Справа № 200/14120/21
Суддя: Гайдар Андрій Володимирович
Дата ухвалення: 2022-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2022 року справа №200/14120/21

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г., Компанієць І.Д., розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30 листопада 2021 року у справі № 200/14120/21 (головуючий суддя І інстанції Шувалова Т.О.), складеного в повному обсязі 30 листопада 2021 року в м. Слов`янськ Донецької області, за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання незаконним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому просить суд:

- визнати незаконним та скасування рішення відповідача від 17.11.2020 року № 2286 про відмову у призначенні пенсії позивачеві відповідно до частини третьої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";

- зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача від 15.11.2020 року про призначення пенсії та зарахувати до його страхового та пільгового стажу роботи періоди з 01.06.2018 року по 31.10.2020 року, з 01.11.2020 року по 14.11.2020 року та до пільгового стажу роботи період з 02.01.1991 року по 08.01.1991 року, з 01.06.1997 року по 04.05.1998 року, з 05.05.1998 року по 07.08.2000 року, з 01.08.2008 року по 07.06.2009 року, з 22.01.2010 року по 21.06.2010 року, з 03.09.2007 року по 04.07.2008 року, відповідно до частини третьої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та статті 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення", застосувавши при розрахунку стажу пенсії позивача роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року № 8 Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від року працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день роботах, передбачених статтею 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з урахуванням висновків суду.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 30 листопада 2021 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 17.11.2020 року № 2286 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 відповідно до частини третьої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторного розглянути заяву ОСОБА_1 від 15.11.2020 року про призначення пенсії, зарахувавши до його страхового та пільгового стажу роботи періоди з 01.06.2018 року по 31.10.2020 року, з 01.11.2020 року по 14.11.2020 року та до пільгового стажу роботи період з 02.01.1991 року по 08.01.1991 року, з 01.06.1997 року по 04.05.1998 року, з 05.05.1998 року по 07.08.2000 року, з 01.08.2008 року по 07.06.2009 року, з 22.01.2010 року по 21.06.2010 року, з 03.09.2007 року по 04.07.2008 року, відповідно до частини третьої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та статті 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення", застосувавши при розрахунку стажу пенсії ОСОБА_1 роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року № 8 Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від року працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день роботах, передбачених статтею 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення", з урахуванням висновків суду.

Не погодившись з судовим рішенням, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30 листопада 2021 року у справі № 200/14120/21 та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволені позовних.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянтом зазначено, що трудова книжка є основним документом щодо підтвердження страхового стажу, однак не підтверджують стаж роботи зі шкідливими і важкими умовами праці.

Період роботи на ВП «Шахта «Курахівська» не можливо зарахувати до пільгового стажу, оскільки роботодавцем не сплачено страхові внески.

Період роботи в Російській Федерації не підтверджено доказами сплати страхових внесків.

При цьому вказало, що позивач має стаж не на провідних професіях.

Сторони в судове зсідання не викликались, про дату та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, з огляду на наступне.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 15 листопада 2020 року позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії (а.с.43).

17 листопада 2020 року Селидовським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області, правонаступником якого є ГУ ПФУ в Донецькій області, прийнято рішення № 45 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 (а.с.8-9).

Підставою відмови, відповідачем зазначено, що за доданими позивачем документами до пільгового стажу не зараховано періоди роботи:

- з 02.01.1991 року по 08.01.1991 року, з 01.06.1997 року по 04.05.1998 року на підприємстві ДП «Селидіввугілля» ВП «Шахта «Курахівська», оскільки згідно довідки про підземні спуски від 17.11.2020 року № 441 не підтверджується факт роботи в шахті;

- з 05.05.1998 року по 07.08.2000 року на підприємстві П/П «Рудник», оскільки відсутні підтверджуючі документи про пільговий характер роботи;

- з 01.08.2008 року по 07.06.2009 року, з 22.01.2010 року по 21.06.2010 року на підприємстві ТОВ «Донбасвуглерозробка», оскільки підприємство перереєстровано на підконтрольній українській владі території та відсутні необхідні документи підтверджуючі пільговий характер роботи;

- до пільгового та страхового стажу не зараховано період з 03.09.2007 року по 04.07.2008 року на підприємстві ТОВ «Спецшахтопроходка», оскільки зарахування до страхового стажу з 01.01.2004 року періодів роботи на території держав-учасниць Співдружності Незалежних держав (СНД) здійснюється за умови підтвердження сплати страхових внесків до відповідних фондів держав-учасниць СНД, на території яких провадилася трудова діяльність;

- до страхового стажу не зараховано період роботи на підприємстві ДП «Селидіввугілля» ВП шахта «Курахівська» з 01.06.2018 року по 31.10.2020 року, оскільки відсутні відомості про сплату щомісячних внесків за цей період до МДЗ України та з 01.11.2020 року по 14.11.2020 року на підприємстві ДП «Селидіввугілля» ВП шахта «Курахівська», оскільки відсутня сума нарахованої заробітної плати за цей період до МДЗ України.

В рішенні зазначено, що страховий стаж складає 27 років 11 місяців 28 днів. В тому числі стаж підземної роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах складає за ст. 14-25 - шахтарі 17 років 05 місяців 08 днів.

Таким чином, позивачу відмовлено в призначенні пенсії із зниженням пенсійного віку за нормами частини третьої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV у зв`язку з відсутністю пільгового стажу 25 років в підземних умовах (а.с.8-9).

Спірним питанням даної справи є правомірність відмови позивачу у призначенні пенсії на пільгових умовах.

Приймаючи рішення по суті позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відмова відповідача у призначенні пенсії є протиправною, а рішення пенсійного органу таким, що підлягає скасуванню з зобов`язанням повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії з урахування висновків суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції погоджує висновки суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 5 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до абзаців першого, другого пункту 2 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону 1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (абзац перший частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV).

Відповідно до ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ч.3 ст.114 Закону № 1058-IV працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на цих роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років. Такий же порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничо-рятувальних частин) на шахтах по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або знаходяться в стадії ліквідації, але не більше 2 років.

Згідно з частиною першою статті 44 Закону № 1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 45 Закону № 1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії. Пенсія призначається довічно або на період, протягом якого пенсіонер має право на виплату пенсії відповідно до цього Закону (частини друга, п`ята статті 45 Закону № 1058-IV).

Відповідно до статті 62 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон № 1788-XII) основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 63 від 12 серпня 1993 року затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі по тексту Порядок).

Пунктом 1 Порядку передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Отже, додаткові документи для підтвердження стажу роботи вимагаються лише у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Періоди роботи, записи про які відсутні в трудовій книжці, були зараховані управлінням до страхового стажу. В якості підстави неврахування таких періодів до пільгового стажу визначено, що довідки не відповідають вимогам Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637.

Позивачем до суду надана копія трудової книжки, в якій наявні записи про періоди роботи (в межах спірних правовідносин):

- 02.01.1991 - 04.01.1991 - працював електрослюсарем підземним 4 розряду на підприємстві ДП «Селидіввугілля» ВП «Шахта «Курахівська»;

- 01.06.1997 - 04.05.1998 - працював електрослюсарем підземним 5 розряду на підприємстві ДП «Селидіввугілля» ВП «Шахта «Курахівська»;

- 05.05.1998 - 07.08.2000 - працював електрослюсарем підземним 5 розряду з повним робочим днем у шахті на підприємстві П/П «Рудник»;

- 03.09.2007 - 04.07.2008 - працював прохідником 5 розряду в ТОВ «Спецшахтапроходка»;

- 01.08.2008 - 07.06.2009 - працював підземним електрослюсарем 4 розряду з повним робочим днем в шахті на ділянці № 2 у ТОВ «Донбасвуглерозробка»;

- 22.01.2010 - 21.06.2010 - працював електрослюсарем підземним 5 розряду з повним робочим днем у шахті в ТОВ «Донбасвуглерозробка»;

- 01.06.2018 - 31.10.2020, 01.11.2020 - 14.11.2020 - працював електрослюсарем підземним 5 розряду на ділянці № 2 на підприємстві ДП «Селидіввугілля» ВП Шахта «Курахівська» (а.с.11-14).

Як вбачається з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Індивідуальні відомості про застраховану особу (Форма ОК-5), код підстави для обліку спецстажу позивача у спірні періоди є ЗП3013А1 та ЗП3013Б1 (а.с.44-51).

Довідкою ПП «Рудник» про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній підтверджено, що позивач у період з 05.05.1998 року по 07.08.2000 року працював у Приватному підприємстві «Рудник» повний робочий день та виконував роботу з видобування вугілля підземним способом за посадою електрослюсар підземний 5 розряду, що передбачено Списком № 1 розділу 1 підрозділу № 1, код КП 1010100а (а.с.15).

Довідкою Державного підприємства «Селидіввугілля» відокремлений підрозділ «Шахта «Курахівська» від 17 листопада 2020 року № 442 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній підтверджено, що позивач у період з 02.01.1991 року по 08.01.1991 року працював повний робочий день на підземних роботах в ш/у «Курахівське» та виконував гірничі роботи з видобування вугілля підземним способом за посадою електрослюсар підземний на дільниці ЕМВ, що передбачено Списком № 1 розділу 1 підрозділу № 1 (а.с.15 зв. бік).

Згідно із виписками з наказу ДП «Селидіввугілля» ВП «Шахта «Курахівська» від 29.08.1994 року № 406, від 30.08.1999 року № 75т, від 30.08.2004 року № 892 за підсумками атестації робочих місць за умовами праці підтверджено право на пільгову пенсію за Списком № 1 розділу 1 підрозділу № 1 код КП 1010100а, 1.1а за професією електрослюсар підземний (а.с.34).

Довідкою ДП «Селидіввугілля» ВП «Шахта «Курахівська» від 17 листопада 2020 року № 443 підтверджено підземні виходи позивача в період з 22.12.1992 року по 30.05.1997 року та з 14.08.2000 року по 03.10.2001 року (а.с.75).

Трудова книжка позивача містить достатні дані для визначення зазначених періодів роботи позивача з 02.01.1991 року по 08.01.1991 року, з 01.06.1997 року по 04.05.1998 року, з 05.05.1998 року по 07.08.2000 року, з 01.08.2008 року по 07.06.2009 року та з 22.01.2010 року по 21.06.2010 року в якості пільгового стажу без надання відповідних довідок, таким чином періоди підлягають зарахуванню до пільгового стажу позивача.

Крім того, згідно із виписками з наказу ДП «Селидіввугілля» ВП «Шахта «Курахівська» від 29.08.1994 року № 406, від 30.08.1999 року № 75т, від 30.08.2004 року № 892 за підсумками атестації робочих місць за умовами праці підтверджено право на пільгову пенсію за Списком № 1 розділу 1 підрозділу № 1 код КП 1010100а, 1.1а за професією електрослюсар підземний (а.с.34).

Згідно з кодом 1010100а підрозділу 1 розділу І Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162 (який діяв до 16 січня 2003 року), правом пільгового пенсійного забезпечення користуються всі робітники, зайняті повний робочий день на підземних роботах в шахтах, рудниках і копальнях на видобуванні корисних копалин, в геологорозвідці, на дренажних шахтах, на будівництві шахт, рудників, копалень.

Таким чином, професії електрослюсаря підземного та прохідника підземного з повним робочим днем під землею передбачені Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162.

Посилання відповідача в рішенні про відмову в призначенні пенсії на відсутність довідок про спуски в шахту, як на підставу для відмови в зарахуванні спірних періодів роботи до пільгового стажу, є незмістовним та безпідставним, оскільки діючим пенсійним законодавством не передбачено такої умови для зараховування до пільгового стажу періодів роботи, які дають право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Щодо незарахування до пільгового та страхового стажу періоду роботи позивача з 03.09.2007 року по 04.07.2008 року на підприємстві ТОВ «Спецшахтопроходка» через непідтвердження сплати страхових внесків та незарахуванні до страхового стажу періоду роботи позивача з 01.06.2018 року по 31.10.2020 року та з 01.11.2020 року по 14.11.2020 року на підприємстві ДП «Селидіввугілля» ВП шахта «Курахівська», оскільки відсутні відомості про плату щомісячних страхових внесків та відсутня сума нарахованої заробітної плати за цей період, суд зазначає таке.

Частиною першою статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно частини першої статті 15 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені в частині першій статті 12 цього Закону.

Відповідно до статті 11 цього Закону, обчислення страхових внесків застрахованих осіб здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Положеннями статті 20 Закону №1058-IV, сплата страхових внесків здійснюється виключно в грошовій формі шляхом внесення відповідних сум страхових внесків до солідарної системи на банківські рахунки виконавчих органів Пенсійного фонду, а сум страхових внесків до накопичувальної системи пенсійного страхування - на банківський рахунок Накопичувального фонду або на банківський рахунок обраного застрахованою особою недержавного пенсійного фонду - суб`єкта другого рівня системи пенсійного забезпечення. Страхові внески сплачуються страхувальниками шляхом перерахування безготівкових сум з їх банківських рахунків. Страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Базовим звітним періодом є: для страхувальників, зазначених у пунктах 1, 2, 4 статті 14 цього Закону, - календарний місяць. Днем сплати страхових внесків вважається: у разі перерахування сум страхових внесків у безготівковій формі з банківського рахунку страхувальника на банківський рахунок органу Пенсійного фонду - день списання установою банку, органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з банківського (спеціального реєстраційного) рахунку страхувальника незалежно від часу її зарахування на банківський рахунок органу Пенсійного фонду. Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Системний аналіз вказаних вище нормативно-правових актів дає підстави дійти висновку, що до страхового стажу зараховується період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески.

Отже, періоди роботи, за які підприємство-страхувальник нарахувало застрахованій особі - працівнику заробітну плату та утримало з неї відповідні страхові внески (єдиний внесок), повинні зараховуватися до страхового стажу цієї застрахованої особи-працівника незалежно від того, чи сплатило фактично підприємство-страхувальник ці страхові внески, чи ні.

Суд зазначає, що страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування найманих працівників та інших осіб, які належать до кола осіб, що підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та зазначені у статті 11 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», сплачуються їх роботодавцями та безпосередньо застрахованими особами. Механізм обов`язкового пенсійного страхування передбачає відповідні державні гарантії реалізації застрахованими особами своїх пенсійних справ.

Статтею 113 Закону № 1058 передбачено, що держава створює умови для функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування і гарантує дотримання законодавства з метою захисту майнових та інших прав і законних інтересів осіб стосовно здійснення пенсійних виплат.

Згідно частини першої статті 16 Закону № 1058, застрахована особа має право отримувати від страхувальника підтвердження про сплату страхових внесків, вимагати від страхувальників сплати внесків, у тому числі в судовому порядку тощо.

З цим правом кореспондується обов`язок страхувальника нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески (п. 6 частини другої статті 17 Закону № 1058) незалежно від фінансового стану платника (частина дванадцята статті 20 Закону № 1058).

Статтею 106 Закону України № 1058-XV передбачено, що відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

З аналізу зазначених норм вбачається, що обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату внесків законом покладено на страхувальника.

Згідно з пунктом 10 частини першої статті 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010, № 2464-VI ( далі Закон №2464) страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов`язані сплачувати єдиний внесок.

Частиною першою статті 4 Закону №2464 встановлено, що платниками єдиного внеску є роботодавці.

Згідно з частиною другою статті 25 Закону № 2464-VI у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.

Податковим кодексом України встановлено, що особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку ( п. 171.1 статті 171).

Працівник не може нести відповідальність у вигляді позбавлення права на включення періоду роботи до страхового та пільгового стажу за порушення, яке вчинене роботодавцем - платником страхових внесків (єдиного внеску).

Отже, позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу при перерахунку пенсії позивачу періоди його роботи.

Крім того, згідно із частинами другою, четвертою статті 24 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону №1058-IV за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до 01.01.2004 - на підставі документів та порядку, визначеному законодавством, що діяло раніше. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

За змістом частини другої статті 4 Закону №1058-IV якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Відповідно до вимог статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року, пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць даної угоди та членів їх сімей проводиться за законодавством держави, на території якого вони проживають.

Статтею 6 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення встановлено, що призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання. Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

Виходячи із змісту наведених вище правових норм, порушення страхувальником вимог законодавства щодо порядку та строків сплати страхових внесків (у зв`язку із чим утворилася заборгованість зі сплати таких внесків) тягне негативні наслідки лише щодо самого страхувальника (зокрема, у вигляді сплати недоїмки, штрафних санкцій та пені) та не може мати негативних наслідків для застрахованої особи у вигляді незарахування до страхового та пільгового стажу періоду роботи, протягом якого такій особі нараховувалася заробітна плата, на яку у свою чергу нараховувалися та сплачувалися страхові внески, а тому у відповідача відсутні підстави не зараховувати до страхового та пільгового стажу для призначення пенсії періоди роботи позивача з 03.09.2007 року по 04.07.2008 року, з 01.06.2018 року по 31.10.2020 року та з 01.11.2020 року по 14.11.2020 року.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції, що рішення відповідача про відмову позивачу в призначенні пенсії не відповідає вимогам щодо всебічного, повного та об`єктивного розгляду всіх поданих документів, є неправомірним, а тому суд вважає позовні вимоги про скасування цього рішення обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню.

При цьому, адміністративний позов підлягає задоволенню в частині зобов`язання ГУ ПФУ в Донецькій області повторно розглянути заяву позивача від 15.11.2020 року про призначення пенсії, зарахувавши до його страхового та пільгового стажу роботи періоди з 01.06.2018 року по 31.10.2020 року, з 01.11.2020 року по 14.11.2020 року та до пільгового стажу роботи період з 02.01.1991 року по 08.01.1991 року, з 01.06.1997 року по 04.05.1998 року, з 05.05.1998 року по 07.08.2000 року, з 01.08.2008 року по 07.06.2009 року, з 22.01.2010 року по 21.06.2010 року, з 03.09.2007 року по 04.07.2008 року, відповідно до частини третьої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та статті 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення", застосувавши при розрахунку стажу пенсії позивача роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року № 8 Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від року працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день роботах, передбачених статтею 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Відповідно до положень ч.1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Решта доводів та заперечень апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки судом першої інстанції не розглядалось питання щодо зарахування періодів роботи позивача у шахтах.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, оскільки суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30 листопада 2021 року у справі № 200/14120/21 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 15 серпня 2022 року.

Судді А.В. Гайдар

Е.Г. Казначеєв

І.Д. Компанієць