Справа № 640/25522/20
Суддя: Кармазін О.А.
Дата ухвалення: 2022-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2022 року м. Київ № 640/25522/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Кармазіна О.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доФінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України
про визнання протиправними дій та стягнення грошової індексації,-
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (місце фактичного проживання: АДРЕСА_1 ; місце реєстрації: АДРЕСА_2 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України (03168, м. Київ, проспект Повітрофлотський, 6, код ЄДР: 22990368), в якому просить суд:

1) визнати протиправними дії відповідача щодо невиплати позивачу індексації грошового забезпечення з 01.01.2016 по 28.08.2016;

2) стягнути з відповідача на користь позивача індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.08.2016 з врахуванням розрахунку у сумі 9 445,44 грн., з встановленням для обчислення індексації місяця підвищення (базового місяця) серпень 2013 року.

Позиція позивача.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з 20.06.2013 він проходив військову службу у Збройних Силах України, з якої звільнений в запас. 28.08.2016 позивача було виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення, як такого, що вибув до нового місця служби.

Додає, що після звільнення позивач дізнався, що деяким військовослужбовцям у 2016-2017 роках не виплачували індексацію грошового забезпечення, а відтак з метою з`ясування факту, чи відноситься він до числа таких військовослужбовців та причин невиплати індексації, позивач звернувся із запитом до Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України.

Однак, Фінансове управління Генерального штабу Збройних Сил України листом за вих. №305/1330 від 14.07.2020 зазначило, що фінансовий ресурс для здійснення виплати грошового забезпечення військовослужбовцям військових частин, зарахованих на фінансове забезпечення до Фінансового управління, в тому числі і позивачу, не дозволяв проводити індексацію.

На думку позивача, такі дії Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України є протиправними та такими, що суперечать вимогам законів України та порушують Конституційні права позивача.

Наголошує, що ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів, а відтак, як зазначає позивач він має право на отримання індексації свого грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.08.2016.

Додає, що базовим місяцем при проведенні йому індексації є серпень 2013 року, оскільки саме у серпні 2013 року відбулась зміна посадового окладу позивача.

На думку позивача, індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці. Відповідно до вимог чинного законодавства України, проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою умовою для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Відтак, підсумовуючи викладене у сукупності позивач просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Позиція відповідача.

Відповідач надіслав відзив на позовну заяву в якому заперечував проти задоволення позовних вимог.

У відзиві відповідач зазначає, що доводи позивача, які викладені у позовній заяві, є помилковими і такими, що не відповідають нормам матеріального права, оскільки відповідно до ст. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Натомість, представник відповідача звертає увагу на те, що Урядом 09.12.2015 прийнято постанову № 1013, пунктом 3 якої передбачено, що міністрам, керівникам інших центральних органів виконавчої влади, головам обласних, Київської міської державних адміністрацій та інших державних органів у межах передбачених коштів державного бюджету, місцевих бюджетів та власних коштів вжити заходів для підвищення з 1 грудня 2015 р. розмірів посадових окладів (тарифних ставок, ставок заробітної плати), перегляду розмірів надбавок, доплат, премій, спрямувавши на зазначені цілі всі виплати, пов`язані з сумою індексації, яка склалась у грудні 2015 р., з тим, щоб розмір підвищення всіх складових заробітної плати у сумарному виразі для кожного працівника у грудні 2015 р. перевищив суму індексації, яку йому повинні були виплатити у грудні 2015 року. Для проведення подальшої індексації заробітної плати обчислення індексу споживчих цін починається з січня 2016 р. відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. № 1078.

Відтак, за твердженням відповідача, вказаною постановою Урядом фактично запропоновано в грудні 2015 року підвищити зарплати працівникам бюджетної сфери за рахунок збільшення посадових окладів (тарифних ставок) та підвищення постійних складових зарплати, з тією метою, щоб з 01.01.2016 розпочати заново обчислювати індекс споживчих цін для проведення індексації.

Додає, що відносно позивача врахований наказ Міністерства оборони України від 27.01.2016 за № 44 «Про особливості виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України в 2016 році» та проведено відповідну індексацію.

Процесуальні дії, вчинені у справі.

Ухвалою суду від 02.11.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами.

Встановлені судом обставини.

Відповідно до довідки на полковника ОСОБА_1 про проходження служби, зокрема, у період з 20.06.2013 по 28.08.2016 ОСОБА_1 проходив військову службу на посаді заступника начальника відділу забезпечення автомобільним майном управління забезпечення військової частини НОМЕР_2.

Як зазначає позивач, що також не заперечується відповідачем, 28.08.2016 позивача було виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення, як такого, що вибув до нового місця служби.

09.07.2020 позивач звернувся до відповідача із запитом на інформацію, в якому просив, зокрема, за умови не нарахування та невиплати йому індексації грошового забезпечення, провести нарахування та виплату йому індексації грошового забезпечення.

Фінансове управління Генерального штабу Збройних Сил України листом за вих. №305/1330 від 14.07.2020 повідомило, що фінансовий ресурс для здійснення виплати грошового забезпечення військовослужбовцям військових частин, зарахованих на фінансове забезпечення до Фінансового управління, в тому числі і позивачу, не дозволяв проводити індексацію.

Між тим, позивач вважаючи дії відповідача щодо невиплати йому індексації грошового забезпечення протиправними, а свої права порушеними звернувся з даним позовом до суду.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Разом з тим, відповідно до ст. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів та послуг, а поріг індексації - величина індексу споживчих цін, яка надає підстави для проведення індексації грошових доходів населення.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Кабінет Міністрів України може встановлювати інші об`єкти індексації, що не передбачені частиною першою цієї статті. За приписами частини 5 цієї статті індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Статтею 3 вказаного Закону передбачено, що індекс споживчих цін обчислюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Статтею 4 Закону № 1282-XII (в редакції Закону № 911-VIII від 24.12.2015) визначено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться з наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

При, відповідно до ч. 6 ст. 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

Згідно з ст. 6 вказаного Закону порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Так, правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників встановлюється Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 (далі - Порядок № 1078).

Відповідно до п. 2 Порядку № 1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

Відповідно до абз. 1 та 2 п. 4 Порядку № 1078 індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексуються оплата праці (грошове забезпечення), допомога по безробіттю та матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, що надаються залежно від страхового стажу у відсотках середньої заробітної плати, стипендії.

За приписами абз. 5 та 6 п. 4 Порядку № 1078 частина грошових доходів, яка перевищує прожитковий мінімум, встановлений для відповідних соціальних і демографічних груп населення, індексації не підлягає.

Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.

Згідно з абз. 8 п. 4 Порядку № 1078 у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до законодавства.

Абзацом 1 п. 5 Порядку № 1078 встановлено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

В той же час Верховний Суд України у постанові від 17.02.2016 по справі № 21-5368а15 дійшов висновку про те, що відповідно до статей 3, 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції споживчих цін, що перевищив відповідний поріг, може бути застосованим для індексації пенсії тільки у місяці, що настає після опублікування індексу споживчих цін за попередній місяць, що слідує за базовим, але у зв`язку з тим, що вказаний місяць, коли може бути застосована індексація, збігається із щоквартальним підвищенням пенсії, відповідно до приписів абзацу першого пункту 5 Порядку індексація у базовому місяці не проводиться.

З вищевказаного вбачається, що грошове забезпечення, яке отримувалось позивачем щомісяця, як військовослужбовцем, є об`єктом індексації, яка підлягає нарахуванню та виплаті у разі якщо індекс споживчих цін перевищив встановлений поріг індексації з 01.01.2016 в розмірі 103 відсотка, у частині, що дорівнює прожитковому мінімуму, встановленому для відповідних соціальних і демографічних груп населення. При цьому, така індексація повинна нараховуватись у наступному місяці, що слідує за місяцем перевищення встановленого порогу індексації.

Варто нагадати, що предметом позову є визнання протиправними дії відповідача в частині невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період 01.01.2016 по 28.08.2016 та, як наслідок стягнути з відповідача на користь позивача індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.08.2016 з врахуванням розрахунку у сумі 9 445,44 грн., з встановленням для обчислення індексації місяця підвищення (базового місяця) серпень 2013 року.

Слід зазначити, що постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» затверджено схеми посадових окладів військовослужбовців, яка набрала чинності з 01.01.2008 та надалі лише 30.07.2017 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», яка набрала чинності 01.03.2018 затверджено нову тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців, внаслідок чого збільшилось грошове забезпечення всіх категорій службовців.

Таким чином, з огляду на наведене, січень 2008 року є місяцем підвищенням тарифних ставок (посадових окладів), тобто відповідно до Порядку є базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення військовослужбовців.

Між тим, згідно наказу Міністерства оборони України від 27.01.2016 за № 44 «Про особливості виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України в 2016 році» збільшено грошове забезпечення, за рахунок збільшення щомісячної додаткової грошової винагороди усім військовослужбовцям, включаючи посаду позивача (крім військовослужбовців строкової служби), за рахунок збільшення премії (що з січня 2016 року до 01.03.2018 містила постійний характер нарахування та виплати) у розмірі від 350 до 420 % посадового окладу.

Наведене не спростовується позивачем.

При проведенні індексації грошового забезпечення встановлений базовий місяць січень 2016 року, у зв`язку з чим відповідачем виконані умови, визначені абзацом 1 пункту 3 Постанови № 1013, а відтак для проведення подальшої індексації грошового забезпечення військовослужбовців при обчисленні індексу споживчих цін для проведення індексації відповідно до Порядку № 1078, як базовий місяць (місяць підвищення) відповідач врахував січень 2016 року, що передбачено абзацом другим пунктом 3 Постанови № 1013.

Постановою № 1013 не лише істотно змінено порядок проведення індексації доходів населення починаючи з 01.12.2015, але й пунктом 3 визначено базовий місяць - січень 2016 року, з якого в подальшому необхідно відштовхуватись для проведення індексації, що і проведено у даному випадку.

Надалі лише 30.07.2017 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», яка набрала чинності 01.03.2018 затверджено нову тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців, внаслідок чого збільшилось грошове забезпечення всіх категорій службовців.

Відтак, доводи позивача відносно врахування базового місця серпня 2013 є помилковими.

Положеннями ч. 1 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, а також виходячи із заявлених вимог та підстав позову, суд приходить до висновку, що в порядку виконання обов`язку, визначеного ч. 1 ст. 77 КАС України, позивачем не доведено обставин, на яких ґрунтуються його позовні вимоги.

Доводи позивача, що викладені у позовній заяві, як підстава для задоволення позовних вимог, спростовуються висновками суду, викладеними у даному рішенні. Позивачем наведені висновки не спростовані та не доведено зворотне.

Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010 (заява 4909/04), зазначено, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 09.12.1994, серія A, № 303-A, п.29).

У взаємозв`язку з наведеним слід зазначити, що відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог та їх обґрунтування, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки досліджених доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на з`ясуванні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

На підставі вищевикладеного та керуючись положеннями статтями 2, 5 - 11, 19, 72 -77, 90, 139, 241 - 246, 250, 251, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

У задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 , - відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 КАС України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 292, 293, 295, 296 КАС України.

Зважаючи на затвердження Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя 17 серпня 2021 року N 1845/0/15-21, апеляційні скарги в електронній формі подаються безпосередньо до апеляційного суду.

Днем вручення процесуальних документів в електронній формі є день отримання судом повідомлення про доставлення документів на офіційну електронну адресу особи (п. 2 ч. 6 ст. 251 КАСУ), якою є (п. 5.8. Положення про ЄСІТС від 17 серпня 2021 року N 1845/0/15-21): сервіс Електронного кабінету ЄСІТС, адреса електронної пошти, вказана користувачем в Електронному кабінеті ЄСІТС, адреса електронної пошти, вказана в одному з державних реєстрів або адреса електронної пошти, з якої надійшли до суду документи, засвідчені кваліфікованим електронним підписом (п. 59 «Перехідні положення»).

Суддя О.А. Кармазін