Справа № 380/8105/22
Суддя: Карп'як Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2022-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №380/8105/22
провадження № П/380/8162/22
У Х В А Л А

08 серпня 2022 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Карп`як О.О.,

секретар судового засідання Савка В.А..,

за участю:

представника позивача Шамборського А.В.,

представника відповідача Герасимюк О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії ,-

встановив:

До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП - НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції у Львівській області (пл. Генерала Григоренка, 3, м. Львів, 79007; РНОКПП 40108833) в якому просить суд:

визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції у Львівській області (ідентифікаційний код юридичної особи - 40108833; 79007, м. Львів, пл. Генерала Григоренка, 3), яка полягала у непроведенні розслідування нещасного випадку, який мав місце 01.04.2016 року з заступником начальника відділу Личаківського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області майором поліції Фоком Юрієм Романовичем ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) під час затримання громадянина ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 , в ході чого заступник начальника відділу Личаківського ВП ГУНП у Львівській області майор поліції Фок Юрій Романович отримав тілесні ушкодження: синець на чолі, садно на нижній губі з права, які згідно висновку судово-медичної експертизи від 01.04.2016 року № 630 утворились від дії тупого предмету, могли утворитись від ударів гантелею, елементами посуду, скляними банками 01.04.2016 року та відносяться до легкого ступеня тяжкості, відповідно до Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, що сталися з поліцейськими, затвердженому Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 05 жовтня 2020 року № 705 Про затвердження Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, що сталися з поліцейськими, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2020 р. за № 1139/35422, та нескладенні за результатами розслідування вказаного нещасного випадку Акту розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку за Формою Н-1 (ПВ/НПВ).

зобов`язати Головне управління Національної поліції у Львівській області (ідентифікаційний код юридичної особи - 40108833; 79007, м. Львів, пл. Генерала Григоренка, 3) провести розслідування нещасного випадку, який мав місце 01.04.2016 року з заступником начальника відділу Личаківського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області майором поліції ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) під час затримання громадянина ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 , в ході чого заступник начальника відділу Личаківського ВП ГУНП у Львівській області майор поліції Фок Юрій Романович отримав тілесні ушкодження: синець на чолі, садно на нижній губі з права, які згідно висновку судово-медичної експертизи від 01.04.2016 року № 630 утворились від дії тупого предмету, могли утворитись від ударів гантелею, елементами посуду, скляними банками 01.04.2016 року та відносяться до легкого ступеня тяжкості, відповідно до Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, що сталися з поліцейськими, затвердженому Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 05 жовтня 2020 року № 705 Про затвердження Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, що сталися з поліцейськими, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2020 р. за № 1139/35422, та скласти за результатами розслідування вказаного нещасного випадку Акт розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку за Формою Н-1 (ПВ/НПВ).

Ухвалою суду від 08 червня 2022 позовну заяву залишено без руху. Встановлено строк для усунення недоліків позовної заяви.

На виконання ухвали суду від 08 червня 2022 року позивач подав заяву від 13 червня 2022 року, 14 червня 2022 про усунення недоліків позовної заяви, а саме долучено заяву про поновлення строку звернення до суду.

Ухвалою від 15.06.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено судове засідання.

У поданому позивачем клопотанні про поновлення строку звернення до суду вказує, що він, в порядку п.3.1 Порядку №1346 свій обов`язок щодо негайного повідомлення керівника про вказаний нещасний випадок виконав повністю. Позивач не може нести жодного додаткового тягаря та жодної додаткової відповідальності та жодних обмежень внаслідок дій третіх осіб, а саме керівництва, уповноважених працівників та службових осіб ГУ НП у Львівській області, які порушили власні процедури, вчасно не вчинили відповідних передбачених законодавством дій, внаслідок чого розслідування вказаного нещасного випадку у встановлені строки відповідно до Порядку №1346 проведено не було. При цьому вказує, що жодної вини позивача в тому, що розслідування вказаного нещасного випадку у встановлені строки проведено не було ,немає взагалі. Вказує, що службове розслідування по даному факту проводилось, він надавав пояснення і він розраховував та був впевнений у тому, що вказані його пояснення будуть долучені до матеріалів розслідування вказаного нещасного випадку, був впевнений у тому , що комісія з розслідування вказаного нещасного випадку визначила відповідність умов служби потерпілого ОСОБА_1 вимогам нормативно правових актів про охорону праці, з`ясував обставини і причини, що призвели до нещасного випадку, визначила осіб, які припустилися порушення нормативно правових актів, а також розробила заходи щодо запобігання подібним випадкам, визначила, чи трапився нещасний випадок у період проходження служби при виконанні службових обов`язків, склала акт розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) за формою Н-5* (додаток 4) у трьох примірниках, а також акт за формою Н-1* (НТ*) в п`яти примірниках і передала їх на затвердження керівництву ГУ НП у Львівській області. Вказав, що був впевнений не тільки у складенні таких документів, а й у тому, що такі документи повинні зберігатись 45 років. Відтак, до 24.11.2021 він взагалі не знав і не припускав, що жодне розслідування вказаного нещасного випадку відповідно до вимог Порядку №1346 не проводилось і що жодні акти не складались. Тільки у грудні 2021 року за результатами скерування адвокатських запитів представником позивача йому стало відомо про відсутність розслідування вказаного нещасного випадку та не складення актів. Тому, 20.12.2021 він звернувся до відповідача з заявою про призначення та проведення розслідування вказаного нещасного випадку. Однак, листом, отриманим 02.02.2022 йому було відмовлено у проведення такого розслідування. Також зазначає, що ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 24.05.2022 у справі №461/2210/22 клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі задоволено, закрито провадження у справі за позовом адвоката Шамборського А.В. в інтересах ОСОБА_1 до ГУ НП у Львівській області про встановлення факту нещасного випадку, роз`яснено що даний спір відноситься до юрисдикції адміністративного суду в порядку адміністративного судочинства. Повний текст ухвали складений 26.05.2022. Одразу після чого ним 01.06.2022 подано позов до Львівського окружного адміністративного суду. Зазначає, що вищевказані причини та обставини, в результаті яких позивач пропустив місячний строк для звернення до суду з вказаним позовом є поважними, оскільки вказані причини та обставини об`єктивно не залежали від волі позивача і вони дійсно були пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та є підтверджені належними доказами. Тому просить визнати поважними причини пропуску позивачем процесуального строку звернення до суду з вказаним позовом та поновити такий строк.

22.07.2022 представник відповідача звернувся до суду з клопотанням про залишення позовної заяви без розгляду. В обґрунтування вказує, що позивачем пропущено строк звернення до суду, який слід обраховувати не з 11.02.2022 (дата отримання листа відповідача з відмовою у проведенні розслідування), а з дати нещасного випадку, оскільки отримання листа відповідача не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли він почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дія не пов`язується та не змінює початок перебігу строку звернення до суду.

В судовому засіданні представник позивача підтримав клопотання про поновлення строку звернення до суду, просить його задоволити.

Представник відповідача в судовому засіданні клопотання про залишення позовної заяви без розгляду підтримала, просить його задоволити та відмовити позивачу у визнанні поважними причин пропуску строку звернення до суду.

Суд, розглянувши заявлені клопотання з питань строку звернення до суду, встановив наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справі з 13.08.2001, з 07.11.2015 перебував на посаді заступника начальника відділу Личаківського ВП ГУНП у Львівській області.

01.04.2016 року під час затримання громадянина ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_2 заступнику начальника відділу Личаківськоого ВП ГУНП у Львівській області Фок Ю.Р. було нанесено громадянином ОСОБА_2 тілесні ушкодження «синець на чолі, садно на нижній губі з права», які згідно висновку судово медичної експертизи від 01.04.2016 року №630, що проводилась в рамках кримінального провадження, утворилась від дії тупого предмету, могли утворитись від ударів гантелею, елементами посуду, скляними банками 01.04.2016 та відносяться до легкого ступеня тяжкості.

За даним фактом на підставі наказу ГУНП у Львівській області від 04.04.2016 №731 проводилось службове розслідування та складено висновок службового розслідування за фактом травмування працівників Личаківського ВП ГУНП у Львівській області від 27.04.2016, відповідно до якого заступник начальника відділу Личаківського ВП ГУНП у Львівській області майор поліції ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження у вигляді: «синця на чолі, садна на нижній губі з права» при виконанні службових обов`язків.

У відповідь на адвокатський запит, відповідач повідомив позивача листом від 14.12.2021 №Ш-129/Аз/05/13-2021 про неможливість надання документів, відтак, акти за формою Н-1*, Н-5* позивачу не були надані.

20.12.2021 позивач звернувся до ГУ НП у Львівській області з заявою, просив призначити та провести розслідування вказаного нещасного випадку відповідно до Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженого Наказом МВС України від 27.12.2002 №1346 із змінами, скласти за результатами розслідування вказаного нещасного випадку акти за формою Н-1*, Н-5* та видати їх йому або його представнику на руки або надіслати за вказаною адресою.

У відповідь ГУНП у Львівській області листом від 11.01.2022 №Ш-105/Оп/04/18-2022 відмовила позивачу, оскільки строк давності для розслідування нещасного випадку становить три роки з дня його настання згідно п.6 розділу І Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, що сталися із поліцейськими, що затверджений наказом МВС України від 05.10.2020 №705.

У зв`язку з чим, позивачем 03.02.2022 подано до Залізничного районного суду м. Львова заяву про встановлення факту нещасного випадку. Ухвалю Залізничного районного суду м. Львова від 29.04.2022 у справі №462/631/22 заяву залишено без розгляду, роз`яснено право подання позову на загальних підставах. У зв`язку з чим, 04.05.2022 позивачем подано до Галицького районного суду м. Львова позовну заяву до ГУ НП у Львівській області про встановлення факту нещасного випадку. Який мав місце 01.04.2016. Ухвалою Галицького районного суду від 24.05.2022 у справі №461/2210/22 закрито провадження у справі та роз`яснено позивачу, що даний спір відноситься до юрисдикції адміністративного суду, визначеного за правилами підсудності згідно положень КАС України, в порядку адміністративного судочинства. (повний текст ухвали виготовлений 26.05.2022).

01.06.2022 ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з даним позовом.

З метою врегулювання питань, пов`язаних з розслідуванням та веденням обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах внутрішніх справ України, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27.12.2002 № 1346 розроблено Порядок розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України (надалі - Порядок № 1346).

Згідно пункту 2.1 Порядку № 1346 розслідуванню підлягають раптові погіршення стану здоров`я, поранення, травми, у тому числі отримані внаслідок тілесних ушкоджень, заподіяних іншою особою, гострі професійні захворювання і гострі професійні та інші отруєння, теплові удари, опіки, обмороження, утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, інші ушкодження, отримані внаслідок аварій, пожеж, стихійного лиха (землетруси, зсуви, повені, урагани та інші надзвичайні події), контакту з тваринами, комахами та іншими представниками фауни і флори, що призвели до втрати працівником працездатності на один робочий день чи більше або до необхідності переведення потерпілого на іншу (легшу) роботу терміном не менш як на один робочий день, а також випадки смерті в підрозділі (далі - нещасні випадки).

Пунктом 3.1 Порядку № 1346 про кожний нещасний випадок (у тому числі поранення) працівник, який його виявив, або сам потерпілий повинні негайно повідомити безпосередньо керівника робіт чи іншу посадову особу підрозділу і вжити заходів до надання необхідної допомоги.

Відповідно до пункту 3.5 Порядку № 1346 керівник підрозділу, одержавши повідомлення про нещасний випадок (у тому числі поранення), крім випадків зі смертельним наслідком та групових випадків травматизму, наказом або розпорядженням організовує його розслідування комісією не менше ніж три особи, до складу якої включаються: керівник (спеціаліст) служби охорони праці підрозділу (голова комісії), керівник (безпосередній або прямий начальник) структурного підрозділу, де працює потерпілий, інші посадові особи, а в разі гострих професійних захворювань (отруєнь) - також спеціаліст СЕС.

Отже, пунктом 3.5 прямо передбачено, що керівник підрозділу, одержавши повідомлення про нещасний випадок (у тому числі поранення), наказом або розпорядженням організовує його розслідування комісією.

Відповідно до п. 3.19 Порядок № 1346 нещасний випадок (у тому числі поранення), про який безпосереднього керівника потерпілого чи керівника підрозділу своєчасно не повідомили, або якщо втрата працездатності від нещасного випадку настала не одразу, незалежно від терміну, коли він стався, розслідується згідно з цим Порядком протягом місяця після одержання заяви потерпілого чи особи, яка представляє його інтереси. Питання про складання акта за формою Н-1* (НТ*) вирішується комісією з розслідування, а в разі незгоди потерпілого чи особи, яка представляє його інтереси, з рішенням комісії - в порядку, передбаченому чинним законодавством.

Нормами Порядку не передбачено будь-яких строків для звернення про розслідування нещасних випадків.

Таким чином, під час проведення розслідування нещасного випадку, який мав місце 0.04.2016 підлягає застосуванню Порядок№ 1346, чинний час проведення такого розслідування.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 29.07.2022 у справі №816/633/17.

ч.2 ст.55 Конституції України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Для реалізації конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб`єктів у сфері управлінської діяльності в Україні створено систему адміністративних судів.

ч.1 ст.5 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно ч.1 ст.168 КАС України позов пред`являється шляхом подання позовної заяви в суд першої інстанції, де вона реєструється та не пізніше наступного дня передається судді.

ст.118 КАС України визначає, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Із змісту ст.122 КАС України видно, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду регламентовані ст.123 КАС України, відповідно до ч.3 якої якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Отже, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому, перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише покликатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Крім того, Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р. (п.1 ст. 32 зазначеної Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (п. 51 рішення від 22.10.1996 за заявами N 22083/93, 22095/93 у справі Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства, п.570 рішення від 20.09.2011р. за заявою у справі ВАТ Нафтова компанія Юкос проти Росії).

Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Тобто, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020р. №340/1019/19).

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

ч.2 ст.6 КАС України та ст.17 Закону України Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантовано право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також, справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

У такий спосіб здійснюється право на суд, яке відповідно до практики Європейського суду з прав людини включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати вирішення спору судом (рішення у справі Kutic v. Croatia, заява №48778/99).

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 №17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів, при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду.

В даному випадку, позивач дізнався про порушення своїх прав з листа ГУНП у Львівській області від 11.01.2022 №Ш-105/Оп/04/18-2022.

При цьому, судом враховується та обставина, що з цього моменту позивачем вчинялись дії щодо захисту порушеного права шляхом звернення до Залізничного районного суду м. Львова та Галицького районного суду м. Львова. 03.02.2022 подано до Залізничного районного суду м. Львова заяву про встановлення факту нещасного випадку. Ухвалю Залізничного районного суду м. Львова від 29.04.2022 у справі №462/631/22 заяву залишено без розгляду, роз`яснено право подання позову на загальних підставах. У зв`язку з чим, 04.05.2022 позивачем подано до Галицького районного суду м. Львова позовну заяву до ГУ НП у Львівській області про встановлення факту нещасного випадку. Який мав місце 01.04.2016. Ухвалою Галицького районного суду від 24.05.2022 у справі №461/2210/22 закрито провадження у справі та роз`яснено позивачу, що даний спір відноситься до юрисдикції адміністративного суду, визначеного за правилами підсудності згідно положень КАС України, в порядку адміністративного судочинства. (повний текст ухвали виготовлений 26.05.2022).

01.06.2022 ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з даним позовом (в межах строку з моменту роз`яснення юрисдикції розгляду справи).

Суд зазначає, що при застосуванні строків звернення до адміністративного суду, слід виходити з того, що встановлені процесуальним законом строки та наслідки у вигляді залишення позовної заяви без розгляду на підставі їх пропуску не можуть слугувати меті відмови у захисті порушеного права, легалізації триваючого правопорушення, в першу чергу, з боку держави.

З огляду на вимоги позову у цій справі вбачається, що позивач не погоджується із бездіяльністю відповідача, яка полягала у непроведенні розслідування нещасного випадку, який мав місце 01.04.2016 року та нескладенні за результатами розслідування вказаного нещасного випадку Акту розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку за Формою Н-1 (ПВ/НПВ), тобто правовідносини, з якими позивач пов`язує порушення свого права, є триваючими і продовжувалися на момент подання адміністративного позову до суду.

Згідно із сталою судовою практикою сама по собі бездіяльність - це триваюча пасивна поведінка суб`єкта, яка виражається у формі невчинення дії (дій), яку він зобов`язаний був і міг вчинити. Зазначене формулювання бездіяльності закріплене в постанові Верховного Суду України від 24.11.2015 у справі П/800/259/15.

З огляду на викладене суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_1 пропустив строк звернення до суду з цим адміністративним позовом із поважної причини і не вбачає підстав для залишення позовної заяви без розгляду.

Керуючись статтями 122, 123, 240, 248, 256 КАС України, -

ухвалив:

Визнати поважними причини пропуску позивачем строку звернення до суду з позовом.

Поновити позивачу ОСОБА_1 строк на подання позовної заяви до ГУ НП у Львівській області про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії.

У задоволенні клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання. Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути викладені в апеляційній скарзі на судове рішення, винесене за результатами розгляду справи.

Повний текст ухвали складено 12.08.2022.

Суддя Карп`як Оксана Орестівна