Справа № 120/4263/22
Суддя: Богоніс Михайло Богданович
Дата ухвалення: 2022-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

16 серпня 2022 р. Справа № 120/4263/22

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Богоноса М.Б., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії

УСТАНОВИВ

01.06.2022 у Вінницький окружний адміністративний суд надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - відповідач).

У позовній заяві позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення від 19.05.2022 № 68 про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";

- зобов`язати відповідача призначити пенсію на пільгових умовах з 17.05.2022, зарахувавши до пільгового стажу роботи періоди роботи з 01.09.1993 по 23.06.1997; 02.10.1997 по 15.11.2007; з 27.11.2007 по 10.11.2008; з 17.11.2008 по 12.10.2009; з 22.10.2009 по 31.03.2010; з 10.05.2010 по 31.05.2013; з 01.06.2013 по 08.12.2015; з 10.12.2015 по 24.05.2016; з 03.08.2016 по 17.05.2022 та зарахувавши до страхового стажу роботи період навчання з 01.09.1993 по 23.06.1997 та періоди роботи з 04.06.1996 по 30.07.1996 та з 15.04.1997 по 04.05.1997.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що 17.05.2022 звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах.

Рішенням від 19.05.2022 № 68 йому відмовлено у призначенні пенсії, у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу - 25 років.

Підставою для відмови у призначенні пенсії стало незарахування жодного періоду роботи позивача, оскільки відсутні довідки, які підтверджують пільговий стаж. До страхового стажу не зараховано періоди роботи з 04.06.1996 по 30.07.1996, оскільки цей період не відповідає даті заповнення трудової книжки та не зараховано період з 15.04.1997 по 04.05.1997, оскільки виправлена дата наказу на звільнення.

Рішення від 19.05.2022 № 68 позивач вважає протиправним, посилаючись на те, що основним документом який підтверджує стаж є трудова книжка яка містить достатні відомості для врахування спірних періодів роботи до його страхового стажу. Зазначає, що відповідальність за своєчасне, правильне заповнення трудових книжок несе роботодавець. Тому, з метою захисту свої прав та законних інтересів, звернувся з цим адміністративним позовом до суду.

Ухвалою від 06.06.2022 відкрито провадження у справі та вирішено її розглядати в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні. Крім, того відповідачеві встановлено 15 - ти денний строк з дня вручення копії ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Також ухвалою від 06.06.2022 витребувано у відповідача оригінал або належним чином засвідчені копії матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1

15.06.2022 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи відзив відповідач зазначає, що підставою призначення пенсії відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" є зайнятість працівника повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, такі працівники мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років.

Відповідач зіслався на те, що при призначенні цього виду пенсії обов`язковою умовою є підтвердження спеціального стажу уточнюючими довідками, відповідного зразка, підприємств або організацій про пільговий характер роботи, у якій має бути зазначено: період роботи, що зараховується до спеціального стажу; професію або посаду, характер виконуваної роботи, розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їхні номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи на підставі яких видано зазначену довідку.

Відповідач звертає увагу на відсутність підстав для зарахування спірних періодів роботи позивача, оскільки ним не надано довідки, які підтверджують пільговий стаж.

Крім цього, до страхового стажу не зараховано:

- періоди роботи згідно записів у трудову книжку б/н від 13.01.1997 з 04.06.1996 по 30.07.1996, оскільки цей період роботи не відповідає даті заповнення трудової книжки;

- з 15.04.1997 по 04.05.1997, оскільки виправлена дата наказу про звільнення;

- період навчання в Селидівському гірничому технікумі, оскільки в дипломі не зазначено початок навчання.

З огляду на викладене відповідач вважає, що рішення від 19.05.2022 № 68 прийняте правомірно, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог про його скасування.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, оцінивши надані сторонами докази, суд встановив наступне.

17.05.2022 позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії не залежно від віку на пільгових умовах згідно ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

При розгляді заяви позивача, Головним управлінням до загального страхового стажу зараховано періоди роботи позивача загальною тривалістю 21 рік 9 місяців 2 дні.

Однак рішенням від 19.05.2022 № 68 позивачу відмовлено у призначенні пенсії, у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу.

Згідно рішення від 19.05.2022 № 68 до пільгового стажу не зараховано жодного періоду роботи позивача, оскільки ним не подано довідок з метою підтвердження пільгового стажу.

Що ж до загального страхового стажу, то до нього не зараховано:

- періоди роботи з 04.06.1996 по 30.07.1996, оскільки це період роботи не відповідає даті заповнення трудової книжки;

- з 15.04.1997 по 04.05.1997, оскільки виправлена дата наказу на звільнення;

- період навчання в Селидівському гірничому технікумі, оскільки в дипломі не зазначено дату початку навчання.

Не погоджуючись із рішенням від 19.05.2022 № 68, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Визначаючись стосовно позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

У спірних правовідносинах із 01.01.2004 таким законом є Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV.

Статтею 8 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до ст. 24 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Законом України від 03.10.2017 № 2148-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» внесено зміни до Закону від 09.07.2003 № 1058-IV та доповнено його розділом XIV-1 «Пенсійне забезпечення окремих категорій громадян».

Згідно з ч. 3 ст. 114 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років.

Аналіз ч. 3 ст. 114 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV на підставі якої позивач просив призначити йому пенсію дає підстави для висновку, що умовою реалізації цього права є:

- робота особи не менше 25 років на посадах за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України (Список робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1994 № 202);

- зайнятість особи повний робочий день на роботах згідно затвердженого Кабінетом Міністрів України Списком.

При цьому вік заявника не є істотною умовою для призначення пенсії на підставі ч. 3 ст. 114 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV адже вказаний вид пільгової пенсії призначається незалежно від віку.

Суд зауважує, що Розділ І «Підземні гірничі роботи в шахтах і на будівництві вугільних (сланцевих) шахт» Списку робіт і професій, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 202 від 31.03.1994, поширюється на усіх робітників, зайнятих протягом повного робочого дня на підземних роботах, керівників і спеціалістів підземних дільниць діючих і споруджуваних шахт для видобутку вугілля (сланцю).

Аналіз посад на яких працював позивач у спірні періоди дає підстави для висновку про належність їх до вказаного Списку.

До того ж пенсійним органом не ставиться під сумнів віднесення посад, на яких працював позивач, до відповідних посад за Списком. Рішення мотивоване виключно відсутністю підстав для зарахування спірних періодів роботи позивача до пільгового стажу з огляду на відсутність довідки, яка підтверджує пільговий стаж роботи.

Відповідач зазначає, що пільговий стаж підземної роботи позивача складає 0 років 0 місяців 0 днів. До пільгового стажу не зараховано жодного періоду роботи, оскільки заявником не подано довідок для підтвердження пільгового стажу.

При оцінці підстав прийняття спірного рішення суд керується такими мотивами.

Як видно із копії трудової книжки позивача у період із 02.10.1997 по 15.11.2007 він працював на посаді "електрослюсар підземний 4-го розряду" із повним робочим днем в шахті; з 27.11.2007 по 10.11.2008 працював на посаді "заступник механіка підземного"; з 17.11.2008 по 12.10.2009 працював на посаді "заступника механіка дільниці підземної"; з 22.10.2009 по 31.03.2010 працював на посаді "механік дільниці підземної" із повним робочим днем в шахті; з 10.05.2010 по 31.05.2013 працював на посаді "електрослюсар 4-го розряду підземний" з повним робочим днем в шахті; з 01.06.2013 по 08.12.2015 працював на посаді "електрослюсаря 4-го розряду підземного" з повним робочим днем в шахті; з 10.12.2015 по 24.05.2016 зайняття в навчальному пункті, робота на посаді "заступника механіка дільниці підземної" з повним робочим днем в шахті; з 03.08.2016 по 17.05.2022 (день звернення до відповідача) працює на посаді "електрослюсар 4-го розряду підземний" з повним робочим днем в шахті.

Дослідивши вказані записи у трудовій книжці позивача суд встановив, що лише два із них (з 27.11.2007 по 10.11.2008 та з 17.11.2008 по 12.10.2009) не містять відомостей про роботу позивача повний робочий день.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 62 Закону №1788-ХІІ основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У пунктах 1 та 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637) зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до п. 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.

Згідно з п. 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що саме трудова книжка працівника є пріоритетним документом, що підтверджує його стаж роботи.

Вказаний висновок узгоджується із правовими позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах від 05.12.2019 у справі № 235/805/17, від 06.12.2019 у справі № 663/686/16-а, від 06.12.2019 у справі № 500/1561/17, від 05.12.2019 по справі № 242/2536/16-а.

При цьому, надання уточнюючих довідок підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Відтак, враховуючи, що у трудовій книжці позивача відсутній запис про безпосередню зайнятість повний робочий день на роботах згідно Списку у період з 27.11.2007 по 10.11.2008 та з 17.11.2008 по 12.10.2009, суд доходить висновку, що орган Пенсійного фонду дійшов правильного висновку про необхідність підтвердження цього стажу відповідними довідками які уточнюють характер роботи.

Що ж до інших періодів, то суд зазначає, що внесені до трудової книжки позивача записи дозволяють стверджувати про зайнятість позивача повний робочий день на передбачених у Списку роботах.

Трудова книжка позивача містить відомості щодо наказів, на підставі яких ОСОБА_1 прийнято, переведено та звільнено з роботи, а також інші відомості внесення яких має істотне значення та є обов`язковим в силу Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29.07.1993 р.

Відомості, зазначені у трудовій книжці позивача та трудова книжка в цілому, як основний документ, що підтверджує стаж роботи, на переконання суду є належним і достатнім доказом, який засвідчує зайнятість позивача протягом інших спірних періоду на підземних гірничих роботах повний робочий день.

Тому, відповідачем протиправно не зараховано до стажу роботи позивача, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, періодів його роботи з 02.10.1997 по 15.11.2007; з 22.10.2009 по 31.03.2010; з 10.05.2010 по 31.05.2013; з 01.06.2013 по 08.12.2015; з 10.12.2015 по 24.05.2016; з 03.08.2016 по 17.05.2022.

Щодо незарахування періоду навчання позивача з 01.09.1993 по 23.06.1997 в Селидівському гірничому технікумі до страхового та пільгового стажу варто зазначити наступне.

Правовідносини щодо порядку зарахування до страхового стажу періодів навчання врегульовані Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII).

Норма статті 56 Закону № 1788-XII передбачає, що до стажу роботи зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Отже, цією нормою права передбачено зарахування часу навчання у перелічених навчальних закладах до загального стажу роботи.

Час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців (ч. 1 ст. 38 Закону України "Про професійно-технічну освіту" від 10.02.1998 № 103/98-ВР).

Таким чином, можливість зарахування часу навчання до трудового стажу, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, передбачена щодо професійно-технічних навчальних закладів та якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Щодо віднесення Селидівського гірничого технікуму до професійно-технічних навчальних закладів, суд зазначає, що відповідно до ст. 18 Закону України "Про професійно-технічну освіту" від 10.02.1998 № 103/98-ВР до закладів професійної (професійно-технічної) освіти належать, зокрема інші типи закладів освіти, що надають професійну (професійно-технічну) освіту або здійснюють професійне (професійно-технічне) навчання.

Таким чином Селидівський гірничий технікум відноситься до професійно-технічних навчальних закладів відповідно до Закону України "Про професійно-технічну освіту" від 10.02.1998 № 103/98-ВР.

Щодо працевлаштування в межах тримісячного строку після закінчення навчання, суд зазначає наступне.

Як вбачається із копії трудової книжки позивача у період із 01.09.1993 по 23.06.1997 ОСОБА_1 навчався в Селидівському гірничому технікумі (а.с. 27).

Відповідно до диплому НОМЕР_1 за результатом навчання позивачу присвоєно кваліфікацію "молодший спеціаліст гірничого техніка - електромеханіка". Дата закінчення навчального закладу - 23.06.1997.

У трудовій книжці позивача міститься запис № 10 згідно якого його прийнято на роботу за здобутою професією "електрослюсарем підземним 4-го розряду з повним підземним робочим днем в шахті" 02.10.1997 року.

Відтак, перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією перевищує три місяці, що виключає підстави для зарахування періоду навчання з 01.09.1993 по 23.06.1997 до стажу який дає право на призначення пільгової пенсії.

Відповідачем також не зараховано до загального страхового стажу позивача період роботи з 04.06.1996 по 30.07.1996, оскільки цей період не відповідає даті заповнення трудової книжки та період з 15.07.1997 по 04.05.1997, так як дата наказу про звільнення містить виправлення.

Відповідно до пункту 4 Постанови Кабінету міністрів України "Про трудові книжки працівників" від 27 квітня 1993 року № 301 відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці.

З аналізу вказаних норм випливає, що законодавством покладено обов`язок ведення трудових книжок на адміністрацію підприємств, тому її неналежне ведення не може позбавити позивача права на включення спірного періоду роботи до його страхового стажу і на отримання пенсії з врахуванням такого періоду.

Висновок узгоджується із усталеною практикою Верховного Суду.

Зокрема у постанові від 24.05.2018 (справа № 490/12392/16-а) Верховний Суд висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обчислення стажу при призначенні пенсії.

Тому, відповідачем протиправно не зараховано до страхового стажу періодів роботи позивача з 04.06.1996 по 30.07.1996 та з 15.07.1997 по 04.05.1997.

За таких обставин суд доходить висновку, що спірне рішення № 68 від 19.05.2022 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є протиправним оскільки ґрунтується на помилковому застосуванні пенсійного законодавства та неповному дослідженні поданих разом із заявою про призначення пенсії документів, а тому підлягає скасуванню.

З приводу вимоги зобов`язального характеру, то варто врахувати наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 245 КАС України, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

З огляду на відсутність підстав для зарахування до пільгового стажу позивача повного періоду його навчання із 01.09.1993 по 23.06.1997, та не підтвердження уточнюючими довідками періодів з 27.11.2007 по 10.11.2008 та з 17.11.2008 по 12.10.2009, загальна тривалість періоду його роботи на посадах за Списком робіт і професій, що затверджені Кабінетом Міністрів України становить менше 25 років.

За таких обставин немає підстав для висновку про дотримання позивачем усіх умов необхідних для призначення пільгової пенсії на підставі ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». А тому позовні вимоги про зобов`язання призначити обраний вид пенсії на пільгових умовах не можуть бути задоволені.

Відтак, позов підлягає задоволенню частково у спосіб визнання протиправним та скасування рішення від 19.05.2022 № 68 про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV та зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача та прийняти відповідне рішення, зарахувавши до пільгового стажу періоди роботи 02.10.1997 по 15.11.2007, з 22.10.2009 по 31.03.2010, з 10.05.2010 по 31.05.2013, з 01.06.2013 по 08.12.2015, з 10.12.2015 по 24.05.2016, з 03.08.2016 по 17.05.2022 та до страхового стажу періоди роботи з 04.06.1996 по 30.07.1996 та з 15.07.1997 по 04.05.1997.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позов задоволено частково судові витрати понесені позивачем у розмірі 992,40 грн. підлягають відшкодуванню в сумі 496,20 грн. тобто пропорційно розміру задоволених вимог за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 19.05.2022 № 68 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV та прийняти рішення з урахуванням висновків суду за результатами розгляду цієї справи, зарахувавши до пільгового стажу періоди роботи з 02.10.1997 по 15.11.2007, з 22.10.2009 по 31.03.2010, з 10.05.2010 по 31.05.2013, з 01.06.2013 по 08.12.2015, з 10.12.2015 по 24.05.2016, з 03.08.2016 по 17.05.2022 та зарахувавши до страхового стажу періоди роботи з 04.06.1996 по 30.07.1996 та з 15.07.1997 по 04.05.1997.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, сплачений ним при зверненні до суду судовий збір в розмірі 496,20 грн. (чотириста дев`яносто шість гривень 20 копійок).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 - АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ;

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області - вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21100, .

Суддя Богоніс Михайло Богданович