Справа № 300/6518/21
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2022-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2022 рокуЛьвівСправа № 300/6518/21 пров. № А/857/4587/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.

суддів Гудима Л.Я., Довгополова О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20 січня 2022 року у справі № 300/6518/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, в якому просив: а) визнати неправомірними дії щодо не виплати надбавки за понаднормовий стаж як особі, яка отримала ядерну шкоду здоров`ю відповідно до Віденської конвенції про цивільну відповідальність за ядерну шкоду і вимог Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

б) зобов`язати перерахувати пенсійне забезпечення із дня його призначення, встановивши надбавку за 9 років понаднормового стажу від зарплати, взятої для обрахунку пенсії, відповідно до частини 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та виплати заборгованість із врахуванням проведених виплат.

Ухвалою від 15 листопада 2021 року Івано-Франківський окружний адміністративний суд повернув позовну заяву в частині позовних вимог про перерахунок пенсійного забезпечення за період з 01.02.2015 (дня його призначення) по 28.04.2021 з підстав визнання неповажними причин пропуску строку звернення до суду.

Рішенням від 20 січня 2022 року Івано-Франківський окружний адміністративний суд позов задовольнив повністю.

Визнав протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні перерахунку пенсії за віком, у відповідності до пункту 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції Закону від 12.01.2017) із її збільшенням на один процент заробітку за кожен рік роботи понад стаж 20 років.

Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із 29 квітня 2021 року з урахуванням положень пункту 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції Закону від 12.01.2017), збільшивши пенсію на один процент заробітку за кожен рік роботи понад стаж 20 років.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області подало апеляційну скаргу, оскільки вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального права.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник вказує, що оскільки в момент виникнення спірних правовідносин діє нова редакція ч. 2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а позивачу пенсія призначена на умовах ч. 1 ст. 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», тому немає підстав для відновлення нарахування пенсії позивачу зі збільшенням її розміру на один процент заробітку за кожен рік роботи понад стаж 20 років.

З огляду на викладене, відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Позивач надав суду відзив на апеляційну скаргу, у якому заперечив щодо її доводів та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

На підставі пункту 3 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд встановив та матеріалами справи підтверджується, що позивач має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році 2-ої категорії, що засвідчується наявною в матеріалах справи копією посвідчення серії НОМЕР_1 від 28.10.2010 (а.с.6).

Позивач як учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2-ої категорії з 01.02.2015 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, якому призначено пенсію за віком із зменшенням пенсійного віку з 01.02.2015 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яку обчислено за нормами Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (а.с.38, 39, 83).

Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 22.05.2017 у справі 344/16350/16-а визнано:

- неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії за рахунок збільшення її розміру на 1 процент заробітку за кожний рік понад 20 років;

- зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську починаючи з 07.11.2016 призначити, провести перерахунок та виплату основної пенсії ОСОБА_1 відповідно до частини 2 статті 56 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», із збільшенням пенсії на 1% заробітку за кожний рік роботи понад стаж 20 років (http://reestr.court.gov.ua/Review/66637656).

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 04.09.2017 у справі №344/16350/16-а апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську залишено без задоволення, а постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 22.05.2017 у справі № 344/16350/17 без змін (https://reestr.court.gov.ua/Review/68597196).

Постанова Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 22.05.2017 набрала законної сили 04.09.2017.

На виконання вказаного вище рішення суду відповідач провів перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 07.11.2016 по 03.09.2017 відповідно до частини 2 статті 56 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», згідно розпорядження №186823 від 24.11.2017 (а.с.42).

Як пояснив відповідач у відзиві на позов, рішення суду виконане по 03.09.2017, а в лютому 2018 ОСОБА_1 виплачена доплата за період з 04.09.2017 по 10.10.2017 у сумі 241,59 гривень (а.с.65).

Позивач 30.08.2021 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про приведення його пенсійного забезпечення до чинного законодавства і судового рішення. За змістом даної заяви позивач просив про перерахунок із збільшенням пенсії на один відсоток заробітку за кожний рік роботи понад стаж 20 років, але не вище 75 відсотків заробітку відповідно до вимог частини 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (а.с.9-11).

У відповідь Управління листом від 21.09.2021 за №7632-7125/П-02/8-0900/21 в проведенні такого перерахунку позивачу відмовило та роз`яснило, що виплата пенсії проводиться за правилами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та розрахована на підставі статті 27 вказаного Закону. Відповідачем виконано судове рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 22.05.2017 в межах покладених судом зобов`язань, а починаючи з 11.10.2017 розрахунок розміру пенсії здійснено відповідно до Закону №1058-ІV, з урахуванням змін, внесених Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 за №2148-VIII. Також зазначено, що у спірному випадку положення пункту 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосуванню не підлягають (а.с.12).

Вважаючи таку відмову протиправною, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Задовольняючи повністю адміністративний позов, суд першої інстанції керувався тим, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області при нарахуванні пенсійного забезпечення позивачу протиправно не враховано доплати за понаднормовий стаж в розмірі 1 проценту заробітку за кожен рік роботи понад 20 років, встановленого пунктом 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, враховуючи межі перегляду, передбачені ст. 308 КАС України, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров`я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-XII (надалі Закон №796).

Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 2 категорії, у 2015 році йому призначена пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 з врахуванням норм Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до статті 15 Закону України «Про пенсійне забезпечення» умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» або їм надається право на одержання пенсій на підставах, передбачених цим Законом.

Відповідно до п.2 ст.56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції, чинній до 11 жовтня 2017 року), право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4 за умови стажу роботи не менш як: чоловіки 20 років, жінки 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком № 1, чоловіки 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище 85 процентів заробітку.

11 жовтня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсії» від 03 жовтня 2017 року № 2148-VIII, згідно із пунктом 3 частини 2 розділу І якого пункт 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» доповнено словами і цифрами: «у разі призначення пенсії на умовах частини другої статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до ч.2 статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону.

При цьому, частина розміру пенсії за віком, обчислена за раніше діючим законодавством, не може перевищувати максимальних розмірів пенсій, визначених законом для відповідних категорій пенсіонерів, та не може бути нижчою, ніж розмір трудової пенсії за віком з урахуванням цільової грошової допомоги на прожиття, що діяли на день набрання чинності цим Законом.

Таким чином, особам надано право обирати умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, які встановлені загальним Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» або спеціальним Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Згідно з абз.2 ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за кожний повний рік страхового стажу понад 35 років чоловікам і 30 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більш як на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, передбаченого абзацом першим цієї частини. Проте для громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, ця розрахункова величина має пільговий характер і визначена в пункті 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» як сума заробітку за кожний рік роботи понад установлений цим пунктом стаж роботи.

Враховуючи те, що позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 2, на нього розповсюджується дія ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а перерахунок пенсії позивача повинен здійснюватися за кожен повний рік стажу роботи понад установлений мінімальний трудовий стаж для призначення пенсії шляхом збільшення пенсії на 1% заробітку за рік.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 10.10.2018 у справі № 679/952/17, від 30.10.2018 у справі №565/1141/17.

Щодо посилання відповідача на необхідність застосування до позивача п.2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» разом з ч.2 ст.27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», як того вимагає чинна редакція норми, колегія суддів суду апеляційної інстанції зазначає таке.

Аналіз п.2 ст.56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-XII свідчить про те, що обмеження у застосуванні пільгового обчислення стажу роботи стосуються саме «призначення пенсії», а не інших випадків. При цьому таке обмеження пов`язане з призначенням особі пенсії на умовах ч.2 ст.27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Проте пенсія за віком позивачу призначена згідно з Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ще з 2015 року.

Аналізуючи зазначене вище, колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає, що відповідач безпідставно застосував до спірних правовідносин положення п.3 ч.2 розд. І Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсії» №2148-VIII від 03.10.2017, згідно якого пункт 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-XII доповнено словами і цифрами: «у разі призначення пенсії на умовах частини другої статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», тим самим неправомірно звузивши існуюче право позивача на соціальний захист, встановлене законом.

Водночас, слід враховувати, що у Законі України №2148-VIII від 03.10.2017 відсутнє застереження про те, що зміни, які вносяться до пункту 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-XII, поширюються на обчислення розміру пенсії особам, яким така пенсія призначена до набрання чинності такими змінами.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції зазначає, що зазначені зміни стосуються тих пенсій, які були призначені вперше після внесення цих змін.

Відтак, припинення виплати позивачу пенсії з жовтня 2017 року без підвищення її розміру на 1% заробітку за кожен рік роботи понад стаж 20 років суд першої інстанції обґрунтовано визнав протиправним.

Поряд з цим, позовні вимоги підлягають задоволенню лише з 29.04.2021, із застосуванням норм ст.122 КАС України щодо строків звернення до суду за захистом порушених прав з приводу протиправних дій суб`єкта владних повноважень, оскільки, як слушно вказав суд першої інстанції, у спірних правовідносинах має місце не перерахунок призначеної ОСОБА_1 пенсії у зв`язку із виникненням права на її підвищення, а існує факт порушення відповідачем вимог ст. 56 Закону №796, наслідком чого є незастосування при черговому перерахунку пенсії відповідних пільг щодо стажу роботи (служби) позивачу, а тому відсутні підстави застосовувати ч.4 ст.45 Закону №1058, що визначає дату, з якої слід проводити перерахунок пенсії особі, яка звернулася за таким перерахунком.

З огляду на викладене вище, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вжив усіх заходів для всебічного і повного дослідження обставин справи та ухвалив законне й обґрунтоване рішення.

Наведені обставини спростовують доводи апеляційної скарги про невідповідність рішення суду першої інстанції нормам матеріального та процесуального права, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Інші, зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства (КАС) України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись статтями 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20 січня 2022 року у справі № 300/6518/21 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише з підстав, визначених в статті 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя В. В. Святецький
судді Л. Я. Гудим
О. М. Довгополов
Повне судове рішення складено 16.08.2022.