Справа № 520/19333/21
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2022-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2022 р. Справа № 520/19333/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Жигилія С.П.,

Суддів: Перцової Т.С. , Русанової В.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.12.2021 (суддя: Старосєльцева О.В., м. Харків) по справі № 520/19333/21

за позовом ОСОБА_1

до Департаменту патрульної поліції

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції (далі по тексту відповідач, ДПП), в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 доплати за несення служби у нічний час за період з 07.11.2015 по 28.02.2018 та сум індексації грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 31.10.2017;

- зобов`язати Департамент патрульної поліції здійснити відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» нарахування та виплату ОСОБА_1 доплати за несення служби у нічний час за період з 07.11.2015 по 28.02.2018 відповідно до відпрацьованого ним нічного часу в об`ємі 1320 годин, а саме: за листопад 2015 року - 48 годин, грудень 2015 року - 50 годин; січень 2016 року - 30 годин, лютий 2016 року - 64 години, березень 2016 року - 32 години, квітень 2016 року - 58 годин, травень 2016 року - 56 годин, червень 2016 року - 62 години, липень 2016 року - 64 години, серпень 2016 року - 16 годин, вересень 2016 року - 64 години, жовтень 2016 року - 58 годин, листопад 2016 року - 30 годин, грудень 2016 року - 40 годин; січень 2017 року - 0 годин, лютий 2017 року - 56 годин, березень 2017 року - 34 години, квітень 2017 року - 54 години, травень 2017 року - 56 годин, червень 2017 року - 48 годин, липень 2017 року - 48 годин, серпень 2017 року - 58 годин, вересень 2017 року - 38 годин, жовтень 2017 року - 64 години, листопад 2017 року - 32 години, грудень 2017 року - 48 годин; січень 2018 року - 64 години, лютий 2018 року - 48 годин;

- зобов`язати Департамент патрульної поліції здійснити відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» нарахування та виплату ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 31.10.2017;

- зобов`язати Департамент патрульної поліції здійснити відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянами втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку їх виплати» нарахування компенсації ОСОБА_1 втрати частини його доходу у вигляді доплати за несення ним служби у нічний час з 07.11.2015 по 28.02.2018 за період його невиплати;

- стягнути з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 судові витрати на оплату правової допомоги адвоката за складання процесуальних документів в сумі 4000,00 (чотири тисячі грн. 00 коп.).

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідачем не було нараховано та виплачено індексацію грошового забезпечення за спірний період, а також доплату за службу у нічний час, що зумовлює виплату компенсації втрати частини доходу.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 10.12.2021 по справі № 520/19333/21 позов - задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції Національної поліції України з приводу ненарахування та невиплати ОСОБА_1 доплати за несення служби в нічний час за період 07.11.2015 р. - 28.02.2018 р. із розрахунку 992 год..

Зобов`язано Департамент патрульної поліції Національної поліції України (ідентифікаційний код - 40108646; місцезнаходження - 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, буд. 3) нарахувати та здійснити виплату ОСОБА_1 (ідентифікаційний код - НОМЕР_1 , адреса АДРЕСА_1 ) ) доплати за несення служби в нічний час за період 07.11.2015 р. - 28.02.2018 р. із розрахунку 992 год..

Визнано протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції Національної поліції України з приводу ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення поліцейського за період проходження служби 07.11.2015 р.-31.10.2017 р..

Зобов`язано Департамент патрульної поліції Національної поліції України (ідентифікаційний код - 40108646; місцезнаходження - 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, буд. 3) нарахувати та здійснити виплату ОСОБА_1 (ідентифікаційний код - НОМЕР_1 , адреса АДРЕСА_1 ) індексації грошового забезпечення поліцейського за період проходження служби 07.11.2015 р.-31.10.2017 р..

Зобов`язано Департамент патрульної поліції Національної поліції України (ідентифікаційний код - 40108646; місцезнаходження - 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, буд. 3) нарахувати та здійснити виплату компенсації втрати частини доходу у порядку у порядку Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" ОСОБА_1 (ідентифікаційний код - НОМЕР_1 , адреса - АДРЕСА_1 ) у зв`язку із несвоєчасною виплатою доплати за несення служби в нічний час за період 07.11.2015 р. - 28.02.2018 р. із розрахунку 992 год.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції (ідентифікаційний код - 40108646; місцезнаходження - 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, буд. 3) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код - НОМЕР_1 , адреса - АДРЕСА_1 ) 2000 (дві тисячі) грн. 00 коп. у якості компенсації витрат на професійну правничу допомогу.

Позивач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, з викладенням неправильних висновків, які не відповідають обставинам справи, просить суд апеляційної інстанції змінити судове рішення та задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 в частині зобов`язання Департаменту патрульної поліції Національної поліції України нарахувати та здійснити виплату ОСОБА_1 всіх доплат за несення служби в нічний час за період 07.11.2015 28.02.2018 із розрахунку 1320 фактично відпрацьованих нічних годин, що підтверджується матеріалами справи, а також в частині стягнення з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України повної суми судових витрат на оплату правової допомоги адвоката за складання процесуальних документів в сумі 4000,00 (чотири тисячі грн. 00 коп.).

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує, що правом на перерву у нічні зміни за період з листопада 2015 року по лютий 2018 року ОСОБА_1 не користувався, а тому вважає, що зменшення кількості відпрацьованих годин позивачем є виходом суду за межі позову, ажде відповідачем надано офіційну інформацію про кількісні показники роботи позивача, які останнім не оспорювались, а тому є погодженими між сторонами. Також вказує на незгоду з рішенням суду першої інстанції в частині стягнення судом витрат на правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн., оскільки заявлені до відшкодування витрати у розмірі 4000,00 грн. є фактично понесеними, підтверджені матеріалами справи, зокрема копією договору про надання правової допомоги, актом наданих послуг адвоката та квитанцією про сплату адвокатського гонорару.

Відповідач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Враховуючи подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження, справа розглядається в порядку письмового провадження, відповідно до приписів п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, за наявними в справі матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , починаючи з листопада 2015 року по теперішній час, проходить безперервну публічну службу в лавах Національної поліції України, обіймаючи посаду інспектора у штаті Управління патрульної поліції Харківської області Департаменту патрульної поліції.

За доводами позивача, у період з 07.11.2015 по 31.10.2017 останній не отримував індексацію грошового забезпечення поліцейського, а у період з 07.11.2015 по 28.02.2018 - доплату за службу у нічний час.

Відповідно до додатку №1 до листа від 26.08.2021 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції щодо несення служби у нічний час інспектором взводу №1 роти №3 батальйону №1 УПП в Харківській області ДПП старшим лейтенантом поліції Осадчим М.О., останній відпрацював: у листопаді 2015 року - 48 годин, у грудні 2015 року - 50 годин; у січні 2016 року - 30 годин, у лютому 2016 року - 64 години, у березні 2016 року - 32 години, у квітні 2016 року - 58 годин, у травні 2016 року - 56 годин, у червні 2016 року - 62 години, у липні 2016 року - 64 години, у серпні 2016 року - 16 годин, у вересні 2016 року - 64 години, у жовтні 2016 року - 58 годин, у листопаді 2016 року - 30 годин, у грудні 2016 року - 40 годин; у січні 2017 року - 0 годин, у лютому 2017 року - 56 годин, у березні 2017 року - 34 години, у квітні 2017 року - 54 години, у травні 2017 року - 56 годин, у червні 2017 року - 48 годин, у липні 2017 року - 48 годин, у серпні 2017 року - 58 годин, у вересні 2017 року - 38 годин, у жовтні 2017 року - 64 години, у листопаді 2017 року - 32 години, у грудні 2017 року - 48 годин; у січні 2018 року - 64 години, у лютому 2018 року - 48 годин. Загалом - 1320 годин.

Не погодившись із повнотою оплати часу служби в Національній поліції України у спірний період, заявник звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні частини позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до п.11 розділу ІІ наказу Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 №260 (далі - Порядок №260) з указаної в додатку №1 до листа від 26.08.2021 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції щодо несення служби у нічний час інспектором взводу №1 роти №3 батальйону №1 УПП в Харківській області ДПП старшим лейтенантом поліції Осадчим М.О. кількості часу (1320 год.) у цілях оплати часу служби із кожного чергування уночі підлягає виключенню перерва - 2 години протягом кожної нічної зміни. Тобто, оплаті підлягає час служби заявника уночі 992 год. (1320 год. 164*2 год.).

Разом з тим, в частині стягнення судових витрат на правову допомогу суд першої інстанції прийшов до висновку, що справедливим і співмірним відшкодуванням витрат буде сума в розмірі 2000, 00 грн..

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, враховуючи межі перегляду, передбачені ст. 308 КАС України (рішення суду першої інстанції підлягає перегляду в частині відмови у задоволенні позову), апеляційний суд зазначає наступне.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України, визначено Законом України «Про Національну поліцію».

Згідно зі ст. 94 Закону України № 580-VIII "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 (далі по тексту Закон № 580-VIII), поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України. За поліцейськими, які тимчасово проходять службу за межами України, зберігається виплата грошового забезпечення в національній валюті та виплачується винагорода в іноземній валюті за нормами і в порядку, що визначаються Кабінетом Міністрів України. Поліцейські, відряджені до інших органів державної влади, установ, організацій та прикомандировані відповідно до цього Закону, отримують грошове забезпечення, враховуючи посадовий оклад за посадою, яку вони займають в органі, установі чи організації, до якої вони відряджені, а також інші види грошового забезпечення, визначені цим Законом. Грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до закону.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" (далі по тексту - постанова КМУ № 988) передбачено, що грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Підпунктом 3 пункту 5 Постанови № 988 передбачено обов`язок виплачувати доплату за службу в нічний час - у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час.

На реалізацію приписів ст.94 Закону № 580-VIII, Постанови № 988 з метою впорядкування структури та умов грошового забезпечення поліцейських та курсантів вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання (Порядок №260).

Згідно п.5 Розділу І вказаного Порядку № 260, грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання. До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Пунктом 11 Розділу І Порядку № 260 визначено, що грошове забезпечення, виплачене поліцейському несвоєчасно або в меншому розмірі, ніж належало, виплачується за весь період, протягом якого поліцейський мав на нього право, але не більше ніж за три роки, що передували зверненню за одержанням грошового забезпечення.

Згідно з п.11 розділу ІІ Порядку №260, поліцейським, які виконують службові обов`язки в нічний час, виплачується доплата за службу в нічний час у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час. Годинна ставка обчислюється шляхом ділення місячного посадового окладу на кількість годин фактичного часу служби з урахуванням норми тривалості службового часу за відповідний місяць при 40-годинному робочому тижні. Службою в нічний час вважається виконання поліцейськими службових обов`язків у період з 22.00 до 06.00. Поліцейським, які несуть службу в нічний час, надається перерва для відпочинку та харчування тривалістю не більше двох годин. Перерва для відпочинку і харчування не включається в службовий час. Поліцейським добового наряду під час чергування почергово надаються перерви для вживання їжі та короткочасного відпочинку. Загальна тривалість такої перерви становить 4 години (2 години вдень і 2 години вночі) та не включається в службовий час. Підставами для виконання службових обов`язків у нічний час є графіки нарядів та чергувань, затверджені наказами керівників підрозділів органів поліції. Облік фактичного часу служби в нічний час для нарахування доплати здійснюється шляхом оформлення довідки обліку несення поліцейськими служби в нічний час за формою, визначеною у додатку 1 до цих Порядку та умов. Поліцейським, що залучалися до служби в нічний час, виплата доплати за службу в нічний час за минулий місяць здійснюється одночасно з виплатою грошового забезпечення за поточний місяць.

Зі змісту зазначених правових приписів вбачається, що за несення служби в нічний час виплачується доплата у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час. Тобто, відповідна виплата проводиться, саме за кожну годину служби поліцейським у нічний час. При цьому, облік фактичного часу служби в нічний час для нарахування доплати здійснюється шляхом оформлення довідки обліку несення поліцейськими служби в нічний час за формою, визначеною у додатку 1 до Порядку № 260.

Так, відповідно до наявного в матеріалах справи додатку №1 до листа від 26.08.2021 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції щодо несення служби у нічний час інспектором взводу №1 роти №3 батальйону №1 УПП в Харківській області ДПП старшим лейтенантом поліції Осадчим М.О., останній відпрацював: у листопаді 2015 року - 48 годин, у грудні 2015 року - 50 годин; у січні 2016 року - 30 годин, у лютому 2016 року - 64 години, у березні 2016 року - 32 години, у квітні 2016 року - 58 годин, у травні 2016 року - 56 годин, у червні 2016 року - 62 години, у липні 2016 року - 64 години, у серпні 2016 року - 16 годин, у вересні 2016 року - 64 години, у жовтні 2016 року - 58 годин, у листопаді 2016 року - 30 годин, у грудні 2016 року - 40 годин; у січні 2017 року - 0 годин, у лютому 2017 року - 56 годин, у березні 2017 року - 34 години, у квітні 2017 року - 54 години, у травні 2017 року - 56 годин, у червні 2017 року - 48 годин, у липні 2017 року - 48 годин, у серпні 2017 року - 58 годин, у вересні 2017 року - 38 годин, у жовтні 2017 року - 64 години, у листопаді 2017 року - 32 години, у грудні 2017 року - 48 годин; у січні 2018 року - 64 години, у лютому 2018 року - 48 годин. Загалом - 1320 годин ( а.с. 14-15).

Враховуючи вищезазначені правові норми та зазначені відомості, колегія суддів дійшла висновку, що позивач має право на доплату за несення служби в нічний час за період з 07.11.2015 по 28.02.2018 із розрахунку 1320 годин.

Обставини стосовно показників тривалості часу несення поліцейської служби у нічний час відповідачем не спростовані.

Як наслідок, колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції щодо відсутності підстав для нарахування та виплати доплати за 328 годин робочого часу, оскільки будь-яких доказів віднесення їх до перерв під час нічних змін матеріали справи не містять , що також не заперечується відповідачем у справі.

Щодо посилань відповідача на можливість виплати грошового забезпечення, виплаченого поліцейському несвоєчасно або в меншому розмірі, ніж належало, за весь період, протягом якого поліцейський мав на нього право, не більше ніж за три роки, що передували зверненню за одержанням грошового забезпечення, колегія суддів зазначає наступне.

Так, відповідно до частини 1статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 2 ст. 122 КАС України передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з положеннями ч.5 ст. 122 КАС України, для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Відповідно до пункту 1 Постанови № 988, грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Так, доплата за службу в нічний час є щомісячним додатковим видом грошового забезпечення поліцейського, який входить до складу грошового забезпечення поліцейського, а обов`язок виплачувати спірну доплату встановлений п.п. 3 п. 5 Постанови №988.

Приписами частини 2 статті 233 КЗпП України визначено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

У постанові Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 807/363/18, викладено висновок, що перебування особи на публічній службі є однією з форм реалізації закріпленого у статті 43 Конституції України права на працю.

Конституційний Суд України в рішенні від 15 жовтня 2013 року № 8-рп/2013 дійшов висновку, що у випадку порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, що йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат. У разі пред`явлення вимог про стягнення будь-яких виплат, що входять до структури заробітної плати, і застосування цих положень, не пов`язане з фактом нарахування чи не нарахування роботодавцем спірних виплат.

Оскільки позовна заява ОСОБА_1 містить вимоги про нарахування та виплату грошового забезпечення у виді доплати за службу у нічний час, слід керуватися, в тому числі, положеннями статті 233 Кодексу законів про працю України, норми якої слід тлумачити в більш широкому розумінні, а саме в сенсі відсутності строкових обмежень для звернення до суду з позовом з приводу належної працівникові заробітної плати.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 13.032019 у справі № 807/363/18 та від 16.12.2021 у справі № 320/2583/21.

Таким чином, враховуючи, що судовим розглядом встановлено допущення протиправної бездіяльності відповідачем щодо нездійснення нарахування та виплати ОСОБА_1 належної йому доплати за службу в нічний час за спірний період, колегія суддів вважає вимоги про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу зазначену доплату за вказаний період такими, що не обмежуються будь-яким строком, у зв`язку з чим твердження Департаменту Національної поліції про неможливість їх задоволення з огляду на приписи пункту 11 розділу І Порядку № 260, є неприйнятними.

Надаючи правову оцінку доводам апеляційної скарги в частині вирішення питання про відшкодування судових витрат (витрат на професійну правничу допомогу), колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За приписами ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч.7 ст.139 КАС України).

Частинами 3, 4 статті 134 КАС України визначено, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що розмір суми витрат на правничу допомогу адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу та вартості виконаних робіт, витрати на проведення яких понесені в межах розгляду конкретної судової справи. При цьому розмір витрат має бути співмірним із складністю виконаних адвокатом конкретних робіт та часом, витраченим на виконання цих робіт.

Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у частині п`ятій статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України. Так, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.5 ст.134 КАС України).

Згідно з ч.6 ст.135 КАС України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.7 ст.135 КАС України).

З аналізу положень статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати, повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, пов`язаних безпосередньо з розглядом певної судової справи, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті першої Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Статтею 19 цього ж Закону визначено такі види адвокатської діяльності, як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Отже, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.

Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (пункт 9 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

При визначені відшкодування витрат на суму гонорару адвоката, суд виходить з реальності адвокатських витрат (чи мали місце ці витрати, чи була в них необхідність) а також розумності їх розміру. Такі критерії застосовує Європейській суд з прав людини. У справі "East/West Allianse Limited" суд зазначив, що заявник має право на компенсацію судових витрат, тільки якщо буде доведено, що такі витрати фактично мали місце, були неминучі, а їх розмір є обґрунтованим.

Верховний Суд в постанові від 05.06.2018 у справі № 904/8308/17 зазначив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні ЄСПЛ у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У постанові від 22.05.2018 у справі № 826/8107/16 Верховний Суд прийшов до висновків про те, що склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку. Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21 березня 2018 року у справі №815/4300/17, від 11 квітня 2018 року у справі № 814/698/16.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження понесених витрат позивачем надано до матеріалів справи копію договору про надання правової допомоги від 29.07.2021, за результатами якого складено акт надання послуг професійної правничої допомоги від 14.09.2021.

Відповідно до вказаного акту заявнику надано послуги з первинної консультації клієнта на суму 500,00 грн. за 1 годину (з розрахунку 500,00 грн. за 1 годину); аналіз судової практики на суму 1500,00 грн. за 3 години (з розрахунку 500,00 грн. за 1 годину); підготовки та подачі позову на суму 500,00 грн. за 4 години (з розрахунку 500,00 грн. за 1 годину). Загальна вартість послуг складає 4000,00 грн..

На підтвердження оплати наданих послуг позивачем до суду надано копію квитанції від 15.09.202

Колегія суддів вказує, що у відповідності до ст.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час, а частиною 5 статті 134 КАС України на суд покладено обов`язок надавати оцінку співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката із часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), а також обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини щодо присудження судових витрат, суд при розподілі судових витрат має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Беручи до уваги, що дана справа є справою невеликої складності, враховуючи, що обсяг обставин, які є предметом доказування по даній справі, та доказів, якими підтверджуються ці обставини, не є надто значним, колегія суддів вважає, що заявлена до відшкодування сума витрат на правничу допомогу в розмірі 4000,00 грн. є завищеною та неспівмірною із складністю цієї справи та обсягом наданих адвокатом послуг.

Разом з тим, беручи до уваги те, що судом апеляційної інстанції задоволено частину позовних вимог ОСОБА_1 , а також те, що факт надання правничої допомоги підтверджено документально, колегія суддів вважає, що, з урахуванням принципу співмірності, на користь позивача слід стягнути витрати на правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн.

При цьому, судова колегія не оспорює права адвоката самостійно визначати гонорар, однак, у даному випадку, не може вважати, що при встановленні такого розміру гонорару була врахована складність справи та інші істотні обставини. Наявні у матеріалах даної справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, оскільки цей розмір має відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Висновки щодо можливості суду самостійно зменшувати розмір відшкодування витрат на правничу допомогу містяться у додатковій постанові Верховного Суду від 30.09.2020 по справі №201/14495/16-ц.

Ухвалюючи це судове рішення, колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення «Серявін та інші проти України») та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Як зазначено в п.58 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України», суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по цій справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття цього судового рішення.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно із п.2 ч.1ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Статтею 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

З огляду на викладені вище висновки, колегія суддів вважає, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.12.2021 по справі № 520/19333/21 слід змінити, виклавши абзаци 2, 3 та 7 резолютивної частини рішення в наступній редакції:

«Визнати протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції Національної поліції України з приводу ненарахування та невиплати ОСОБА_1 доплати за несення служби в нічний час за період 07.11.2015 р. - 28.02.2018 р. із розрахунку 1320 год..

Зобов`язати Департамент патрульної поліції Національної поліції України (ідентифікаційний код - 40108646; місцезнаходження - 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, буд. 3) нарахувати та здійснити виплату ОСОБА_1 (ідентифікаційний код - НОМЕР_1 , адреса АДРЕСА_1 ) ) доплати за несення служби в нічний час за період 07.11.2015 р. - 28.02.2018 р. із розрахунку 1320 год..

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції (ідентифікаційний код - 40108646; місцезнаходження - 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, буд. 3) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код - НОМЕР_1 , адреса - АДРЕСА_1 ) 3000 (три тисячі) грн. 00 коп. у якості компенсації витрат на професійну правничу допомогу.»

Керуючись ч.4 ст.229, ч.4 ст.241, ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.12.2021 по справі № 520/19333/21 - змінити, виклавши абзаци 2, 3 та 7 резолютивної частини рішення в наступній редакції:

"Визнати протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції Національної поліції України з приводу ненарахування та невиплати ОСОБА_1 доплати за несення служби в нічний час за період 07.11.2015 р. - 28.02.2018 р. із розрахунку 1320 год..

Зобов`язати Департамент патрульної поліції Національної поліції України (ідентифікаційний код - 40108646; місцезнаходження - 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, буд. 3) нарахувати та здійснити виплату ОСОБА_1 (ідентифікаційний код - НОМЕР_1 , адреса АДРЕСА_1 ) ) доплати за несення служби в нічний час за період 07.11.2015 р. - 28.02.2018 р. із розрахунку 1320 год..

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції (ідентифікаційний код - 40108646; місцезнаходження - 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, буд. 3) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код - НОМЕР_1 , адреса - АДРЕСА_1 ) 3000 (три тисячі) грн. 00 коп. у якості компенсації витрат на професійну правничу допомогу.".

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)С.П. Жигилій
Судді(підпис) (підпис) Т.С. Перцова В.Б. Русанова