Справа № 760/8134/20
Суддя: Чудак О.М.
Дата ухвалення: 2022-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2022 року м. Київ № 760/8134/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Чудак О.М. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії

встановив:

27.03.2020 ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) звернулась до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі ГУ ПФУ в м. Києві), у якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить:

визнати протиправними дії ГУ ПФУ в м. Києві щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до спеціального стажу роботу на педагогічних посадах:

- ілюстратора у класі акомпанементу Київської дитячої музичної школи №1 імені Я. Степового з 01.09.1980 по 28.08.1981;

- педагога по класу домри у цій-же школі з 28.08.1981 по 05.09.2002;

- заступника директора по навчальній роботі за переводом з 05.09.2002 у Київській дитячій музичній школі №23;

- заступника директора по навчальній роботі Київської дитячої музичної школи №23 Управління культури Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації (за переведенням) з 09.01.2007;

- заступника директора з навчальної роботи Київської дитячої музичної №23 Управління культури та туризму та охорони культурної спадщини в порядку переведення з 01.01.2011 по 03.07.2018 (Управління культури, туризму та охорони культурної спадщини з 23.09.2014 у Відділ культури та охорони культурної спадщини);

зобов`язати ГУ ПФУ в м. Києві зарахувати до спеціального стажу роботу на посадах:

- ілюстратора у класі акомпанементу Київської дитячої музичної школи №1 імені Я. Степового з 01.09.1980 по 28.08.1981 ;

- педагога по класу домри у цій-же школі з 28.08.1981 по 05.09.2002;

- заступника директора по навчальній роботі за переводом з 05.09.2002 у Київській дитячій музичній школі №23;

- заступника директора по навчальній роботі Київської дитячої музичної школи №23 Управління культури Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації (за переведенням) з 09.01.2007;

- заступника директора з навчальної роботи Київської дитячої музичної № 23 Управління культури та туризму та охорони культурної спадщини в порядку переведення з 01.01.2011 року по 03.07.2018 (Управління культури, туризму та охорони культурної спадщини з 23.09.2014 перейменовано у Відділ культури та охорони культурної спадщини);

зобов`язати виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу у розмірі 10 місячних пенсій у зв`язку з тим, що вона має стаж роботи працівника освіти (педагогічний стаж), який становить 37 років та у зв`язку з її виходом на пенсію за віком.

В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_1 зазначила про неправомірну відмову пенсійного органу у зарахуванні їй до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій період роботи з 01.01.1992 по 05.09.2002, коли вона обіймала посаду педагога по класу домри у Київській дитячій музичній школі №1 імені Я. Степового.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 10.04.2020 адміністративну справу №760/8134/20 за позовом ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в м. Києві про визнання дій протиправними, зобов`язати вчинити певні дії передано на розгляд Окружного адміністративного суду міста Києва.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи №760/8134/20 між суддями Окружного адміністративного суду міста Києва для її розгляду й вирішення визначено суддю Чудак О.М.

Ухвалою судді Окружного адміністративного суду міста Києва Чудак О.М. від 23.11.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 . Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

У відзиві на позовну заяву ОСОБА_1 відповідач вказав, що оскільки у позивачки відсутній страховий стаж 30 років на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до "е"-"ж" статті 55 Закону України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон № 1788-ХІІ), тому підстав для виплати грошової допомоги у позивача немає.

Позивачем подано і відповідь на відзив.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

З матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 17.09.2018 звернулась до ГУ ПФУ із заявою, у якій висловлено прохання: призначити їй пенсію за віком та виплатити грошову допомогу в розмірі 10 пенсій, як працівнику освіти. До заяви позивачка додала обов`язкові документи: копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру, копію паспорту, копію трудової книжки.

З 03.07.2018 позивачці призначена пенсія за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-IV) без виплати одноразової грошової допомоги передбаченої положеннями пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону №1058-IV.

Згідно із протоколом призначення ОСОБА_2 пенсії її страховий стаж складає 41 рік та 1 день. При цьому, в листі від 14.03.2019 № 52830/03 ГУ ПФУ зазначило, що із загального стажу роботи позивачки можливо зарахувати з особливістю "працівник освіти" - 22 роки 0 місяців 5 днів.

У відзиві на позовну заяву відповідачем зазначено, про можливість зарахування до вислуги років позивачки, що дає право на призначення одноразової грошової допомоги та її виплати страховий стаж за період її роботи на посаді педагога в Київській дитячій музичній школі імені Степового з 28.08.1981 по 31.12.1991 та з 05.09.2002 по 17.09.2018 - період роботи на посаді заступника директора по навчальній роботі в Київській дитячій музичній школі № 23, що разом складає - 26 років 03 місяці 29 днів.

Водночас судом встановлено згідно із трудовою книжкою позивачки серії НОМЕР_1 01.09.1980 її зараховано ілюстратором у класі акомпанементу Київської дитячої музичної школи №1 імені Я. Степового, де вона працювала з 01.09.1980 по 28.08.1981 (запис 1); з 28.08.1981 переведена на посаду педагога по класу домри у цій же школі, на якій працювала 05.09.2002, та з 05.09.2002 переведена у Київську дитячу музичну школу №23 - заступником директора по навчальній роботі.

Також за даними трудової книжки позивачки з 09.01.2007 вона працювала на посаді заступника директора по навчальній роботі Київської дитячої музичної школи №23 Управління культури Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації (за переведенням); у період з 01.01.2011 року по 03.07.2018 - заступника директора з навчальної роботи Київської дитячої музичної № 23 Управління культури та туризму та охорони культурної спадщини в порядку переведення (Управління культури, туризму та охорони культурної спадщини з 23.09.2014 перейменовано у Відділ культури та охорони культурної спадщини);

Не погоджуючись з діями відповідача щодо незарахування до спеціального стажу роботу на педагогічних посадах періодів її роботи з 01.09.1980 по 28.08.1981, з 28.08.1981 по 05.09.2002, з 05.09.2002 по 03.07.2018, та відповідно відмовою у призначенні грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, на підставі пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV ОСОБА_2 звернулась до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, Окружний адміністративний суд міста Києва виходить з наступного.

Відповідно до частини другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У частині першій статті 46 Конституції України закріплено право громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Частиною першою статті 9 Закону № 1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються

такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Статтею 8 Закону №1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

За приписами пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону №1058-IV особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцеві положень Закону №1058-IV, та механізм її виплати визначає Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1191 (далі - Порядок).

Відповідно до пункту 1 Порядку цей Порядок визначає умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону №1058-IV.

Згідно з пунктом 2 Порядку до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» і «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що передбачені переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років», переліком посад артистів театрально-концертних та інших видовищних закладів, підприємств і колективів, які мають право на пенсію за вислугу років незалежно від віку, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 №583 «Про затвердження нормативних актів з питань пенсійного забезпечення».

Пунктом 5 Порядку встановлено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону №1058-IV та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

За приписами пункту 6 Порядку для визначення розміру грошової допомоги враховується місячний розмір пенсії, обчислений згідно із статтями 27 і 28 Закону №1058-IV, станом на день її призначення.

Відповідно до пункту 7 Порядку, виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.

З аналізу наведених норм права вбачається, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з досягненням нею пенсійного віку, наявністю у неї необхідного страхового стажу, вихід на пенсію саме з посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону №1058 будь-якого іншого виду пенсії.

Правову позицію щодо права особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій також висловив Верховний Суд у постанові від 13.03.2018 року по справі №234/13835/17, в якій зазначив, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального стажу роботи на певних, визначених законодавством, посадах й вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної або комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону №1058 будь-якого іншого виду пенсії.

Як вбачається з наданих відповідачем відповідей від 14.03.2019 № 52830/03 та від 07.08.2019 № 177826/03 відповідачем відмовлено позивачці у призначенні грошової допомоги, оскільки вона працювала з 05.09.2002 на посаді заступника директора з навчальної роботи дошкільного навчального закладу, що не належить до Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років та отримання грошової допомоги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909, а відповідно й відсутні підстави для виплати грошової допомоги у розмірі 10 пенсій.

З наведеними висновками відповідача суд не погоджується, з огляду на наступне.

Відповідно до пункту «е» ст.55 Закону № 1788-ХІІ (у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за Переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Постановою КМУ від 04.11.1993 року №909 затверджено «Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років», яким установлено заклади освіти і посади, робота на яких дає право на пенсію за вислугою років - у позашкільних навчальних закладах: директори, їх заступники з навчально-виховної, навчальної, виховної роботи, завідуючі відділами (лабораторіями, кабінетами), художні керівники, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи.

Разом з цим, згідно із преамбулою Закону України №2145-VIII «Про освіту» (далі - Закон №2145-VIII) цей Закон регулює суспільні відносини, що виникають у процесі реалізації конституційного права людини на освіту, прав та обов`язків фізичних і юридичних осіб, які беруть участь у реалізації цього права, а також визначає компетенцію державних органів та органів місцевого самоврядування у сфері освіти.

Відповідно до підпунктів 6, 21 п.1 ст.1 Закону №2145-VIII заклад освіти - юридична особа публічного чи приватного права, основним видом діяльності якої є освітня діяльність.

Педагогічна діяльність - інтелектуальна, творча діяльність педагогічного (науково-педагогічного) працівника або самозайнятої особи у формальній та/або неформальній освіті, спрямована на навчання, виховання та розвиток особистості, її загальнокультурних, громадянських та/або професійних компетентностей.

Відповідно до частини першої статті 10 Закону №2145-VIII невід`ємними складниками системи освіти є, зокрема, позашкільна освіта.

Згідно із частинами першою, другою статті 14 Закону №2145-VIII метою позашкільної освіти є розвиток здібностей дітей та молоді у сфері освіти, науки, культури, фізичної культури і спорту, технічної та іншої творчості, здобуття ними первинних професійних знань, вмінь і навичок, необхідних для їх соціалізації, подальшої самореалізації та/або професійної діяльності

Позашкільна освіта може здобуватися одночасно із здобуттям дошкільної, повної загальної середньої, професійної (професійно-технічної) та фахової передвищої освіти.

Відповідно до статті 1 Закону України від 22.06.2000 року № 1841-III «Про позашкільну освіту» (далі - Закон № 1841-III) система позашкільної освіти - освітня підсистема, що включає державні, комунальні, приватні заклади позашкільної освіти; інші заклади освіти як центри позашкільної освіти (заклади загальної середньої освіти незалежно від підпорядкування, типів і форм власності, в тому числі школи соціальної реабілітації, міжшкільні навчально-виробничі комбінати, заклади професійної (професійно-технічної) та фахової передвищої); гуртки, секції, клуби, культурно-освітні, спортивно-оздоровчі, науково-пошукові об`єднання на базі закладів загальної середньої освіти, навчально-виробничих комбінатів, закладів професійної (професійно-технічної) та фахової передвищої; клуби та об`єднання за місцем проживання незалежно від підпорядкування, типів і форм власності; культурно-освітні, фізкультурно-оздоровчі, спортивні та інші заклади освіти, установи; фонди, асоціації, діяльність яких пов`язана із функціонуванням позашкільної освіти; відповідні органи управління позашкільною освітою і науково-методичні установи; інші суб`єкти освітньої діяльності, що надають освітні послуги у системі позашкільної освіти.

Позашкільна освіта - сукупність знань, умінь та навичок, що здобувають вихованці, учні і слухачі в закладах позашкільної освіти, інших суб`єктах освітньої діяльності за програмами позашкільної освіти.

Заклад позашкільної освіти - це складова системи позашкільної освіти, яка надає знання, формуючи вміння та навички за інтересами, забезпечує потреби особистості у творчій самореалізації та інтелектуальний, духовний і фізичний розвиток, підготовку до активної професійної та громадської діяльності, створює умови для соціального захисту та організації змістовного дозвілля відповідно до здібностей, обдарувань та стану здоров`я вихованців, учнів і слухачів.

Заклад спеціалізованої позашкільної освіти - заклад позашкільної освіти, що надає спеціалізовану освіту мистецького, спортивного, військового або наукового спрямування.

Мистецька школа - заклад спеціалізованої мистецької освіти: музична, художня, хореографічна, хорова, школа мистецтв тощо, який надає початкову мистецьку освіту.

Статтею 4 Закону №1841-ІІІ визначено, що позашкільна освіта є складовою системи безперервної освіти, визначеної Конституцією України, Законом України «Про освіту», цим Законом, і спрямована на розвиток здібностей та обдарувань вихованців, учнів і слухачів, задоволення їх інтересів, духовних запитів і потреб у професійному визначенні.

Відповідно до частин третьої та четвертої статті 12 Закону №1841-ІІІ позашкільні навчальні заклади можуть функціонувати у формі центрів, комплексів, палаців, будинків, клубів, станцій, кімнат, студій, шкіл мистецтв, початкових спеціалізованих мистецьких навчальних закладів (шкіл естетичного виховання), спортивних шкіл, дитячо-юнацьких спортивних шкіл олімпійського резерву, фізкультурно-спортивних клубів за місцем проживання, фізкультурно-оздоровчих клубів інвалідів, спеціалізованих дитячо-юнацьких спортивних шкіл олімпійського резерву, дитячих стадіонів, дитячих бібліотек, дитячих флотилій, галерей, бюро, оздоровчих закладів, що здійснюють позашкільну освіту.

Позашкільні навчальні заклади можуть бути комплексними та профільними.

Комплексні позашкільні навчальні заклади організовують роботу з вихованцями, учнями і слухачами за різними напрямами позашкільної освіти (художньо-естетичним, туристсько-краєзнавчим, еколого-натуралістичним, науково-технічним, дослідницько-експериментальним, фізкультурно-спортивним або спортивним, військово-патріотичним, бібліотечно-бібліографічним, соціально-реабілітаційним, оздоровчим, гуманітарним). До комплексних позашкільних навчальних закладів належать палаци, будинки дітей та юнацтва, центри дитячої та юнацької творчості.

Профільні позашкільні навчальні заклади організовують роботу за певним напрямом позашкільної діяльності. До профільних позашкільних навчальних закладів належать центри, клуби туристсько-краєзнавчої, науково-технічної, еколого-натуралістичної, спортивно-оздоровчої, художньо-естетичної творчості, військово-патріотичного спрямування, станції юних туристів, натуралістів, техніків, школи мистецтв, початкові спеціалізовані мистецькі навчальні заклади, дитячо-юнацькі спортивні школи, оздоровчі заклади, туристські бази.

Педагогічним працівником закладу позашкільної освіти повинна бути особа з високими моральними якостями, яка має вищу педагогічну або іншу фахову освіту, належний рівень професійної підготовки, здійснює педагогічну діяльність, забезпечує результативність та якість своєї роботи, фізичний та психічний стан здоров`я якої дозволяє виконувати професійні обов`язки в закладах позашкільної освіти.

Відповідно до частини четвертої статті 21 Закону №1841-ІІІ педагогічні працівники закладів позашкільної освіти мають право на пенсію за вислугою років за наявності педагогічного стажу роботи не менше ніж 25 років.

Пунктом 5 статті 12 Закону №1841-ІІІ визначено, що перелік типів закладів позашкільної освіти затверджується Кабінетом Міністрів України.

Переліку типів позашкільних навчальних закладів, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2011 № 433 (надалі також - Перелік № 433).

Відповідно до пункту 6 Переліку № 433 до позашкільних навчальних закладів відносяться початкові спеціалізовані мистецькі навчальні заклади (школи естетичного виховання: музичні, художні, хореографічні, театральні, хорові, мистецтв та інші).

Згідно із частиною другою статті 21 Закону №1841-ІІІ перелік посад педагогічних працівників системи позашкільної освіти встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.06.2000 року № 963, до посад педагогічних працівників відносяться, зокрема, директор позашкільного навчального закладу, заступники директора позашкільного навчального закладу, вчителі, викладачі всіх спеціальностей, концертмейстер, акомпаніатор у позашкільних закладах; до посад науково-педагогічних працівників, в тому числі, викладачі та концертмейстери.

Відповідно до статті 22 Конституції України права і свободи людини та громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються й не можуть бути скасовані. Під час прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту й обсягу наявних прав і свобод.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що кожен громадянин України має право на соціальний захист, що, крім іншого, включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності.

Конституційний Суд України у пункті 3.4 Рішення від 18.06.2007 № 4-рп/2007 зазначив, що неодноразово розглядав проблему, пов`язану з реалізацією права на соціальний захист, неприпустимістю обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція та закони України виокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, яким пенсія призначається за спеціальними законами.

У рішеннях Конституційного Суду України підкреслюється, що пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за ст.22 Конституції України не допускається (рішення Конституційного Суду України від 06 липня 1999 року № 8-рп/99, від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, від 17 березня 2004 року № 7-рп/2004).

Конституційне та законодавче регулювання захисту прав і свобод людини узгоджується із міжнародно-правовими актами, а саме Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (далі - Конвенція), яка була ратифікована Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, та відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства.

Статтею 17 Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують під час розгляду справ Конвенцію і практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

ЄСПЛ у пункті 52, 56 рішення від 14.10.2010 у справі «Щокін проти України» зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак, зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у світлі практики Суду. На думку ЄСПЛ, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника. Таким чином, у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Водночас положеннями статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики ЄСПЛ. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30.01.2019 по справі № 876/5312/17, а також у постанові від 13.02.2019 по справі №233/4308/17, встановила наявність у національному законодавстві правових «прогалин» щодо захисту прав людини та основних свобод, зокрема, у сфері пенсійного забезпечення викладачів у позашкільних закладах освіти, визначених у Конвенції, а також з метою реалізації положень статті 46 Конституції України щодо недопущення обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави, дійшла висновку, що викладачі позашкільних навчальних закладів, які входять до структури освіти України, мають право отримання пенсії за вислугу років.

З огляду на вищевикладене, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що викладач школи мистецтв є педагогічним працівником позашкільного навчального закладу, тобто працівником освіти, а тому стаж роботи на посаді викладача в школі мистецтв повинен зараховуватися до пільгового стажу у розумінні пункту «е» ст. 55 Закону №1788-ХІІ навіть попри те, що зазначена посада прямо не передбачена затвердженим Переліком № 909.

Суд враховує наведені правові висновки Великої Палати Верховного Суду та не вбачає підстав для відступлення від зазначеної правової позиції.

Статтю 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено порядок підтвердження стажу роботи, згідно з якою основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Також, згідно із статтею 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Відповідні положення містить і постанова Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, якою затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Так, згідно з пунктом 2 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Отже, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Згідно із записами в трудовій книжці позивачка працювала:

- педагогом по класу домри у Київській дитячій музичній школі імені Степового з 28.08.1981 по 05.09.2002;

- заступником директора по навчальній роботі за переводом з 05.09.2002 у Київській дитячій музичній школі №23;

- заступником директора по навчальній роботі Київської дитячої музичної школи №23 Управління культури Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації (за переведенням) з 09.01.2007;

- заступником директора з навчальної роботи Київської дитячої музичної № 23 Управління культури та туризму та охорони культурної спадщини в порядку переведення з 01.01.2011 року по 03.07.2018 (Управління культури, туризму та охорони культурної спадщини з 23.09.2014 перейменовано у Відділ культури та охорони культурної спадщини).

В свою чергу, стаж роботи позивача у закладі позашкільної роботи, до якого, зокрема, належить музична школа, має зараховуватись до педагогічного стажу, з огляду на викладені вище норми права та правову позицію Великої палати Верховного суду викладену у постанові від 30.01.2019 по справі №876/5312/17 та у постанові від 13.02.2019 по справі №233/4308/17 .

За наведених обставин, суд прийшов до висновку, що період роботи позивача на посадах педагога (викладача) та заступника директора з навчальної роботи до спеціального стажу роботу на педагогічних посадах періодів її роботи з 01.09.1980 по 28.08.1981, з 28.08.1981 по 05.09.2002, з 05.09.2002 по 03.07.2018, відповідно має зараховуватись до пільгового стажу осіб у розумінні пункту «е» ст. 55 Закону № 1788-ХІІ при розгляді територіальними органами Пенсійного фонду України питання щодо призначення грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення (яка не підлягає оподаткуванню), на підставі пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач на день досягнення пенсійного віку, передбаченого 26 цього Закону, працювала в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і має страховий стаж більш, ніж 30 років на таких посадах.

Отже, в силу приписів пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ОСОБА_3 має право на грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню у розмірі десяти місячних пенсій, станом на день її призначення.

За наведених обставин суд прийшов до висновку, що відмова відповідача виплатити позивачці грошову допомогу в розмірі 10 місячних пенсій, оформлена листами від 14.03.2019 № 52830/03 та від 07.08.2019 № 177826/03 є протиправною, а порушені права позивачки підлягають захисту шляхом зобов`язання відповідача зарахувати періоди роботи з 01.09.1980 по 28.08.1981, з 28.08.1981 по 05.09.2002, з 05.09.2002 по 03.07.2018 до спеціального (педагогічного) стажу та зобов`язання відповідача призначити і виплатити грошову допомогу ОСОБА_1 у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення (яка не підлягає оподаткуванню), на підставі п. 7-1 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV.

Згідно із положеннями статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 2, 72-77, 78, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до спеціального стажу роботу на педагогічних посадах: ілюстратора у класі акомпанементу Київської дитячої музичної школи №1 імені Я. Степового з 01.09.1980 по 28.08.1981; педагога по класу домри у Київської дитячої музичної школи №1 імені Я. Степового з 28.08.1981 по 05.09.2002; заступника директора по навчальній роботі за переводом з 05.09.2002 у Київській дитячій музичній школі №23; заступника директора по навчальній роботі Київської дитячої музичної школи №23 Управління культури Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації (за переведенням) з 09.01.2007; заступника директора з навчальної роботи Київської дитячої музичної №23 Управління культури та туризму та охорони культурної спадщини в порядку переведення з 01.01.2011 по 03.07.2018 (Управління культури, туризму та охорони культурної спадщини з 23.09.2014 у Відділ культури та охорони культурної спадщини).

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві у призначенні та виплаті ОСОБА_1 грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, яка передбачена пунктом 7-1 Перехідних положень Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", оформлену листами від 14.03.2019 № 52830/03 та від 07.08.2019 № 177826/03.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві зарахувати ОСОБА_1 роботу на посадах: ілюстратора у класі акомпанементу Київської дитячої музичної школи №1 імені Я. Степового з 01.09.1980 по 28.08.1981; педагога по класу домри у цій-же школі з 28.08.1981 по 05.09.2002; заступника директора по навчальній роботі за переводом з 05.09.2002 у Київській дитячій музичній школі №23; заступника директора по навчальній роботі Київської дитячої музичної школи №23 Управління культури Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації (за переведенням) з 09.01.2007; заступника директора з навчальної роботи Київської дитячої музичної № 23 Управління культури та туризму та охорони культурної спадщини в порядку переведення з 01.01.2011 року по 03.07.2018 (Управління культури, туризму та охорони культурної спадщини з 23.09.2014 перейменовано у Відділ культури та охорони культурної спадщини), до спеціального педагогічного стажу, який дає право на отримання пенсії за вислугу років.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести ОСОБА_1 нарахування та виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі 10 місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням періодів роботи на посадах працівника освіти (педагогічний стаж), який становить 37 років та у зв`язку з її виходом на пенсію за віком.

Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1681,60 грн (одна тисяча шістсот вісімдесят одна гривня 60 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; Реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ).

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, унікальний ідентифікаційний номер юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України: 42098368)

Суддя О.М. Чудак