Справа № 520/4453/21
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2022-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

15 серпня 2022 р. Справа № 520/4453/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Бартош Н.С.,

Суддів: Григорова А.М. , Подобайло З.Г. ,

розглянувши апеляційну скаргу Львівської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.05.2021 року по справі № 520/4453/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім" БІОЙЛ"

до Львівської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України

про визнанням протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 18.05.2021 задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім" БІОЙЛ" до Галицької митниці Держмитслужби про визнанням протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції Галицька митниця Держмитслужби оскаржила таке до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 18.08.2021 р. у справі №520/4453/21, апеляційну скаргу Галицької митниці Держмитслужби залишено без руху у зв`язку із невідповідністю вимогам ч. 5 ст. 296 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме не доданням до скарги документу про сплату судового збору в розмірах ставок цього збору, передбачених Законом України Про судовий збір.

10.09.2021 р. Львівською митницею подано заяву про продовження строку для усунення недоліків поданої апеляційної скарги на 20 днів та про заміну сторони у справі.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 14.09.2021 року задоволено клопотання Львівської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України про заміну сторони правонаступником.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 14.09.2021 року клопотання Львівської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України про продовження строку на усунення недоліків поданої апеляційної скарги - задоволено частково. Продовжено строк на усунення недоліків поданої апеляційної скарги, встановлений ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 18.08.2021 року про залишення без руху апеляційної скарги Львівської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.05.2021 року по справі № 520/4453/21, встановивши строк для усунення недоліків поданої апеляційної скарги протягом десяти днів від дати отримання копії даної ухвали.

21.09.2021 р. Львівська митниця повторно подала заяву про продовження строку на усунення недоліків поданої апеляційної скарги.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 04.10.2021 року по справі №520/4453/21 повернуто апеляційну скаргу Львівської митниці у зв`язку із невиконанням вимог ухвали суду від 18.08.2021 року у встановлений судом строк.

Копію ухвали про повернення апеляційної скарги відповідач отримав 29.10.2021 р.

29.11.2021 від Львівської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України (засобами поштового зв`язку) повторно надійшла апеляційна скарга на Львівської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України Харківського окружного адміністративного суду від 18.05.2021 року по справі № 520/4453/21. До апеляційної скарги долучено платіжне доручення про сплату судового збору у розмірі 6810,00 грн. від 22.11.2021 р. №2613 (оплачено 23.11.2021 р.) Відповідачем також заявлене клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 21.02.2022 р. відмовлено в задоволенні клопотання Львівської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України про поновлення строку апеляційного оскарження вказаного вище рішення суду.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 21.02.2022 року апеляційну скаргу Львівської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України залишено без руху. Надано Львівській митниці як відокремленому підрозділу Державної митної служби України строк для усунення недоліків поданої апеляційної скарги шляхом направлення до суду клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та надати докази в їх обґрунтування протягом 10 днів з дня отримання копії ухвали про залишення апеляційної скарги без руху. Роз`яснено Львівській митниці як відокремленому підрозділу Державної митної служби України, що відповідно до ч. 3 ст. 299 КАС України, у разі не усунення зазначених недоліків апеляційної скарги, питання про відмову у відкритті апеляційного провадження буде вирішено протягом п`яти днів з дня закінчення строку на усунення недоліків апеляційної скарги.

Згідно довідки про доставку електронного листа копію зазначеної ухвали про залишення апеляційної скарги без руху було надіслано скаржнику в його електронний кабінет 27.02.2022 року

04.03.2022 скаржником направлено через систему "Електронний суд" заяву (зареєстрована 01.06.2022) про усунення недоліків апеляційної скарги, до якої було додано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

В обґрунтування поданого клопотання відповідач по справі послався на те, що в межах строку, встановленого судом відповідач був позбавлений можливості сплатити судовий збір у встановлений судом термін, у зв`язку із здійсненням перерозподілу бюджетних призначень та виділенням коштів в тому числі на сплату судового збору. Зазначає, що наведені в заяві обставини дійсно були об`єктивно непереборними та такими, які не залежали від волевиявлення митного органу та пов`язані з дійсними істотними перешкодами. Вказує, що Другим апеляційним адміністративним судом не враховано фінансової неспроможності Львівської митниці та 27.09.2021 винесено ухвалу, якою у задоволенні клопотання Львівської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України про продовження строку на усунення недоліків поданої апеляційної скарги - відмовлено.

Також посилається на те, що у зв`язку із створенням та початком роботи з 01.07.2021 року Львівської митниці як правонаступника Галицької митниці Держмистлужби, тривалою процедурою виділення коштів на сплату судового збору Львівській митниці, остання була позбавлена можливості усунути недоліки апеляційної скарги, а тому подавала клопотання про продовження строку на усунення недоліків із відповідною мотивацією. Так, як свідчить виписка за рахунками Львівської митниці за 16.11.2021 року (додається), станом на цю дату кошти за кодом 2800 на сплату судового збору в неї були відсутні (виписки за попередні дати подавалися разом із клопотаннями на продовження строку на усунення недоліків апеляційної скарги). Такі кошти надійшли лише 17.11.2021, що підтверджується випискою за цю дату (копія додається).

Невідкладно після надходження коштів на сплату судового збору митницею було подано платіжне доручення в органи ДКСУ для його сплати, якими 23.11.2021 здійснено оплату за платіжним дорученням від 22.11.2021 №2613.

В обґрунтування заявленого клопотання посилається на правові позиції, викладені в постановах Верховного Суду від 18.06.2020 по справі № 826/13606/16 (провадження № К9901/4240/19) та від 15.05.2020 року по справі № 820/1212/17 (касаційне провадження №К/9901/931/20).

На підставі цього зазначає, що Галицька митниця Держмистлужби, подаючи апеляційну скаргу 16.06.2021 в межах строку на апеляційне оскарження, а в подальшому Львівська митниця як її правонаступник, своєчасно в межах встановлених судом строків звертаючись до суду із клопотаннями про продовження строку на усунення недоліків апеляційної скарги у зв`язку із початком її роботи з 01.07.2021 р. та очікуванням надходження фінансування, сплатою судового збору одразу після надходження коштів та невідкладною подачею після цього повторної апеляційної скарги вживали послідовних дій в стислі строки з метою оскарження судового рішення.

Колегія суддів, розглянувши дане клопотання, вважає його таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно з п.1 ч.2 ст.295 КАС України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду-якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 295 КАС України строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Матеріали справи свідчать, що рішення Харківського окружного адміністративного суду ухвалене в порядку спрощеного провадження 18.05.2021 р.

Повторно апеляційна скарга подана до суду 29.11.2021 р., тобто вже після закінчення встановленого процесуальним законом тридцятиденного строку на її подання.

Суд зазначає, що поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження можуть бути визнані лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, які повинні бути підтверджені належними доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 118 КАС України процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії.

Частиною першої статті 121 КАС України (в редакції, чинній з 15 грудня 2017 року) суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Згідно з частиною першою статті 45 Кодексу адміністративного судочинства України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до пункту шостого частини п`ятої статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі Перетяка та Шереметьєв проти України від 21.12.2010, заява №45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі Мельник проти України від 28.03.2006, заява №23436/03).

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій.

При вирішенні питання про поновлення строку суд надає оцінку обставинам, які слугували перешкодою для своєчасного звернення до суду, у взаємозв`язку інтервалів часу: з моменту закінчення встановленого Кодексом адміністративного судочинства України строку апеляційного оскарження до дати звернення з апеляційною скаргою вперше; з моменту повернення вперше поданої апеляційної скарги/відмови у відкритті апеляційного провадження за вперше поданою апеляційною скаргою до дати повторного звернення з апеляційною скаргою і так далі.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Невиконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху не є поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження, оскільки не є такою, що не залежить від волі особи, яка подає апеляційну скаргу, і не надає такій особі права у будь-який необмежений час після сплину строку апеляційного оскарження реалізовувати право на апеляційне оскарження судового рішення.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 справі Креуз проти Польщі право на суд не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими. Вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявників на доступ до правосуддя.

Пунктом 1 частини п`ятої статті 296 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що однією з вимог апеляційної скарги визначено надання документа про сплату судового збору.

Згідно з положеннями Закону України Про судовий збір від 08.07.2011 №3674-VІ органам фіскальної служби не надано пільг щодо сплати судового збору.

Органи доходів і зборів є державними органами, що здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів, тобто суб`єктами, що реалізують свою владну компетенцію.

Фінансування витрат на оплату судового збору для державних органів із державного бюджету передбачено за кодом економічної класифікації 2800 Інші поточні платежі, розмір яких щорічно затверджується відповідним кошторисом.

Таким чином, особа, яка має намір подати апеляційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії для виконання процесуального обов`язку дотримання вимог процесуального закону стосовно форми і змісту апеляційної скарги, в тому числі щодо оплати судового збору.

У справі Рисовський проти України Європейський Суд з прав людини підкреслює особливу важливість принципу належного урядування. Він передбачає, що …у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб….

Тобто, виходячи з принципу належного урядування, державні органи загалом, і орган доходів і зборів зокрема, зобов`язані діяти в належний спосіб, а держава не повинна отримувати вигоду у вигляді поновлення судами строку на оскарження судових рішень та виправляти допущені органами державної влади помилки за рахунок приватної особи, яка діяла добросовісно.

Довготривала процедура погодження та сплати судового збору, не може бути визнана поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження та, як наслідок, не є підставою для порушення принципу правової визначеності щодо остаточного рішення.

Окрім того, апелянтом не надано доказів вжиття заходів, направлених на своєчасну подачу апеляційної скарги, які свідчили б про сумлінне та добросовісне ставлення суб`єкта владних повноважень до виконання процесуального обов`язку.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав визнавати поважними причини пропуску відповідачем процесуального строку, встановленого законом, на апеляційне оскарження вищезазначеного судового рішення, оскільки заявником не надано доказів, які би безспірно посвідчили цю обставину.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 13 листопада 2018 року у справі № 804/958/17 (К/9901/60991/18).

Усталеною є судова практика Верховного Суду (справи № 806/2321/16, № 826/24448/15, № 806/2950/15, № 200/11691/19-а, № 405/7262/17, № 1440/1822/18, № 0840/3465/18 та низці інших), щодо питання оцінки поважності причин пропуску строку через неможливість сплати суб`єктом владних повноважень судового збору з огляду на відсутність у нього коштів для здійснення таких видатків. Верховний Суд неодноразово наголошував, що відсутність у суб`єкта владних повноважень коштів для своєчасної сплати судового збору є суто суб`єктивною причиною, а негативні наслідки, які настали у зв`язку з такою причиною є певною мірою відповідальністю за неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними.

Сама ж по собі сплата суб`єктом владних повноважень судового збору після спливу встановленого КАС України та наданого Судом строку не може бути безумовною підставою для поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення.

Таку правову позицію викладено, зокрема, в постановах Верховного Суду від 19.03.2021 р. у справі № 640/2674/19 (адміністративне провадження К/9901/28403/20), від 02.12.2021 р. у справі № 620/4510/20 (адміністративне провадження № К/9901/35453/21) та від 13.01.2022 р. у справі № 620/3663/20 (адміністративне провадження № К/9901/39192/21).

Таким чином, повторне подання апеляційної скарги, після спливу значного строку, як з моменту ухвалення судом рішення, яке є предметом апеляційного оскарження, так і з моменту повернення вперше поданої апеляційної скарги, не надає право особі, яка є суб`єктом владних повноважень на поновлення строку апеляційного оскарження з посиланням лише на факт сплати судового збору у належному розмірі в подальшому.

Особа, яка утримується за рахунок державного бюджету, має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів з метою забезпечення сплати судового збору, невжиття суб`єктом владних повноважень заходів щодо виділення коштів для сплати судового збору чи перерозподілу наявних кошторисних призначень не може вважатися поважною причиною пропуску процесуального строку для звернення до суду.

Причини пропуску строку є поважними, якщо обставини, які зумовили такі причини, є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

У ситуації з пропуском строків державними органами поважними причинами пропуску строку не може виступати необхідність дотримання внутрішньої процедури виділення та погодження коштів на сплату судового збору податковим органом чи тимчасова відсутність таких коштів.

Відсутність бюджетного фінансування не надає суб`єкту владних повноважень право в будь-який час після спливу строку апеляційного оскарження реалізовувати право на апеляційне оскарження судового рішення.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 28.04.2021р. у справі № 640/3393/19.

Колегія суддів зазначає, що жодних належних доказів в підтвердження скрутного матеріального становища в період з 18.05.2021 року (дата ухвалення оскаржуваного рішення) до 23.11.2021 року (дата сплати судового збору), матеріали справи та апеляційна скарга не містять.

Колегія суддів зазначає, що відповідач має однаковий обсяг процесуальних прав та обов`язків поряд із іншими учасниками справи, діє як суб`єкт владних повноважень й, до того ж, є бюджетною установою, яка фінансується з Державного бюджету України, в тому числі щодо видатків на сплату судового збору.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 28 квітня 2021 року у справі № 640/3393/19 зроблено висновок про те, що усунення певних недоліків скарги (у тому числі й удруге поданої після повернення), не пов`язаних з дотриманням процесуальних строків, як от сплата судового збору, за відсутності підстав для поновлення строку подання скарги однаково виключає можливість відкриття апеляційного провадження за такою скаргою.

Самих по собі посилань на обставини, пов`язані з неналежним фінансуванням державної установи чи організації чи відсутністю таких коштів взагалі, недостатньо для підтвердження поважності причин пропуску строку. Відповідач, маючи намір реалізації наданого йому права на апеляційне оскарження судового рішення, повинен діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у нього прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне виконання своїх процесуальних обов`язків, що також передбачає частина друга статті 49 КАС України.

Що стосується посилання апелянта на правову позицію, яка викладена в постанові Верховного Суду від 18.06.2020 по справі № 826/13606/16 (провадження № К9901/4240/19), колегія суддів зазначає, що в межах цих правовідносин така правова позиція не підлягає застосуванню, оскільки у цій справі суд касаційної інстанції дійшов висновку, що подання повторної скарги у дев`ятиденний строк свідчить про намір відповідача реалізувати право на апеляційне оскарження.

Натомість, у справі № 520/4453/21 апеляційна скарга подана через 31 день (29.11.2021 р.) після отримання копії ухвали про повернення вперше поданої апеляційної скарги (29.10.2021 р.).

З приводу посилань скаржника на постанову Верховного Суду від 15 травня 2020 року (справа № 820/1212/17) колегія суддів зазначає наступне.

У наведеній постанові Верховний Суд вказав, що питання поважності причини пропуску процесуального строку є питанням факту, а не права. Закон не виключає можливість поновлення суб`єкту владних повноважень процесуального строку, в тому числі і строку на апеляційне оскарження судового рішення, пропущеного через фінансову неспроможність сплатити судовий збір. Виключність таких випадків може бути обумовлена, зокрема розміром судового збору, який згідно із законом підлягає сплаті за подання апеляційної скарги, оскільки це може впливати на тривалість процедури сплати судового збору державним казначейством.

Колегія суддів не вбачає підстав для відступу від зазначеного висновку та зазначає, що останній не суперечить наведеним вище висновкам Верховного Суду. За загальним правилом відсутність у суб`єкта владних повноважень коштів на сплату судового збору не може вважатись поважною причиною для поновлення пропущеного процесуального строку. Разом з тим, у деяких випадках розмір належного до сплати судового збору у сукупності з іншими суттєвими обставинами може бути розцінений судами як об`єктивна обставина, що значно ускладнила можливість вчинення процесуальної дії у визначений законом або судом строк. Саме такі випадки були конкретизовані у наведеній постанові Верховного Суду.

Разом з тим, у даній справі касаційна скарга не містить доводів про наявність таких випадків, оскільки у справі № 820/1212/17 розмір ставки судового збору за подання апеляційної скарги складав 3200807,54 грн. (три мільйони двісті тисяч вісімсот сім гривень) 54 коп., в той час як розмір ставки судового збору за подання апеляційної скарги у справі № 520/4453/21 складає 6810,00 грн. (шість тисяч вісімсот десять гривень) 00 коп.

Враховуючи пропуск строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції та відсутність належних доказів в підтвердження заявленого клопотання, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення клопотання заявника про поновлення процесуального строку для подання апеляційної скарги з підстав, що наведені апелянтом в клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження.

За таких обставин, в задоволенні клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження слід відмовити.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 299 КАС України, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

За таких обставин, зважаючи на те, що апелянтом не усунуто недоліків поданої апеляційної скарги, відповідно до вимог п. 4 ч. 1, ч. 3 ст. 299 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за необхідне прийняти рішення про відмову у відкритті апеляційного провадження.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 з 24 лютого 2022 року був введений воєнний стан на території України, у зв`язку з бойовими діями на території Харківської області текст ухвали виготовлений 15.08.2022 року.

На підставі наведеного та керуючись ст. 299 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання Львівської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України про поновлення строку на апеляційне оскарження відмовити.

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Львівської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.05.2021 року по справі № 520/4453/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім" БІОЙЛ" до Львівської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України про визнанням протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)Н.С. Бартош
Судді(підпис) (підпис) А.М. Григоров З.Г. Подобайло