Справа № 240/10813/21
Суддя: Черняхович Ірина Едуардівна
Дата ухвалення: 2022-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2022 року м. Житомир справа № 240/10813/21

категорія 112010201

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Черняхович І.Е., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання неправомірною відмову, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати неправомірною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області у призначенні йому пенсії за віком на пільгових умовах, викладену в листі від 07.05.2021 №0600-0212-8/34481;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість на яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, з наступного за днем досягнення пенсійного віку дня, тобто з 12.03.2021.

В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_1 зазначив, що згідно даних трудової книжки його загальний трудовий стаж складає більше 33 років, з яких понад 15 років стаж роботи на посаді респіраторника воєнізованого гірничорятувального загону, який належить до Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. З огляду на зазначене, позивач вважає, що він має право на призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Однак, Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області відмовило йому у призначенні пенсії на пільгових умовах у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу. Позивач вважає таке рішення Головного управління Пенсійного фонду України Пенсійного фонду України в Житомирській області протиправним, а своє право на пенсійне забезпечення порушеним, у зв`язку з цим, він звернувся з даним позовом до суду.

Ухвалою суду провадження в адміністративній справі №240/10813/21 було відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи відповідно до норм ст.ст. 257, 262 КАС України.

Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області подало до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечувало проти заявлених позовних вимог у зв`язку з їх безпідставністю та необґрунтованістю.

Аргументуючи свою позицію Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зазначило, що право на пенсію за віком на пільгових умовах мають працівники, зайняті повний робочий день на роботах зі шкідливими умовами праці за Списком №1, після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з яких не менше 10 років на зазначених роботах, та за умови підтвердження такого права за результатами атестації робочих місць. Згідно наданих ОСОБА_1 документів про стаж, а також даних персоніфікованого обліку його загальний страховий стаж складає 30 років 9 місяців 29 днів. Натомість, пільговий стаж по Списку №1 відсутній, оскільки не підтверджений належними документами та результатами атестації робочих місць. Зокрема, період його роботи з 05.03.1992 по 11.10.1993 не були зараховані до стажу, оскільки запис про вказаний період внесений до трудової книжки з порушенням вимог "Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників" від 29.07.1993 № 58, а саме в записі про звільнення відсутні підпис та посада відповідальної особи, яка внесла запис до трудової книжки. Період роботи з 06.12.1993 по 30.06.2003 не був зарахований до спеціального стажу, оскільки не був підтверджений довідкою про особливий характер та умови праці, яка необхідна для призначення пенсії на пільгових умовах. Також, до спеціального стажу не був врахований період роботи позивача з 01.07.2003 по 17.01.2006, тому що наданою для його підтвердження довідкою ліквідаційної комісії Державної спеціальної (воєнізованої) аварійно-рятувальної служби від 16.04.2009 не підтверджується характер виконуваних робіт на посаді респіраторника, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах. Крім того, вказана довідка від 16.04.2009 надана ліквідаційною комісією Державної спеціальної (воєнізованої) аварійно-рятувальної служби, в той час як інформацію стосовно проведеної атестації робочих місць від 07.10.1999 та від 24.07.2004 надав архівний відділ, а інформація про ліквідацію підприємства відсутня.

Враховуючи вищевикладене, Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зазначило, що ним правомірно було прийнято рішення про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку з відсутністю в нього необхідного пільгового стажу, а тому просило відмовити в задоволені позову в повному обсязі.

ОСОБА_1 подав до суду відповідь на відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що період його роботи з 05.03.1992 по 11.10.1993 не відноситься до категорії робіт, виконання яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах по Списку №1, а тому порушення, допущені в трудовій книжці з приводу запису від 11.10.1993 про звільнення, не мають значення для вирішення спору, оскільки наявність загального страхового стажу понад 30 років, що є достатнім для призначення пенсії даного виду, відповідачем не заперечується. Крім того, з приводу доводів відповідача про не зарахування періоду його роботи з 06.12.1993 по 30.06.2003 до спеціального стажу через не надання довідки про особливий характер та умови праці, позивач зазначив, що надавав відповідачу копію своєї трудової книжки, яка містить усі необхідні записи, та є основним документом, що підтверджує стаж роботи, а також документи про результати атестації робочого місця за вказаний період, відтак необхідність подання уточнюючої довідки про особливий характер та умови праці у даному випадку відсутня. В свою чергу, щодо аргументів відповідача про не врахування до спеціального стажу періоду з 01.07.2003 по 17.01.2006 через те, що довідка від 16.04.2009, яка була надана для підтвердження пільгового характеру роботи у вказаний період видана ліквідаційною комісією Державної спеціальної (воєнізованої) аварійно-рятувальної служби, інформація про ліквідацію якої відсутня, позивач зауважив, що у випадку наявності сумнівів щодо ліквідації вищезазначеного підприємства відповідач мав змогу перевірити таку інформацію в Єдиному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємці та громадських формувань. Враховуючи вищезазначене, ОСОБА_1 просив задовольнити його позов.

Враховуючи характер спірних правовідносин, суд вважає за можливе розглянути дану адміністративну справу за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи відповідно до норм ст.ст. 257, 262 КАС України.

Згідно з частиною 5 статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 15 квітня 2021 року , ОСОБА_1 у віці 50-ти років звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою про призначення йому, як особі, яка працювала на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (а.с.53).

До заяви позивач додав документи, які на його переконання підтверджують право на пенсію за віком на пільгових умовах, зокрема: трудову книжку серії НОМЕР_1 від 17.07.1989 (а.с.66-81), довідку Ліквідаційної комісії Державної спеціальної (воєнізованої) аварійно-рятувальної служби від 16.04.2009 (а.с.87-88), архівну довідку від 27.03.2021 №12-36/1035/27-1 щодо реорганізації та перейменування Олександрійського воєнізованого гірничорятувального загону Державної воєнізованої гірничорятувальної/аварійно-рятувальної служби МНС України, надану архівним відділом Олександрівської міської ради (а.с.89), архівну довідку від 27.03.2021 №12-36/1035/27-2 надану архівним відділом Олександрівської міської ради (а.с.98), довідку від 31.01.2007 №45/10-12 про періоди роботи, видану ДП «Київський воєнізований аварійно-рятувальний (гірничорятувальний) загін» Державної спеціальної (воєнізованої) аварійно-рятувальної служби (а.с.100-101), архівний витяг від 27.03.2021 №12-36/1035/27-5 з наказу Центрального регіонального спеціального (воєнізованого) аварійно-рятувального загону Державної спеціальної (воєнізованої) аварійно-рятувальної служби від 27.07.2004 №169 «Про результати атестації робочих місць за умовами праці» наданий архівним відділом Олександрівської міської ради (а.с.102-105), копію наказу Київського воєнізованого гірничорятувального загону від 01.07.2003 №85-к (а.с.110-112), копію наказу Штабу воєнізованих гірничорятувальних частин Південного-Заходу від 28.12.1994 №113 (а.с.113), копію наказу Центрального регіонального спеціального (воєнізованого) аварійно-рятувального загону Державної спеціальної (воєнізованої) аварійно-рятувальної служби від 07.04.2004 №86-к (а.с.120-121), архівну копію від 27.03.2021 №12-36/1035/27-7 наказу командира 51 воєнізованого гірничорятувального загону від 24.12.1993 №363-к (а.с.124-125), архівну копію від 27.03.2021 №12-36/1035/27-7 наказу командира 51 воєнізованого гірничорятувального загону від 21.02.1994 №36-к (а.с.127-128), архівну копію від 27.03.2021 №12-36/1035/27-7 наказу командира ІІ воєнізованого гірничорятувального загону від 30.12.1997 №380-к (а.с.129-130), архівну копію наказів командира Олександрійського воєнізованого гірничо-рятувального загону від 21.07.2020 №220-к та від 06.10.2000 №318-к (а.с.131-134), копію наказу командира Олександрійського воєнізованого гірничо-рятувального загону від 17.06.2003 №74-К (а.с.136-137), архівну довідку від 05.02.2021 №01 (а.с.139), архівну довідку від 27.03.2021 №12-36/1035/27-1 надану архівним відділом Олександрівської міської ради (а.с.140).

Розглянувши вказану заяву позивача та додані до неї документи, Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області прийняло рішення, яким відмовило йому у призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" через відсутність необхідного пільгового стажу роботи за Списком №1.

Про відмову у призначенні пенсії Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повідомило ОСОБА_1 листом від 07.05.2021 №0600-0212-8/34481 (а.с.13-14).

Зі змісту вказаного листа вбачається, що за наслідками розгляду поданих ОСОБА_1 документів, Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області встановило, що за наданими документам та даними системи персоніфікованого обліку відомостей про застрахованих осіб його загальний страховий стаж становить 30 років 9 місяців 29 днів. Натомість, з приводу стажу роботи на пільгових умовах за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, затвердженим Кабінетом Міністрів України, управління дійшло висновку, що такий стаж у позивача відсутній, оскільки не підтверджений належними документами та результатами атестації робочих місць.

При цьому, період роботи ОСОБА_1 з 06.12.1993 по 30.06.2003 на посаді респіраторника не був зарахований Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області до пільгового стажу за Списком №1, оскільки не був підтверджений довідкою про особливий характер та умови праці, яка необхідна для призначення пенсії на пільгових умовах. Натомість, період роботи позивача з 01.07.2003 по 17.01.2006 не був зарахований відповідачем до пільгового стажу за Списком №1, тому що наданою для його підтвердження довідкою ліквідаційної комісії Державної спеціальної (воєнізованої) аварійно-рятувальної служби від 16.04.2009 не підтверджується характер виконуваних робіт на посаді респіраторника, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах. Крім того, відповідач дійшов висновку, що вказана довідка від 16.04.2009 надана ліквідаційною комісією Державної спеціальної (воєнізованої) аварійно-рятувальної служби, в той час як інформацію стосовно проведеної атестації робочих місць від 07.10.1999 та від 24.07.2004 надав архівний відділ, а інформація про ліквідацію підприємства відсутня.

Вважаючи відмову у призначенні йому пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 протиправною, ОСОБА_1 звернувся з даним позовом до суду.

Вирішуючи публічно-правовий спір та надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені в Законі України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-IV).

Пунктом 1 частини 1 статті 8 Закону №1058-IV визначено право громадян України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Згідно з частиною 1 статті 9 Закону №1058-IVвідповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Пунктом 2 Розділ XV "Прикінцеві положення" Закону №1058-IV передбачено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Відносини з приводу призначення пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників врегульовані статтею 114 Закону №1058-IV.

Відповідно до частини 1 статті 114 Закону №1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Пунктом 1 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV передбачено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи; жінкам - на 1 рік 4 місяці за кожний повний рік такої роботи.

Аналогічні норми закріплені в пункті "а" ст. 13 Закону України від 05.11.1991 №1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закону №1788-XII).

Таким чином, пункт "а" ст. 13 Закону №1788-XII та пункт 12 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV визначають, що пенсія за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи призначається працівникам за наявності у сукупності таких обов`язкових умов:

- зайнятість особи повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України;

- наявність атестації робочого місця;

- досягнення особою 50 річного віку;

- наявність у особи загального страхового стажу не менше 25 років для чоловіків та не менше 20 років для жінок;

- наявність у особи стажу на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, не менше 10 років для чоловіків та не менше 7 років 6 місяців для жінок.

Відтак, наявність визначеного в пункті 1 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV спеціального стажу на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників не менше 10 років (для чоловіків) є обов`язковою вимогою для виникнення у особи права на призначення пенсії на пільгових умовах.

Порядок застосування списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах затверджений наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383 (далі - Порядок № 383).

Пунктом 3 Порядку № 383 визначено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

При цьому, у пункті 4 Порядку № 383 зазначено, що згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 № 442, атестація робочих місць за умовами праці проводиться в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років.

Зазначена постанова Кабінету Міністрів України від 01.08.92 № 442 "Про Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці" набула чинності з 21.08.1992. Це означає, що при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного періоду на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці набутого до 21.08.1992, такий період зараховується до пільгового стажу роботи за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи. Натомість, після 21.08.1992 період роботи на відповідних посадах або за відповідними професіями за Списками №1 і №2 зараховується до пільгового стажу роботи за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці.

Результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умов і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Якщо ж атестація з 21.08.92 не проводилася чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21.08.97, право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21.08.92 включно, тобто до набуття чинності Порядком проведення атестації робочих місць. У такому ж порядку зараховується пільговий стаж, якщо за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.97, право на пільгове пенсійне забезпечення не підтвердилось.

Відповідно до пункту 10 Порядку № 383 для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637) визначено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з пунктом 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Комплексний аналіз норм Закону України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та Порядку застосування списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383, дає підстави для висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до ст. 114 Закону України №1058-IV є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку № 1, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. При цьому, документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Однак, суд зауважує, що право на зарахування певного періоду роботи до стажу роботи на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників визначається органом, що призначає пенсію, в першу чергу, на підставі інформації, зазначеної в трудовій книжці такої особи, оскільки вона є основним документом, що підтверджує стаж. Натомість надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації для підтвердження стажу роботи на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або за відсутності у трудовій книжці необхідних записів, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Дослідивши під час розгляду справи трудову книжку ОСОБА_1 (серія НОМЕР_1 від 17.07.1989) суд встановив, що в ній містяться записи про те, що:

- в період з 06.12.1993 по 30.06.2003 (9 років 6 місяців 24 дні) позивач працював на посаді респіраторника (підземного) в 2-му Коростишівському взводі 51-го воєнізованого гірничорятувального загону, який в травні 1994 року був перейменований в 11-й воєнізований гірничорятувальний загін, а у вересні 1999 року - в Олександрійський воєнізований гірничорятувальний загін Міністерства надзвичайних ситуацій України;

- в період з 01.07.2003 по 06.04.2004 (10 місяців 5 днів) позивач працював на посаді респіраторника 3-го взводу Київського воєнізованого гірничорятувального загону Штабу воєнізованих гірничорятувальних частин Центрального регіону;

- в період з 07.04.2004 по 17.01.2006 (1 рік 9 місяців 10 днів) позивач працював на посаді респіраторника 3-го взводу Київського спеціального (воєнізованого) гірничо-рятувального загону Центрального регіонального спеціального (воєнізованого) аварійно-рятувального загону Державної воєнізованої гірничо-рятувальної (аварійно-рятувальної) служби МНС України;

- в період з 18.01.2006 по 31.01.2007 (1 рік 13 днів) позивач працював на посаді респіраторника оперативного воєнізованого гірничорятувального взводу Державного підприємства "Київський воєнізований аварійно-рятувальний (гірничорятувальний) загін";

- в період з 05.02.2007 по 28.05.2013 (6 років 3 місці 23 дні) позивач працював на посаді респіраторника 2-го взводу воєнізованого гірничорятувального взводу Державного підприємства "Київський воєнізований гірничорятувальний (аварійно-рятувальний) загін", яке в січні 2009 року було перетворене в Державну організацію "Київський воєнізований гірничорятувальний (аварійно-рятувальний) загін", яка в лютому 2011 року була перейменована в Державну організацію "Київський воєнізований гірничорятувальний (аварійно-рятувальний) загін" Міністерства надзвичайних ситуацій України, а в березні 2013 року реорганізована шляхом приєднання до Державного підприємства "Мобільний рятувальний центр МНС України";

- в період з 29.05.2013 по 27.12.2018 (5 років 6 місяців 28 днів) позивач працював на посаді респіраторника гірничорятувального взводу загону гірничорятувальних робіт Державного підприємства "Мобільний рятувальний центр МНС України", яке в жовтні 2018 року було реорганізоване шляхом приєднання до "Мобільного рятувального центру Державної служби України з надзвичайних ситуацій";

- в період з 28.12.2018 по 29.07.2019 (7 місяців 1 день) позивач працював на посаді респіраторника гірничорятувального відділення гірничорятувальних робіт Мобільного рятувального центру Державної служби України з надзвичайних ситуацій.

ОСОБА_1 вважає, що періоди його роботи на посаді респіраторника з 06.12.1993 по 30.06.2003 та з 01.07.2003 по 17.01.2006, що загалом складають понад 10 років, підлягають зарахуванню до стажу на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, та надають йому право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Однак, Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, за наслідками розгляду заяви позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах та доданих до неї документів, дійшло висновку, що стаж роботи по Списку №1 у позивача відсутній, оскільки не підтверджений належними документами та результатами атестації робочих місць.

Вирішуючи спірні правовідносини щодо наявності підстав для зарахування до стажу за Списком №1 періодів роботи позивача з 06.12.1993 по 30.06.2003 на посаді респіраторника в 2-му Коростишівському взводі 51-го воєнізованого гірничорятувального загону (після перейменування Олександрійський воєнізований гірничорятувальний загін Міністерства надзвичайних ситуацій України) та з 01.07.2003 по 17.01.2006 на посаді респіраторника Київського воєнізованого гірничорятувального загону Штабу воєнізованих гірничорятувальних частин Центрального регіону та респіраторника Київського спеціального (воєнізованого) гірничо-рятувального загону Центрального регіонального спеціального (воєнізованого) аварійно-рятувального загону Державної воєнізованої гірничо-рятувальної (аварійно-рятувальної) служби МНС України, суд зазначає наступне.

На момент роботи позивача з 06.12.1993 по 30.06.2003 та з 01.07.2003 по 06.04.2004 на посаді респіраторника воєнізованого гірничорятувального загону Список № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, був затверджений постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року №10, постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року №162 та постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року №36.

Розділом I "Гірські роботи" Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року № 10, за кодом 1010600а-18029 передбачалися посада «респіраторник».

Аналогічна посада була передбачена і у Списку № 1, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162 та постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року №36.

Таким чином, посада респіраторника, яку позивач займав в період роботи з 06.12.1993 по 30.06.2003 в 2-му Коростишівському взводі 51-го воєнізованого гірничорятувального загону (після перейменування Олександрійський воєнізований гірничорятувальний загін Міністерства надзвичайних ситуацій України) та з 01.07.2003 по 17.01.2006 в Київському воєнізованому гірничорятувальному загоні Штабу воєнізованих гірничорятувальних частин Центрального регіону та в Київському спеціальному (воєнізованому) гірничо-рятувальному загоні Центрального регіонального спеціального (воєнізованого) аварійно-рятувального загону Державної воєнізованої гірничо-рятувальної (аварійно-рятувальної) служби МНС України належить до Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

При цьому, із дослідженої судом під час розгляду справи копії трудової книжки позивача слідує, що в ній містяться відповідні записи про періоди роботи позивача з 06.12.1993 по 30.06.2003 та з 01.07.2003 по 17.01.2006 та посаду, яку він займав у вказані періоді, а також інформації про документи, на підставі яких зроблені зазначені записи.

Відтак, зміст інформації з трудової книжки ОСОБА_1 свідчить, що в періоди з 06.12.1993 по 30.06.2003 та з 01.07.2003 по 17.01.2006 він працював на посаді респіраторника, яка передбачена Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, а тому пільговий стаж за дані періоди належно підтверджений, оскільки трудова книжка є основним документом, що підтверджує такий стаж.

З наведеного слідує, що трудова книжка, яка додавалась позивачем до заяви про призначення пенсії, є достатнім документом, для підтвердження його права на пільгове пенсійне забезпечення, а тому в даному випадку не було необхідності надання уточнюючої довідки, передбаченої Порядок № 637, адже в його трудовій книжці були наявні всі необхідних записи, які підтверджували наявність підстав для зарахування періодів його роботи з 06.12.1993 по 30.06.2003 та з 01.07.2003 по 17.01.2006 на посаді "респіраторника" до стажу за Список №1.

З огляду на зазначене, суд критично ставиться до доводів відповідача про непідтвердження особливого характеру та умов праці позивача за період з 06.12.1993 по 30.06.2003 через відсутність уточнюючої довідки з підприємства, та за період з 01.07.2003 по 17.01.2006 через відсутність інформації про ліквідацію Державної спеціальної (воєнізованої) аварійно-рятувальної служби, яка видала уточнюючу довідку від 16.04.2009, та наголошує, що цій періоди підтверджені записами у трудовій книжці.

З приводу проведення атестації робочого місця за посадою, яку займав позивач, суд зазначає наступне.

З наявних у матеріалах справи копії наказу Штабу воєнізованих гірничорятувальних частин Південного-Заходу від 28.12.1994 №113 (а.с.113), копії наказу Головного штабу Державної воєнізованої гірничо-рятувальної (аварійно-рятувальної) служби від 07.10.1999 №179 (а.с.16-18), копії наказу Центрального регіонального спеціального (воєнізованого) аварійно-рятувального загону Державної спеціальної (воєнізованої) аварійно-рятувальної служби від 27.07.2004 №169 (а.с.19-21), які долучались позивачем до заяви про призначення йому пенсії, вбачається, що посада респіраторника, на якій в період з 06.12.1993 по 30.06.2003 та з 01.07.2003 по 17.01.2006 працював позивач, пройшла атестацію робочого місця та за її результатами було підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення.

Відтак, суд дійшов висновку, що періоди роботи ОСОБА_1 з 06.12.1993 по 30.06.2003 та з 01.07.2003 по 17.01.2006 на посаді респіраторника підлягають зарахуванню до його пільгового стажу роботи за Список №1, як такі, що підтверджені результатами атестації робочих місць.

Більш того, відповідно висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а, особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком №2, відповідно до пункту "б" статті 13 Закону № 1788-XII. Цей висновок є також застосовним і щодо осіб, зайнятих на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 1. При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах.

Таким чином, здійснивши системний аналіз норм чинного законодавства та наявних у матеріалах справи доказів, суд дійшов висновку, що дії відповідача щодо не зарахування до пільгового стажу за Списком №1 періодів роботи ОСОБА_1 на посаді респіраторника з 06.12.1993 по 30.06.2003 та з 01.07.2003 по 17.01.2006 є протиправними, оскільки пільгових характер роботи в дані періоди підтверджується записами в його трудовій книжці та документами щодо проведення атестації робочих місць.

З приводу інших періодів роботи ОСОБА_1 на посаді респіраторника, які зазначені в його трудовій книжці, суд зазначає, що в межах розгляду даної справи судом не надається оцінка наявності чи відсутності підстав для їх зарахування до стажу роботи за позивача Списком №1, оскільки незарахування таких періодів до спеціального стажу не було підставою прийняття Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області оскаржуваного рішення про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах. Більш того, жодних позовних вимог з приводу зарахування таких періодів до спеціального стажу позивач в своїй позовній заяві не заявляє.

Враховуючи вищезазначені обставини, суд приходить до висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про відмову ОСОБА_1 у призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи за Списком №1 є протиправним та підлягає скасуванню.

Вирішуючи спірні правовідносини в частині позовних вимог щодо зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах, суд зазначає наступне.

Під час розгляду справи суд дійшов висновку, що періоди роботи ОСОБА_1 на посаді респіраторника з 06.12.1993 по 30.06.2003 та з 01.07.2003 по 17.01.2006 підлягають зарахуванню до його пільгового стажу роботи за Списком №1.

Відтак, пільговий стаж роботи позивача з 06.12.1993 по 30.06.2003 та з 01.07.2003 по 17.01.2006 за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", становить понад 12 років.

Крім того, із наявного у матеріалах справи листа Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирської області від 07.05.2021 №0600-0212-8/34481, вбачається що за підрахунками управління загальний страховий стаж ОСОБА_1 становить 30 років 9 місяців 29 днів.

Таким чином, позивач має необхідний страховий стаж та необхідний пільговий стаж за Списком № 1 для призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах.

Згідно даних паспорту, 11 березня 2021 року позивачу виповнилося 50 років.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 на підставі пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" має право на призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах, оскільки він досяг 50 років та має загальний страховий стаж понад 25 років, з яких понад 10 років стаж роботи за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 45 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", якою врегульовано питання строків призначення (перерахунку) та виплати пенсії, пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, зокрема: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Відтак, зважаючи на положення пункту 1 частини 1 статті 45 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", суд, застосовуючи механізм захисту права порушеного суб`єктом владних повноважень та його відновлення, керуючись повноваженнями, наданими ч. 2 ст. 245 КАС України, вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити ОСОБА_1 з 12 березня 2021 року (дня наступного за днем досягнення пенсійного віку) пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Покладення такого обов`язку на відповідача не є перебиранням функції іншого суб`єкта владних повноважень в реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до виключної компетенції такого суб`єкта та зобов`язанням його приймати рішення, які входять до його компетенції чи до компетенції іншого органу, з огляду на обов`язковість ефективного механізму захисту порушеного права.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 06.09.1978 у справі "Класс та інші проти Німеччини", "із принципу верховенства права випливає, зокрема, що втручання органів виконавчої влади у права людини має підлягати ефективному нагляду, який, як правило, повинна забезпечувати судова влада. Щонайменше це має бути судовий нагляд, який найкращим чином забезпечує гарантії незалежності, безсторонності та належної правової процедури".

Засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. Так, при розгляді справи було б неприйнятно враховувати право на ефективний засіб захисту, а саме, запобігання порушенню або припиненню порушення з боку суб`єкта владних повноважень, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту.

Верховний Суд України у своїй постанові від 16.09.2015 у справі №21-1465а15 зазначив, що у випадку задоволення позову, рішення суду має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду. Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії, чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникла б необхідність повторного звернення до суду.

Частиною 1 статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на викладене та встановлені обставини справи, які перевірені зібраними доказами у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду з даним позовом до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 908,00 гривень.

Відтак, з огляду на положення ч. 1 ст. 139 КАС України суд дійшов висновку, що сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статями 6-9, 77, 90, 139, 242-246, 255, 257, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. О.Ольжича, 7, м.Житомир, 10003; ) про визнання неправомірною відмову, зобов`язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про відмову ОСОБА_1 у призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити ОСОБА_1 з 12 березня 2021 року пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.Е.Черняхович