП України встановлено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Для вирішення питання про наявність підстав для стягнення середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі на підставі статті 236 КЗпП України суду належить встановити: чи мала місце затримка виконання такого рішення, у разі наявності затримки виконання рішення - встановити період затримки, який необхідно рахувати від наступного дня після постановлення рішення про поновлення на роботі до дати видання роботодавцем наказу про поновлення на роботі, та, відповідно, провести розрахунок належних до стягнення сум за встановлений період.

Така правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 27.06.2019 у справі № 821/1678/16, від 16.12.2019 у справі №810/1207/16.

Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника вважається виконаним, коли власником або уповноваженим ним органом видано наказ (розпорядження) про допуск до роботи і фактично допущено до роботи такого працівника.

При цьому працівник повинен бути обізнаним про наявність наказу про його поновлення на роботі і йому повинно бути фактично забезпечено доступ до роботи і можливості виконання своїх обов`язків.

Такий висновок викладений Верховним Суд у постановах від 17.03.2021 у справі №820/2193/18, від 26.02.2020 у справі № 702/725/17, від 17.06.2020 у справі № 521/1892/18, від 06.12.2018 у справі № 465/4679/16.

Згідно частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже з дня, наступного за днем ухвалення рішення у справі №825/3933/14 у відповідача виник обов`язок негайно виконати рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді першого заступника начальника ГУ ДФС у Чернігівській області.

Проте наказ в.о. голови Державної фіскальної служби України №1512 про поновлення ОСОБА_1 на посаді першого заступника ГУ ДФС у Чернігівській області винесено лише 03.11.2020 (а.с.21).

Аналіз матеріалів справи свідчить про наявність обставин затримки виконання рішення суду в адміністративній справі №825/3933/14 щодо поновлення позивача на посаді, який обчислюється з 27.05.2020 по 02.11.2020 включно.

Враховуючи, що рішення суду по справі №825/3933/14 щодо поновлення позивача на посаді не було виконано у встановлений строк, суд вважає, що позивач має право на отримання середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду.

Щодо розміру суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період, з 27.05.2020 по 02.11.2020 суд зазначає наступне.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України 24.03.1995 № 108/95-ВР «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 (далі - Порядок).

З урахуванням цих норм, зокрема, абзацу 3 пункту 2 Порядку, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу при затримці виконання рішення про поновлення на роботі працівника обчислюється, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата, тобто дню звільнення працівника з роботи.

Відповідно до пункту 5 Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться, виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

За приписами пункту 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Пунктом 10 Порядку передбачено, що у випадках підвищення тарифних ставок і посадових окладів на підприємстві, в установі, організації відповідно до актів законодавства, а також за рішеннями, передбаченими в колективних договорах (угодах), як у розрахунковому періоді, так і в періоді, протягом якого за працівником зберігається середній заробіток, заробітна плата, включаючи премії та інші виплати, що враховуються при обчисленні середньої заробітної плати, за проміжок часу до підвищення коригуються на коефіцієнт їх підвищення. На госпрозрахункових підприємствах і в організаціях коригування заробітної плати та інших виплат провадиться з урахуванням їх фінансових можливостей.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 26.05.2020 у справі №825/3933/14, на підставі довідки ГУ ДФС у Чернігівській області, встановлено, що середньоденна заробітна плата позивача, перед звільненням, становила 467,86 грн.

Проте Шостим апеляційним адміністративним судом у постанові від 18.01.2022 у справі №825/3933/14 встановлено, що середньоденна заробітна плата, скоригована на коефіцієнт підвищення за період, з 01.01.2020 по 26.05.2020 склала 1866,78 грн (а.с.16-20).

Відповідно до частини 4 статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

За таких обставин середня заробітна плата за час вимушеного прогулу позивача за період, з 27.05.2020 по 02.11.2020 складає 205 345,80 грн. (1866,78 грн * 110 днів = 205 345,80 грн).

Вирішуючи питання про належного відповідача, суд зазначає наступне.

Постановою 18.12.2018 №1200 «Про утворення Державної податкової служби України та Державної митної служби України» (далі Постанова №1200) утворено Державну податкову службу України та Державну митну службу України, реорганізувавши Державну фіскальну службу шляхом поділу.

Пунктом 2 Постанови №1200 передбачено, що Державна податкова служба та Державна митна служба є правонаступниками майна, прав та обов`язків реорганізованої Державної фіскальної служби у відповідних сферах діяльності.

Відповідно до наказу Державної податкової служби України від 28.08.2019 №36 «Про початок діяльності Державної податкової служби України» розпочато виконання Державною податковою службою України функцій і повноважень Державної фіскальної служби України, що припиняється.

Таким чином відбулось фактичне (компетенційне) адміністративне (публічне) правонаступництво у сфері митних правовідносин, за яким передано адміністративну компетенцію в цих правовідносинах від Державної фіскальної служби України до Державної митної служби, а Державна митна служба стала правонаступником майна, прав та обов`язків реорганізованої Державної фіскальної служби України.

Водночас позовні вимоги ОСОБА_1 в даній справі стосуються стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Отже спір у цій справі виник у відносинах публічної служби, пов`язаних, зокрема, зі звільненням з публічної служби.

Таким чином обов`язок відповідача, що випливає з рішення суду щодо стягнення з нього на користь позивача середнього заробітку не стосується публічно-владних функцій у сфері реалізації, державної податкової політики, державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування відповідно до Постанови №1200.

Крім цього необхідно врахувати аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом в постановах від 03.06.2021 у справі №640/19105/19 та від 11.02.2021 у справі № 826/9815/18, в яких також, поміж іншого, зазначено, що для встановлення факту публічного правонаступництва визначальним є встановлення або припинення первісного суб`єкта - Державної фіскальної служби України, або переходу його функцій (адміністративної компетенції), з яких виник спір, до Державної податкової служби України.

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань Головне управління ДФС у Чернігівській області () перебуває в стані припинення.

Отже станом на вказану дату, як і на дату постановлення рішення суду про поновлення, так і на дату звернення з даним позовом Головне управління ДФС у Чернігівській області, як юридична особа не припинена.?

Отже суд з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, та з метою ефективного захисту прав позивача, дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог шляхом стягнення з Головного управління ДФС в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період, з 27.05.2020 по 02.11.2020 в сумі 205 343 (двісті п`ять тисяч триста сорок три) грн 75 коп., а в решті позовних вимог відмовити.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, у відповідності до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд враховує, що позивач звільнений від сплати судового збору за подання позову, доказів понесення ним інших судових витрат суду не надано, тому судові витрати, що підлягають відшкодуванню, відсутні.

Керуючись ст. ст.139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернігівській області, Головного управління ДФС у Чернігівській області про стягнення коштів - задовольнити частково.

Стягнути з Головного управління ДФС в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період, з 27.05.2020 по 02.11.2020 в сумі 205 343 (двісті п`ять тисяч триста сорок три) грн 75 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 293, 295 - 297 та підпунктом 15.5 пункту 15 Розділу «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , реєстраційний код облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ).

Відповідач 1: Головне управління ДПС у Чернігівській області (вул. Реміснича, 11, м. Чернігів, 14000, код ЄДРПОУ - 44094124).

Відповідач 2: Головне управління ДФС у Чернігівській області (вул. Реміснича, буд. 11, м. Чернігів, 14000, ЄДРПОУ - 39392183).

Суддя В.В. Падій