Справа № 420/7586/22
Суддя: Потоцька Н.В.
Дата ухвалення: 2022-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/7586/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Потоцької Н.В.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в порядку ст. 262 КАС України) адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОЮНА» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними дій щодо позбавлення статусу платника єдиного податку четвертої групи,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОЮНА» до Головного управління ДПС в Одеській області в якому позивач просить:

визнати протиправним дії ГУ ДПС в Одеській області щодо позбавлення Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОЮНА» () статусу платника єдиного податку четвертої групи;

зобов`язати ГУ ДПС в Одеській області відновити Товариство з обмеженою відповідальністю «АГРОЮНА» () в Реєстрі платників єдиного податку Державної податкової служби України.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що повідомлення про неможливість підтвердження (лист №7422/6/15-32-18-11-06 від 21.04.2022 року «Щодо неможливості підтвердження статусу платника єдиного податку четвертої групи на 2022 рік») в силу вимог Податкового кодексу не є формою рішення контролюючого органу. Вказаний лист не містить посилання на будь-які обов`язкові реквізити такого рішення (його номер, дату прийняття, посадову особу, що його прийняла).

Таким чином, виключення Позивача із Реєстру платників єдиного податку четвертої групи відбулося з боку ГУ ДПС в Одеській області без прийняття відповідного рішення, тобто в спосіб не встановлений законом. Відтак, єдиним вірним способом захисту порушеного права Позивача є визнання дій Відповідача неправомірними.

У листі ГУ ДПС в Одеській області №7360/6/15-32-18-11-06 від 20.04.2022 року повідомлено Позивача про відмову у прийнятті звітності у зв`язку із недостовірним зазначенням коду органу місцевого самоврядування за КОАТУУ, як реквізиту звітності.

Разом з тим, представник позивача зазначає, що ГУ ДПС в Одеській області не повідомило в чому саме полягає недостовірність зазначеного коду за КОАТУУ, а Позивачем, в свою чергу, жодного помилкового зазначення коду за КОАТУУ не виявлено.

Також представник позивача зазначає, що Позивачем подано декларацію №, саме, як і декларації № та № від 20.02.2022 року засобами електронного зв`язку, що підтверджується відповідними квитанціями про отримання контролюючим органом документів податкової звітності, а Відповідачем надіслано повідомлення про відмову у прийнятті податкової декларації після спливу більше ніж двох місяців від встановленого законом строку, ГУ ДПС в Одеській області не виконано обов`язку по перевірці та своєчасному повідомленні платника податків про виявлену помилку у реквізитах звітності.

Процесуальні дії

Ухвалою суду від 29.03.2022 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (в порядку ст. 262 КАС України).

16.06.2022 року до суду за вхід. №19609/22 від ГУ ДПС в Одеській області надійшов відзив на позовну заяву в обґрунтування якого зазначено, що ТОВ "АГРОЮНА" є платником податків за основним місцем обліку в Головному управлінні ДПС в Одеській області, Ананьївська державна податкова інспекція (1506).

В порушення вимог пп.298.8.1 п.298.8 ст.298 ПКУ ТОВ «АГРОЮНА» не подано загальну Податкову декларацію платника єдиного податку четвертої групи на 2022 рік щодо всієї площі земельних ділянок, з яких справляється податок (сільськогосподарських угідь (ріллі, сіножатей, пасовищ, багаторічних насаджень)) та/або земель водного фонду внутрішніх водойм (озер, ставків та водосховищ), контролюючому органу за своїм місцезнаходженням (місцеперебуванням на податковому обліку), чим порушено обов`язкову умову підтвердження статуру платника єдиного податку четвертої групи.

З огляду на вищевказане, ТОВ «АГРОЮНА» (податковий номер 39409123) не підтвердило статус платника єдиного податку четвертої групи на 2022 рік.

Зазначено, що з 01.01.2022 року підприємство є платником податків на загальній системі оподаткування та є зокрема, платником податку на прибуток.

Щодо посилання позивача на те, що повідомлення про відмову у прийнятті звітності від 20.04.2022 року №7360/6/15-32-18-11-06 та від 21.04.2022 року №7423/6/15-32-18-11-06 не є рішенням представник відповідача повідомляє наступне.

Позивач помилково стверджує, що лист про відмову у прийнятті звітності не містить обов`язкові реквізити , а саме номер рішення, дата прийняття , особа котра підписала.

В той же час в даних листах-рішеннях чітко зазначено 20.04.2022 року №7360/6/15-32-18-11-06 та від 21.04.2022 року №7423/6/15-32-18-11-06 та відповідно підписанні Начальником Північного відділу Аллою Рошкован, а тому по всій своїй правові суттю є рішенням.

Більш того чинний Податковий кодекс України не містить конкретної формою як має виглядати рішення про анулювання ( крім того, що мати обов`язкові реквізити , а саме номер рішення, дата прийняття , особа котра підписала), а позивач не наводить жодних правових механізмів, яким актом затверджено форму такого рішення та чому він вважає, що дані документи про відмову у прийнятті звітності не є рішеннями.

Щодо послання позивача на те, що контролюючий орган порушив строки передбачені в п.п. 49.11.1 п. 49.11. ст. 49 Податковий кодекс України.

ГУ ДПС в Одеській області звертає увагу, що Указом Президента України №64/2022 «Про ведення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і обороні України, відповідно до п.20 ч.1 ст.106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено введення в Україні воєнний стан із 5 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, та станом на сьогодні до розгляду внесено проект внесений Президентом України закон України Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» яким відповідно до п.31 ч.1 ст.85 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Верховна Рада України постановляє продовження дії воєнного стану в Україні на 30 днів з 24.03.2022 року.

Указом Президента України від 23.05.2022 № 341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено воєнний стан до 23.08.2022 року.

Більшість систем органів ДПС не працювали або були у стані технічної обробки (при чому не тільки системи ДПС Єдиний реєстр судових рішень навіть станом на сьогодні не працює в належному режимі).

Тобто, у відповідача існували об`єктивні обставини (форс-мажор, обставини непереборної сили), які унеможливлювали належне виконання функцій держави.

20.06.2022 року до суду за вхід. №ЕП/17098/22 від представника позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

20.02.2022 року Товариством з обмеженою відповідальністю «АГРОЮНА» засобами електронного зв`язку подано звітну податкову декларацію платника єдиного податку четвертої групи на 2022 рік за №, а також податкові декларації платника єдиного податку четвертої групи на 2022 рік за № та № в порядку, передбаченому чинним законодавством України.

За наслідками аналізу даної податкової звітності були прийнятті Рішення (повідомлення про відмову у прийнятті звітності) від 20.04.2022 року №7360/6/15-32-18-11-06 та від 21.04.2022 року №7423/6/15-32-18-11-06.

В рішенні Головного управління ДПС в Одеській області №7360/6/15-32-18-11-06 від 20.04.2022 року «Повідомлення про відмову у прийнятті звітності» зазначено:

«…за результатами перевірки наявності та достовірності обов`язкових реквізитів податкової звітності (п. 49.8 ст. 49 Кодексу) Податкова декларація платника єдиного податку четвертої групи на 2022 рік, яка надана в електронному вигляді та була прийнята 20.02.2022 року за №, вважається неподаною у зв`язку з порушенням вимог нормативно-правових актів, а саме: в порушення вимог п.48.4 ст.48 Кодексу податкову декларацію подано з недостовірним значенням обов`язкового реквізиту «код органу місцевого самоврядування за КОАТУУ».

12.05.2022 року ТОВ «АГРОЮНА» отримано від Головного управління ДПС в Одеській області лист №7360/6/15-32-18-11-06 від 20.04.2022 року «Повідомлення про відмову у прийнятті звітності».

Листом від 18.05.2022 року ТОВ «АГРОЮНА» звернулось до Головного управління ДПС в Одеській області, відповідно до якого, повідомило контролюючий орган про порушення ГУ ДПС в Одеській області вимог пп. 49.11.1 п. 49.11., пп. 49.9.2. п. 49.2. ст. 49 ПК України, в розумінні яких, подана декларація № в силу закону є прийнятою, а лист №7360/6/15-32-18-11-06 від 20.04.2022 року є таким, що складений та направлений платнику податків з порушенням вимог чинного податкового законодавства.

19.05.2022 року ТОВ «АГРОЮНА» отримано від Головного управління ДПС в Одеській області лист №7422/6/15-32-18-11-06 від 21.04.2022 року «Щодо неможливості підтвердження статусу платника єдиного податку четвертої групи на 2022 рік».

У вказаному листі зазначено, що ТОВ «АГРОЮНА», в порушення вимог пп. 298.8.1 п. 298.8 ст. 298 Податкового кодексу України (далі по тексту - ПК України) не подано загальну податкову декларацію платника єдиного податку четвертої групи на 2022 рік щодо всієї площі земельних ділянок, з яких справляється податок контролюючому органу за своїм місцезнаходженням, чим порушено обов`язкову умову підтвердження статусу платника єдиного податку четвертої групи та повідомлено про те, що ТОВ «АГРОЮНА» з 01.01.2022 року є платником податків на загальній системі оподаткування та є, зокрема, платником податку на прибуток.

19.05.2022 року ТОВ «АГРОЮНА» отримано від Головного управління ДПС в Одеській області лист №7423/6/15-32-18-11-06 від 21.04.2022 року «Повідомлення про відмову у прийнятті звітності» відносно інших поданих за 2022 рік декларацій, а саме - № та №. В зазначеному повідомленні зазначено, що «декларації подані з недостовірним значенням обов`язкового реквізиту «звітний (податковий) період (не відповідає обраному режиму оподаткування)».

ТОВ «АГРОЮНА» не скористалось своїм правом передбачених п. 49.12 ст. 49 Кодексу ПКУ та не подало виправлену ( нову декларацію).

РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА ВИСНОВКИ СУДУ

Конституція України прямо вказує на законодавчу форму встановлення податку, зокрема ст. 92 ч. 2 п. 1 зазначає, що тільки законами України встановлюються система оподаткування, податків і зборів.

Стаття 19 Конституції України.

Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вказаний принцип знайшов також своє відображення і у практиці ЄСПЛ, яка відповідно до ст.6 КАСУ, підлягає застосуванню судами під час розгляду справ.

Так, ЄСПЛ у Рішенні «Звежинський проти Польщі» (п.73) вказав: «Суд підкреслює, що розглядаючи питання, які мають загальний інтерес, органи державної влади повинні діяти коректно і дуже послідовно (див. цит. вище рішення у справі «Беєлер проти Італії»). Крім того, як охоронець громадського порядку, держава має моральне зобов`язання бути взірцевою, вона повинна стежити за тим, щоб такими були й державні органи, що захищають публічний порядок».

У національному законодавстві відносини, що виникають у сфері справлення податків і зборів, регулюються Податковим кодексом України. ПКУ визначає вичерпний перелік податків і зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Податкове законодавство України складається, зокрема, з Конституції України, Податкового кодексу України та нормативно правових актів, прийнятих на підставі та на виконання цього кодексу (ст. 3 ПКУ).

Головне управління ДПС в Одеській області, відповідно до функцій контролюючих органів, визначених пп. 191.1.1. п. 191.1 ст.191 Податкового кодексу України «здійснює адміністрування податків, зборів, платежів, у тому числі проводить відповідно до законодавства перевірки та звірки платників податків»; пп.19-11.2. «контролює... своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати податків, зборів, платежів»; пп.191.1.8. «забезпечує достовірність та повноту обліку платників податків... об`єктів оподаткування та об`єктів, пов`язаних з оподаткуванням»; пп.191.1.35. «вживає заходів до виявлення, аналізу та перевірки фінансових операцій, які можуть бути пов`язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, щодо відповідності законодавству»; пп. 19-1.1.40 «здійснює збір податкової інформації».

Згідно п. 61.1 ст. 61 Податкового кодексу України, податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотриманню законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Відповідно до ст.62 Податкового кодексу України, податковий контроль здійснюється шляхом: ведення обліку платників податків (п.п.62.1.1 п.62.1); інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючих органів (п.п.62.1.2 п.62.1); перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин (п.п.62.1.3 п.62.1).

Для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу використовується інформація, що надійшла: від платників податків та податкових агентів; від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування та Національного банку України; від банків, інших фінансових установ - інформація про наявність та рух коштів на рахунках платника податків; від органів влади інших держав, міжнародних організацій або нерезидентів; за результатами податкового контролю; для інформаційно-аналітичної„ забезпечення діяльності також використовується інша інформація, оприлюднена як така, що підлягає оприлюдненню відповідно до законодавства та/або добровільно чи за запитом надана контролюючому органу в установленому законом порядку (ст.72 ПК України).

Правові засади застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності, а також справляння єдиного податку встановлені Розділом XIV Податкового кодексу України.

Згідно із п. 291.2. ст. 291 Податкового кодексу України (далі - ПК України) спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Пунктом 291.3 ст. 291 ПК України визначено, що юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

Відповідно до п.п. 4 п. 291.4. ст. 291 ПК України, суб`єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на такі групи платників єдиного податку, зокрема, четверта група - сільськогосподарські товаровиробники, у яких частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік дорівнює або перевищує 75 відсотків.

Підпунктом 295.9.1 п. 295.9 ст. 295 Податкового кодексу України передбачено, що платники єдиного податку четвертої групи самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням платника податку та місцем розташування земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу.

Згідно із п. 298.8. ст. 298 ПК України, порядок обрання або переходу на спрощену систему оподаткування платниками єдиного податку четвертої групи здійснюється відповідно до підпунктів 298.8.1-298.8.4 цієї статті.

Згідно із п.п. 298.8.1 п. 298.8 ст. 298 Податкового кодексу України (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) сільськогосподарські товаровиробники для переходу на спрощену систему оподаткування або щорічного підтвердження статусу платника єдиного податку подають до 20 лютого поточного року: загальну податкову декларацію з податку на поточний рік щодо всієї площі земельних ділянок, з яких справляється податок (сільськогосподарських угідь (ріллі, сіножатей, пасовищ, багаторічних насаджень), та/або земель водного фонду внутрішніх водойм (озер, ставків та водосховищ), - контролюючому органу за своїм місцезнаходженням (місцем перебування на податковому обліку); звітну податкову декларацію з податку на поточний рік окремо щодо кожної земельної ділянки - контролюючому органу за місцем розташування такої земельної ділянки; розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва - контролюючим органам за своїм місцезнаходженням та/або за місцем розташування земельних ділянок за формою, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної аграрної політики, за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику; відомості (довідку) про наявність земельних ділянок - контролюючим органам за своїм місцезнаходженням та/або за місцем розташування земельних ділянок.

У відомостях (довідці) про наявність земельних ділянок зазначаються дані про кожний документ, що встановлює право власності та/або користування земельними ділянками, у тому числі про кожний договір оренди земельної частки (паю).

Згідно наведеної норми права, платники єдиного податку четвертої групи щорічно зобов`язані підтверджувати статус платника єдиного податку, для чого до 20 лютого поточного року подають відповідний пакет документів.

Відповідно до п.п. 291.5-1.1, 291.5-1.2, 291.5-1.3 ст. 291 Податкового кодексу України (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) не можуть бути платниками єдиного податку четвертої групи: суб`єкти господарювання, у яких понад 50 відсотків доходу, отриманого від продажу сільськогосподарської продукції власного виробництва та продуктів її переробки, становить дохід від реалізації декоративних рослин (за винятком зрізаних квітів, вирощених на угіддях, які належать сільськогосподарському товаровиробнику на праві власності або надані йому в користування, та продуктів їх переробки), диких тварин і птахів, хутряних виробів і хутра (крім хутрової сировини); суб`єкти господарювання, що провадять діяльність з виробництва підакцизних товарів, крім виноматеріалів виноградних (коди згідно з УКТ ЗЕД 2204 29 - 2204 30), вироблених на підприємствах первинного виноробства для підприємств вторинного виноробства, які використовують такі виноматеріали для виробництва готової продукції, а також крім електричної енергії, виробленої кваліфікованими когенераційними установками та/або з відновлюваних джерел енергії (за умови, що дохід від реалізації такої енергії не перевищує 25 відсотків доходу від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) такого суб`єкта господарювання); суб`єкт господарювання, який станом на 1 січня базового (звітного) року має податковий борг, за винятком безнадійного податкового боргу, який виник внаслідок дії обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин).

Водночас, відповідно до п. 299.1 ст. 299 Податкового кодексу України реєстрація суб`єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку.

Згідно із п.п. 299.10, 299.11 ст. 299 Податкового кодексу України (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у разі: 1) подання платником податку заяви щодо відмови від застосування спрощеної системи оподаткування у зв`язку з переходом на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, - в останній день календарного кварталу, в якому подано таку заяву; 2) припинення юридичної особи (крім перетворення) або припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем відповідно до закону - в день отримання відповідним контролюючим органом від державного реєстратора повідомлення про проведення державної реєстрації такого припинення; 3) у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 цього Кодексу; 4) якщо у податковому (звітному) році частка сільськогосподарського товаровиробництва платника єдиного податку четвертої групи становить менш як 75 відсотків.

У разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення виїзних документальних перевірок платника єдиного податку четвертої групи невідповідності вимогам підпункту 4 пункту 291.4 та пункту 291.5 1 статті 291 цього Кодексу у податковому (звітному) році або у попередніх періодах, такому платнику за такі періоди нараховуються податки та збори, від сплати яких він звільнявся як платник єдиного податку четвертої групи, та штрафні (фінансові) санкції (штрафи), передбачені главою 11 розділу II цього Кодексу. Такий платник податку зобов`язаний перейти до сплати податків за загальною системою оподаткування, починаючи з наступного місяця після місяця, у якому встановлено таке порушення.

При цьому, випадки, регламентовані у п.п. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 Податкового кодексу України, пов`язані з обов`язком платника єдиного податку перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом: 1) у разі перевищення протягом календарного року встановленого обсягу доходу платниками єдиного податку першої і другої груп та нездійснення такими платниками переходу на застосування іншої ставки - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) кварталом, у якому відбулося таке перевищення; 2) у разі перевищення протягом календарного року обсягу доходу, встановленого підпунктом 3 пункту 291.4 статті 291 цього Кодексу, платниками єдиного податку першої і другої груп, які використали право на застосування інших ставок, встановлених для третьої групи, - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) кварталом, у якому відбулося таке перевищення; 3) у разі перевищення протягом календарного року встановленого обсягу доходу платниками єдиного податку третьої групи - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) кварталом, у якому відбулося таке перевищення; 4) у разі застосування платником єдиного податку іншого способу розрахунків, ніж зазначені у пункті 291.6 статті 291 цього Кодексу, - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому допущено такий спосіб розрахунків; 5) у разі здійснення видів діяльності, які не дають права застосовувати спрощену систему оподаткування, або невідповідності вимогам організаційно-правових форм господарювання - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому здійснювалися такі види діяльності або відбулася зміна організаційно-правової форми; 6) у разі перевищення чисельності фізичних осіб, які перебувають у трудових відносинах з платником єдиного податку, - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому допущено таке перевищення; 7) у разі здійснення видів діяльності, не зазначених у реєстрі платників єдиного податку, - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому здійснювалися такі види діяльності; 8) у разі наявності податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів - в останній день другого із двох послідовних кварталів; 9) у разі здійснення платниками першої або другої групи діяльності, яка не передбачена у підпунктах 1 або 2 пункту 291.4 статті 291 цього Кодексу відповідно, - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) кварталом, у якому здійснювалася така діяльність.

Аналіз наведених правових норм показав, що реєстрація платника єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у встановлених законом випадках. При цьому, прийняття контролюючим органом рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку можливе лише на підставі проведеної документальної перевірки відповідного платника податку та встановлених в ході останньої порушень, відповідно до яких платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування (бути платником єдиного податку четвертої групи).

Як вбачається з матеріалів справи, спірні правовідносини виникли з приводу підтвердження позивачем свого статусу як платника єдиного податку четвертої групи.

При цьому, обставин, встановлених у визначеному порядку, для анулювання реєстрації платника єдиного податку, а також відповідно до яких платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування, контролюючим органом не наведено.

Враховуючи викладене, оскільки анулювання реєстрації позивача як платника єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку відбулось без проведення документальної перевірки відповідного платника податку та встановлених в ході останньої порушень, відповідно до яких платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування, а також за відсутності випадків, передбачених п.п. 299.10, 299.11 ст. 299 Податкового кодексу України (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин), суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для визнання протиправними та скасування рішення Головного управління ДПС в Одеській області №7422/6/15-32-18-11-06 від 21.04.2022 року «Щодо неможливості підтвердження статусу платника єдиного податку четвертої групи на 2022 рік».

Щодо доводів позивача про незаконність рішень Головного управління ДПС в Одеській області (повідомлення про відмову у прийнятті звітності) від 20.04.2022 року №7360/6/15-32-18-11-06 та від 21.04.2022 року №7423/6/15-32-18-11-06.

Позивачем у позовній заяві самостійно сформовано предмет позову, а саме: визнання протиправними дій ГУ ДПС в Одеській області щодо позбавлення Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОЮНА» () статусу платника єдиного податку четвертої групи. Вказані дії оформлені саме рішенням Головного управління ДПС в Одеській області №7422/6/15-32-18-11-06 від 21.04.2022 року «Щодо неможливості підтвердження статусу платника єдиного податку четвертої групи на 2022 рік».

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

У постанові Верховного Суду від 19.02.2019 у справі №824/399/17-а міститься висновок про те, що принцип диспозитивності покладає на суд обов`язок вирішувати лише ті питання, за вирішенням яких позивач звернувся до адміністративного суду. Суд вирішує лише ті вимоги по суті спору, про вирішення яких клопочуть сторони, і за загальним правилом він не повинен виходити за межі цих вимог. Тобто суд зв`язаний предметом і обсягом заявлених вимог.

У зв`язку з тим рішення Головного управління ДПС в Одеській області (повідомлення про відмову у прийнятті звітності) від 20.04.2022 року №7360/6/15-32-18-11-06 та від 21.04.2022 року №7423/6/15-32-18-11-06 формують окремий правовідносини щодо неприйняття податкової звітності та як наслідок інший предмет спору, суд дійшов висновку про те, що вказані вимоги не підлягають розгляду з огляду на сформований позивачем предмет спору.

У позовній заяві позивач просить суд стягнути з відповідача, в тому числі, витрати на правничу допомогу у розмірі 10000 грн.

Відповідно до ч.3 ст.132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду;

3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз;

4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до положень п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини першої статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно із частиною другою статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Зазначені положення кореспондуються із європейськими стандартами, зокрема, пунктом 14 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам Щодо шляхів полегшення доступу до правосуддя № R (81) 7 передбачено, що за винятком особливих обставин, сторона, що виграла справу, повинна в принципі отримувати від сторони, що програла відшкодування зборів і витрат, включаючи гонорари адвокатів, які вона обґрунтовано понесла у зв`язку з розглядом.

За змістом пункту першого частини третьої статті 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Частиною четвертою статті 134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з частиною п`ятою статті 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина сьома статті 134 КАС України).

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Таким чином, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документу, витрачений адвокатом час тощо є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

У рішенні ЄСПЛ від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У зазначеному рішенні ЄСПЛ також підкреслено, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певну суму, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (269).

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

При визначенні суми відшкодування судових витрат суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені договором про надання правничої допомоги, актами приймання-передачі наданих послуг, платіжними документами про оплату таких послуг, розрахунками таких витрат тощо.

Водночас, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, суди мають досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категорії складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Подібні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 19 вересня 2019 року по справі № 810/2760/17 додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17.03.2021 у справі № 712/1720/19.

Статтею 30 Закону №5076-VI передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Суд зазначає, що адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Так, згідно матеріалів справи, 19.05.2022 року між товариством з обмеженою відповідальністю «АГРОЮНА» (КЛІЄНТ) та адвокатським бюро «ОЛЕКСІЯ ЧОРНОГО» (АДВОКАТСЬКЕ БЮРО) укладено договір про надання правової (правової) допомоги №1905/22.

Розділом 6 «Розмір гонорару та порядок розрахунків» вказаного договору визначено:

Гонорар за надання АДВОКАТСЬКИМ БЮРО правової (правничої) допомоги, визначеної в п. 1.1. цього Договору, є фіксованим і складає 10 000,00 грн. (десять тисяч гривень 00 коп.).

Оплата за даним договором здійснюється КЛІЄНТОМ протягом трьох банківських днів з моменту виставлення та/або передання АДВОКАТСЬКИМ БЮРО рахунку на оплату КЛІЄНТОВІ.

За результатами надання правової (правничої) допомоги складається звіт про надання правової (правничої) допомоги, що підписується представниками кожної зі сторін. В звіті вказується обсяг наданої АДВОКАТСЬКИМ БЮРО правової (правничої) допомоги і її вартість. Звіт надсилається КЛІЄНТУ АДВОКАТСЬКИМ БЮРО електронним зв`язком, поштою або передається особисто. На письмову вимогу КЛІЄНТА, АДВОКАТСЬКЕ БЮРО може надавати Акти про надання правової (правничої) допомоги, в яких буде вказано перелік наданої правової (правничої) допомоги із/або без ідентифікації конкретних дій.

Звіт про надання правової (правничої) допомоги вважається підписаним та узгодженим СТОРОНАМИ, якщо протягом 5 днів з моменту його отримання КЛІЄНТОМ, останній не надав АДВОКАТСЬКОМУ БЮРО письмові аргументовані заперечення на звіт.

На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу до суду не надано жодних документів, які свідчать про сплату гонорару адвокату.

У постанові Верховного суду від по справі №640/18402/19 вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

З огляду на вищевикладене, а також відсутність належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження понесених фактичний витрат позивача на правову допомогу, суд вважає недоведеними вимоги позивача про стягнення з відповідача, в тому числі, витрат на правничу допомогу у розмірі 10000 грн.

Враховуючи зазначене, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у стягненні з відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн. на користь позивача, оскільки такий розмір фактично понесених витрат не був підтверджений належними, допустимими та достатніми доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до вимог частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем була заявлена одна позовна вимога немайнового характеру за яку підлягав сплаті судовий збір у розмірі 2481,00 грн.

З огляду на зазначене та згідно із ст.139 КАС України судові витрати Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОЮНА» у загальній сумі 2481,00 грн., сплачені згідно платіжного доручення №3726 від 25.05.2022 року підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Одеській області.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 14, 77, 78, 90, 243-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОЮНА» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними дій щодо позбавлення статусу платника єдиного податку четвертої групи задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС в Одеській області №7422/6/15-32-18-11-06 від 21.04.2022 року «Щодо неможливості підтвердження статусу платника єдиного податку четвертої групи на 2022 рік».

Зобов`язати Головне управління ДПС в Одеській області відновити Товариство з обмеженою відповідальністю «АГРОЮНА» () в Реєстрі платників єдиного податку Державної податкової служби України.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОЮНА» судові витрати за сплату судового збору у розмірі 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна гривня) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Одеській області, сплачені згідно платіжного доручення №3726 від 25.05.2022 року.

Рішення набирає законної сили згідно ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295 та п. 15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Товариство з обмеженою відповідальністю «АГРОЮНА» (адреса: 66432, Одеська область, Ананьївський район, Шимкове, вул. Калініна 24, )

Головне управління ДПС в Одеській області (адреса: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5, код ЄДРПОУ ВП 44069166, телефон: , електронна пошта: )

Головуючий суддя Н.В. Потоцька