Справа № 120/19582/21-а
Суддя: Сало Павло Ігорович
Дата ухвалення: 2022-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2022 р. Справа № 120/19582/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Сала Павла Ігоровича, розглянувши в місті Вінниці за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про:

- визнання протиправними дій відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачці індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 включно;

- стягнення з відповідача на користь позивачки індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 включно у розмірі 40538,27 грн за КВЕД 2112 "Грошове забезпечення військовослужбовців".

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від 24.02.2021 № 13-рс позивачку звільнено з військової служби у запас відповідно до пп. "а" п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (у зв`язку із закінченням строку контракту), а наказом (по стройовій частині) від 15.04.2021 № 77 виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення з 15.04.2021. При цьому, військова частина НОМЕР_2 перебуває на фінансовому забезпеченні у військовій частині НОМЕР_1 .

Позивачка зазначає, що відповідно до пункту 242 Указу Президента України від 10.02.2008 № 1153/2008 "Про Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України" особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Проте повного розрахунку при звільненні з військової служби позивачка не отримала, а саме відповідач не виплатив позивачці індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 включно.

Відтак, позивачка вважає такі дії відповідача протиправними, а тому звертається до суду з цим позовом для захисту своїх прав та інтересів.

Ухвалою суду від 04.01.2022 відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 та вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні).

Крім того, цією ухвалою відповідачу встановлено 15-денний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву з дотриманням вимог, передбачених статтею 162 КАС України.

Також вказаною ухвалою вирішено витребувати у відповідача та зобов`язати його протягом 15 днів з дня отримання ухвали надати суду довідку про розмір грошового забезпечення позивачки за період військової служби з 01.12.2015 по 28.02.2018 включно (помісячно) та довідку про розмір нарахованої та виплаченої позивачці індексації грошового забезпечення за період військової служби з 01.12.2016 по 28.02.2018 включно (помісячно), із зазначенням базового місяця для нарахування індексації за вказаний період.

Згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 928 копію ухвали суду від 04.01.2022 вручено відповідачу 20.01.2022.

Втім, як у встановлений судом строк, так і станом на дату постановлення рішення до суду не надходили ані відзив на позовну заяву, ані витребувані судом документи.

Ухвалою суду від 14.03.2022 провадження у справі зупинено на підставі п. 5 ч. 1 ст. 236 КАС України, у зв`язку з введенням на території України воєнного стану та перебуванням відповідача у складі Збройних Сил України, які переведені у воєнний стан

Ухвалою від 12.08.2022 провадження у справі поновлено, оскільки встановлено, що об`єктивні перешкоди, які унеможливлюють розгляд справи, наразі відсутні.

Відповідно до ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Вивчивши матеріали справи у їх сукупності, оцінивши наведені позивачкою доводи на підтримку заявленого позову, суд встановив таке.

Позивачка ОСОБА_1 проходила військову службу у військовій частині НОМЕР_3 на посаді планшетиста відділення планшетистів взводу зв`язку.

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від 24.02.2021 № 13-рс позивачку звільнено з військової служби у запас відповідно до пп. "а" п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (у зв`язку із закінченням строку контракту).

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 15.04.2021 № 77 позивачку виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення з 15.04.2021 та направлено для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

При цьому військова частина НОМЕР_2 та військова частина НОМЕР_3 перебувають на фінансовому забезпеченні у військовій частині НОМЕР_1 .

Позивачка зазначає, що відповідно до пункту 242 Указу Президента України від 10.02.2008 № 1153/2008 "Про Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України" особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Проте повного розрахунку при звільненні з військової служби позивачка не отримала, оскільки відповідач не здійснив виплату індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 включно.

Відтак позивачка звернулася до відповідача з запит про надання інформації, в якому просила повідомити, чи нараховувалась та чи виплачувалась їй індексація грошового забезпечення за час проходження військової служби.

У відповідь на вказаний запит військова частина НОМЕР_1 видала довідку від 27.08.2021 за № 668 про те, що позивачці нараховано та виплачено індексацію грошового забезпечення за грудень 2015 року в сумі 1027,99 грн, з урахуванням базового місяця січня 2014 року (74,6%). З 01 січня 2016 року згідно з телеграмою Департаменту фінансів МО України № 248/3/9/1/108 від 10.02.2016 індексацію грошового забезпечення не нараховувати.

28.10.2021 позивачка повторно звернулася до відповідача з запитом на інформацію, в якому просила надати інформацію щодо розміру нарахованої та виплаченої їй індексації грошового забезпечення по день звільнення зі служби помісячно, зазначивши базовий місяць, а також інформацію щодо ненарахованої та невиплаченої індексації грошового забезпечення по день звільнення зі служби, із вказанням причин непроведення індексації.

Листом від 14.12.2021 за № 1202 відповідач надав розрахунок суми індексації на грошове забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 по 05.04.2021 (січень 2014 базовий місяць), згідно з яким за спірний період з січня 2016 року до лютого 2018 року позивачці нараховано, але не виплачено індексацію грошового забезпечення в сумі 40538,27 грн.

Позивачка вважає протиправними дії відповідача щодо ненарахування та невиплати їй індексації грошового забезпечення за період військової служби з 01.01.2016 по 28.02.2018 включно, а тому звернулася до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується такими мотивами.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII) (тут і надалі - в редакції, чинній на момент виникнення та існування спірних правовідносин) соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.

Згідно з частинами 1-4 статті 9 Закону № 2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Згідно з Преамбулою до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" від 3 липня 1991 року № 1282-XII (надалі - Закон №1282-XII) цей Закон визначає правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України.

Відповідно до ст. 1 Закону № 1282-XII індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Статтею 2 Закону № 1282-XII передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Таким чином, основною метою індексації грошових доходів населення є забезпечення достатнього життєвого рівня населення України за рахунок відшкодування подорожчання споживчих товарів і послуг.

Положеннями статті 4 Закону № 1282-XII визначено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Відповідно до ст. 6 Закону № 1282-XII у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін. Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Водночас в силу вимог ст.ст. 18, 19 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" від 5 жовтня 2000 року № 2017-III індексація доходів населення відноситься до державних соціальних гарантій, які є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17 липня 2003 року затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення. Згідно з пунктом 4 цього Порядку індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

Відповідно до абзацу 8 пункту 4 Порядку у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до законодавства.

Отже, індексація доходів громадян, зокрема грошового забезпечення військовослужбовців, є однією з основних державних соціальних гарантій, а проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Судом встановлено, що за період з 01.01.2016 до 28.02.2018 відповідач нарахував позивачці індексацію грошового забезпечення в сумі 405238,27 грн, що підтверджується довідкою-розрахунком від 14.12.2021 № 1202 (а.с. 11). Втім, жодних доказів на підтвердження факту виплати позивачці такої індексації суду не надано.

З огляду на викладене суд доходить висновку, що позивачці ОСОБА_1 індексація грошового забезпечення за спірний період була нарахована військовою частиною НОМЕР_1 , проте не виплачена.

Водночас суд враховує, що відмова у виплаті спірних сум індексації з мотивів відсутності достатнього фінансування Міністерства оборони України загалом та військової частини зокрема не може визнаватися правомірною.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (справа "Кечко проти України", № 63134/00, рішення від 07 листопада 2005 року) реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

У пункті 23 рішення в справі "Сук проти України" (№ 10972/05, від 10 червня 2011 року) Суд зазначив, що держава на власний розсуд визначає, які доплати надавати своїм працівникам із державного бюджету. Держава може ввести, призупинити або припинити їх виплату, вносячи відповідні законодавчі зміни. Однак, якщо законодавча норма, яка передбачає певні доплати, є чинною, а передбачені умови - дотриманими, державні органи не можуть відмовляти у їх наданні, доки законодавче положення залишається чинним.

Таким чином, відсутність у військової частини НОМЕР_1 належного фінансового забезпечення у спірний період з 28.03.2016 до 28.02.2018, в тому числі для покриття витрат з індексації грошового забезпечення військовослужбовців, не може впливати на наявність або відсутність у позивачки права на отримання такої індексації, оскільки відповідне право гарантується законом, а проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін є безумовним обов`язком роботодавця.

Відтак позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо виплати позивачці індексації грошового забезпечення за період військової служби з 01.01.2016 до 28.02.2018 включно суд вважає обґрунтованими і такими, що підлягають частковому задоволенню. Тому підлягають задоволенню й позовні вимоги про зобов`язання відповідача виплатити позивачці індексацію за вказаний період.

При цьому суд доходить висновку, що предметом спору у цій справі є саме бездіяльність відповідача щодо виплати індексації грошового забезпечення позивачці за спірний період, а не дії, як помилково вважає позивачка.

Отже, позовні вимоги належить задовольнити частково.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Однак відповідач, будучи суб`єктом владних повноважень, відзиву на позовну заяву не подав та належними і допустимими доказами доводів позивачки не спростував.

Перевіривши обґрунтованість доводів сторін та оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що заявлений позов належить задовольнити частково, а саме шляхом визнання протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо виплати позивачці індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 до 28.02.2018 включно в сумі 40538,27 грн та зобов`язання відповідача виплатити позивачці індексацію грошового забезпечення за вказаний період у зазначеній сумі. В решті позовних вимог слід відмовити.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Тому наслідком визнання протиправною бездіяльності відповідача є покладення на нього рішенням суду обов`язку вчинити певні дії, які б відповідали вимогам закону.

Такими діями у спірних правовідносинах є виплата позивачці індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 включно в сумі 40538,27 грн, а не її стягнення з відповідача.

Крім того, відсутні підстави для стягнення присудженої суми за КВЕД 2112 "Грошове забезпечення військовослужбовців", про що просить позивачка. По-перше, в цій частині позовних вимог позов не містить жодного обґрунтування. По-друге, суд вважає, що питання про те, за рахунок яких саме коштів позивачці має бути виплачена присуджена сума індексації грошового забезпечення стосується процесу виконання судового рішення, в разі набрання ним законної сили. Відтак саме відповідач, а не суд, повинен визначити джерела виплати позивачці відповідних коштів з метою виконання судового рішення.

Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору, а інших судових витрат у справі не встановлено, питання про їх розподіл не вирішується.

Керуючись ст.ст. 72, 77, 90, 139, 242, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період військової служби з 01.01.2016 до 28.02.2018 включно в сумі 40538,27 грн.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 включно в сумі 40538,27 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у випадку розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Інформація про учасників справи:

1) позивачка: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 );

2) відповідач: військова частина НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_5 , місцезнаходження: АДРЕСА_2.

Повне судове рішення складено 17.08.2022.

Суддя Сало Павло Ігорович