Справа № 420/23645/21
Суддя: Юхтенко Л.Р.
Дата ухвалення: 2022-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді: Юхтенко Л.Р.,

за участю секретаря судового засідання Приходько А.В.,

сторін:

від позивача ОСОБА_1 , за ордером,

від відповідача не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_2 ( НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС в Одеській області (, місцезнаходження: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5) про визнання протиправними та скасування податкових-повідомлень рішень,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду через канцелярію суду 26 листопада 2021 року надійшла позовна заява ОСОБА_2 ( НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС в Одеській області (, місцезнаходження: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5), в якій позивач просив:

- Визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення № -1553/2017 від 19.02.2021 року, № -1553/2018 від 19.02.2021 року, № -1553/2019 від 19.02.2021 року, № -1553/2020 від 19.02.2021 року та № -1553 від 01.04.2021 року.

Ухвалою суду від 30 грудня 2021 року після усунення виявлених недоліків, позивачу поновлено строк звернення до суду та позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження, розпочато підготовче провадження та призначено підготовче засідання.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що отримав від Головного управління ДПС в Одеській області податкові повідомлення-рішення від 19.02.2021 року та 01.04.2021 року (надалі, у тому числі ППР). Вказаними ППР рахується податкова заборгованість за платежем: орендна плата з фізичних осіб на загальну суму 478063,14 грн.

Позивач вважає вказані ППР прийнятими з порушенням вимог чинного законодавства та такими, що підлягають скасуванню, з огляду на таке.

Так, між позивачем та Одеською міською радою (далі - ОМР) 14.05.2007 року було укладено договір оренди землі. Відповідно до цього договору, позивачу в оренду була передана земельна ділянка площею 1276 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 , на строк до 12.08.2054 року.

У зв`язку з виникненням спору щодо припинення правовідносин за вказаним договором в грудні 2019 року ФОП ОСОБА_2 звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом до ОМР, та в межах розгляду справи № 916/3591/19, Господарським судом Одеської області було зроблено висновок, що правовідносини між попереднім власником нерухомого майна та орендодавцем є припиненими з дати відчуження об`єкту нерухомості у зв`язку із фактом відчуження майна, а також, що правовідносини за договором оренди землі від 14.07.2007 року між ОФП ОСОБА_2 та відповідачем є припиненими в силу закону у зв`язку із відчуженням об`єкту нерухомості на користь ТОВ «КВАРД ПРОЕКТ».

Вказане рішення суду набрало законної сили 07.08.2020 року.

На думку позивача, наведені та встановлені у рішенні суду по справі № 916/3591/19 обставини не належать доказуванню у цій справі.

Позивач зазначає, що відповідно до п.п.14.1.73 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (надалі ПК України), землекористувачі юридичні та фізичні особи, яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди. Підпунктом 270.1.1 п. 270.1 ст. 270 ПК України передбачено, що об`єктом оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні та відповідно до п. 288.3 ст. 288 ПК України об`єктом оподаткування є земельні ділянка, надана в оренду.

Таким чином, позивач вважає, що відсутні підстави у відповідача для складання податкових повідомлень-рішень, адже позивач не був користувачем земельної ділянки з 2013 року.

Відповідачем, у свою чергу, 25.01.2022 року (вхід. № 5237/22) та 02.02.2022 року (вхід. № 6846/22) через канцелярію суду надано відзиви на позовну заяву, відповідно до яких представник заперечує проти заявлених позовних вимог з огляду на таке.

Так, на виконання вимог податкового законодавства Департаментом комунальної власності ОМР був наданий лист до ГУ ДПС в Одеській області від 21.01.2021 року, щодо переліку існуючих договорів оренди землі станом на 01.01.2021 року.

Відповідно до цього переліку, між ОМР та ФОП ОСОБА_2 укладено договір оренди земельної ділянки від 14.05.2007 року строком до 12.08.2054 року, який станом на теперішній час вважається дійсним.

Проте фізичною особою ОСОБА_2 10.08.2020 року були надані уточнюючі податкові декларації з орендної плати за землю, згідно з яких платник самостійно зменшив свої податкові зобов`язання зі сплати податку за 2017-2020 роки.

Головним управлінням було направлено запит до ОМР з проханням надати інформацію, чи є дійсним договір.

Відповідно до наданої відповіді Департамент комунальної власності Одеської міської ради повідомив, що рішенням Господарського суду Одеської області від 02.07.2020 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОМР про визнання правовідносин за договором оренди землі припиненими відмовлено, а тому вказаний договір на теперішній час є дійсним.

Відповідно до ст. 288 ПК України, підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Тому Головне управління ДПС в Одеській області вважає, що сформовані податкові повідомлення рішення:

- № -1553/2017 від 19.02.2021 року, на суму 45100,30 грн. за 2017 рік;

- № -1553/2018 від 19.02.2021 року, на суму 108240,71 грн. за 2018 рік;

- № -1553/2019 від 19.02.2021 року, на суму 108240,71 грн. за 2019 рік;

- № -1553/2020 від 19.02.2021 року, на суму 108240,71 грн. за 2020 рік;

- № -1553 від 01.04.2021 року на суму 108240,71 грн. за 2021 рік, є правомірними.

Таким чином, представник відповідача вважає, що Головне управління діяло в межах повноважень та у спосіб передбачений законом, а тому винесені податкові повідомлення-рішення є правомірними та скасуванню не підлягають.

07.02.2022 року від відповідача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої позивач наполягав на задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що Господарським судом Одеської області відмовлено у позові по справі № 916/3591/19 не з причини того, що договір є чинним, а з причин того, що мої права вже захищені законом та не потребують додаткового захисту.

Заперечень на відповідь на відзив до суду не надходило.

Ухвалою від 14 лютого 2022 року продовжено строк підготовчого провадження ще на 30 днів та відкладено підготовче засідання на 10.03.2022 року.

У зв`язку з веденням воєнного стану в Україні, судове засідання, призначене на 10 березня 2022 року не відбулося та не призначено дату наступного судового засідання через існуючу загрозу життю та здоров`ю людей.

Ухвалою, що занесена до протоколу підготовчого провадження від 27.07.2022 року підготовче провадження закрито та призначено розгляд справи по суті на 11.08.2022 року.

На відкрите судове засідання з`явився представник позивача. Представник відповідача не з`явився, про причини не з`явлення суд не повідомив.

У вступному слові представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги танаполягав на їх задоволенні.

Вивчивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги, докази, якими вони підтверджуються, суд встановив таке.

Так, між Одеською міською радою (орендодавець) та ФОП ОСОБА_2 (орендар) 14.05.2007 року було укладено договір оренди землі, відповідно до умов якого орендодавець на підставі Закону України «Про оренду землі» та рішення Одеської міської ради № 383-V від 29.06.2006 року надає за рахунок земель міста, а орендар приймає у строкове, платне володіння, користування земельну ділянку, площею 1276 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , згідно із планом земельної ділянки, якій є невід`ємною частиною договору (а.с.18-25).

На земельній ділянці розташована будівля літера «Д», яка належить ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу (п.2.2 Договору).

Договір укладено терміном до 12.08.2054 року (п. 3.1 Договору).

Орендна плата на земельну ділянку площею 1276 кв.м. розрахована у розмірі 8 відсотків від нормативної грошової оцінки цієї земельної ділянки (п.4.1 Договору).

Передача земельної ділянки орендарю здійснюється у 3-денний термін після державної реєстрації цього договору за актом приймання-передачі (п.6.3 Договору).

Відповідно до п. 9.4.6 Договору, орендар зобов`язаний повідомити в тижневий термін орендодавця про відчуження будинків і споруд (або їх частин) розташованих на переданій в оренду земельній ділянці, переоформити документи на право подальшого користування земельною ділянкою, а також повідомити нового власника придбаних будівель чи споруд (їх частин) про необхідність оформлення відповідних документів на право оренди. До переоформлення міською радою прав третіх осіб на користування земельною ділянкою, зазначеною в п.1 Договору, або її частиною (при переході права власності на будинок, споруду або їх частини) орендна плата за земельну ділянку сплачується орендарем за всю ділянку у повному обсязі.

Дія договору припиняється у разі: закінчення строку, на який було укладено; придбання орендарем земельної ділянки у власність; викуп земельної ділянки для суспільних потреб або примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку встановленому законом (п. 12.5 Договору).

Також відповідно до п. 12.2. цього Договору, цей договір може бути достроково розірвано за взаємною згодою сторін. На вимогу однієї із сторін може бути достроково розірваний за рішенням суду у разі невиконання сторонами їх обов`язків, передбачених Законом України «Про оренду землі», цим договором, у разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке суттєво перешкоджає передбаченому договором використанню земельних ділянок, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Також умовами договору передбачено, що після припинення дії договору Орендар повертає Орендодавцеві земельну ділянку у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду (п. 7.1. Договору).

Суд встановив, що згідно з акту від 17.11.2006 року орендодавець передав, а орендар прийняв, на виконання рішення Одеської міської ради №383-V від 29.09.2006р. та на підставі акту визначення меж земельної ділянки в натурі, земельну ділянку площею 0,1276 га, за адресою: АДРЕСА_2 , в оренду терміном до 12.08.2054р. для експлуатації та обслуговування медичного центру (а.с.26).

У позовній заяві позивач зазначив, що ним відчужено об`єкт нерухомості, якій розташований на земельній ділянці.

Також, суд встановив, що ФОП ОСОБА_2 звернувся до Господарського суду Одеської області з позовними вимогами до Одеської міської ради про визнання правовідносин за договором оренди землі від 14.05.2007 року припиненими для ФОП ОСОБА_2 з 07.08.2013 року (справа № 916/3591/19).

За результатами розгляду справи 02.07.2020 року Господарським судом Одеської області було ухвалено рішення, яким у задоволенні позовних вимог ФОП ОСОБА_2 відмовлено (а.с.27-40).

У цьому рішенні суду встановлено, що рішення установчих зборів засновників ТОВ «КВАДР-ПРОЕКТ» оформлено протоколом №1 від 15.02.2013р. При цьому, із зазначеного протоколу вбачається, що ОСОБА_2 , як засновник та єдиний учасник товариства, створив та наділив ТОВ «КВАДР-ПРОЕКТ» статутним капіталом у розмірі 78 800 тис. грн., який складається із внеску учасника у вигляді нерухомого майна, а саме: будівлі під літ. «Д», загальною площею 242,4 кв.м., що розташована в АДРЕСА_2 , огородження №19,20,22,33,34, мостіння - І. Будівля розташована на земельній ділянці площею 1276 кв.м., наданій в оренду згідно договору оренди землі.

Згідно п. 8.2. Статуту, статутний капітал Товариства складається із наступних внесків учасників - майнового внеску ОСОБА_2 , у розмірі 78 800,00 грн., який формується у вигляді нерухомого майна, а саме: будівля під літ. «Д» загальною площею 242,4 кв.м., що розташована в АДРЕСА_2 , огородження №19,20,22,33,34, мостіння - І. Будівля розташована на земельній ділянці площею 1276 кв.м., наданій в оренду згідно договору оренди землі, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Фуфаєвою О.О. 06.07.2004 р. за реєстровим №771.

Згідно акту прийому - передачі № 1 від 20.06.2013р. ОСОБА_2 , передав до статутного (складеного) капіталу ТОВ "КВАДР- ПРОЕКТ" будівлю під літ "Д" загальною площею 242,4 кв.м, що розташована в АДРЕСА_2 , огородження №19,20,22,33,34, мостіння - І.

Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 07.08.2013р., виданого Реєстраційною службою Одеського міського управління юстиції Одеської області, індексний номер: 7674811, за ТОВ «Квадр - Проект» зареєстровано право приватної власності на будівлю за адресою: в АДРЕСА_2 , загальною площею 242,4 кв.м.

Також у рішенні по справі № 916/3591/19 зроблені такі висновки:

<…У разі переходу права власності на нерухомість заміна орендаря земельної ділянки у відповідному чинному договорі оренди землі відбувається автоматично, в силу прямої норми закону, не залежно від того, чи відбулося документальне переоформлення орендних правовідносин шляхом внесення змін у договір стосовно орендаря, оскільки переоформлення лише формально відображає те, що прямо закріплено в законі.

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що правовідносини за договором оренди землі від 14.05.2007р. між ОСОБА_2 та відповідачем є припиненими в силу закону - у зв`язку із відчуженням об`єкту нерухомості на користь ТОВ «КВАДР ПРОЕКТ».

Враховуючи викладені вище обставини та висновки суду щодо припинення спірного договору оренди для ОСОБА_2 в силу закону, суд вважає необґрунтованими твердження відповідача про продовження дії оспорюваного договору внаслідок вчинення позивачем дій з оплати орендної плати.

Також суд не приймає до уваги посилання відповідача на наявний у позивача обов`язок зі сплати орендної плати у зв`язку із належністю з 17.03.2017р. ОСОБА_2 , як фізичній особі, на праві приватної власності нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку, який, за твердженнями учасників справи, знаходиться на земельній ділянці, що була передана позивачу за договором оренди землі від 14.05.2007 року-оскільки згідно норм чинного законодавства не передбачено виникнення прав на земельну ділянку у одного із співвласників багатоквартирного будинку, та відповідно, не передбачено обов`язку сплати орендної плати за земельну ділянку, на якій розміщено багатоповерховий будинок, одним із співвласників такого будинку.

Разом з тим, суд зазначає, що позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною вимогою про визнання припиненими правовідносин оренди землі з дати відчуження об`єкта нерухомості, тобто з 07.08.2013 року, посилаючись, при цьому, на положення законодавства, які прямо передбачають припинення таких правовідносин по факту відчуження майна.

Положеннями п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, а в силу вимог ч. 1 ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За змістом ст. 15 та 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання або оспорювання.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Суд доходить висновку, що заявлений ОСОБА_2 позов фактично містить у собі вимогу про встановлення судом факту, що має юридичне значення (припинення правовідносин у силу закону), та не стосується захисту права цивільного, тобто задоволення такої вимоги не є ефективним способом захисту прав позивача, які вже захищені законом та не потребують додаткового захисту шляхом встановлення та визнання такого факту судом...>

Також, суд встановив, що Головним управлінням ДПС в Одеській області на підставі наданих Департаментом комунальної власності ОМР даних про укладені договори оренди, було сформовано податкові повідомлення-рішення, якими визначено суми податкового зобов`язання за платежем: орендна плата з фізичних осіб:

- № -1553/2017 від 19.02.2021 року, на суму 45100,30 грн за 2017 рік;

- № -1553/2018 від 19.02.2021 року, на суму 108240,71 грн. за 2018 рік;

- № -1553/2019 від 19.02.2021 року, на суму 108240,71 грн. за 2019 рік;

- № -1553/2020 від 19.02.2021 року, на суму 108240,71 грн. за 2020 рік;

- № -1553 від 01.04.2021 року на суму 108240,71 грн. за 2021 рік. (а.с.9-13).

Матеріалами справи підтверджено, що адвокатом позивача було направлено на адресу Головного управління ДПС в Одеській області адвокатський запит з вимогою повідомити за яким саме договором/договорами оренди ОСОБА_2 нараховано орендну плату (а.с.14).

У відповіді на запит Головне управління повідомило позивача, що згідно з ст. 288.1 ПК України Департаментом комунальної власності ОМР було надано лист від 21.01.2021 року, щодо переліку існуючих договорів оренди землі станом на 01.01.2021 року, відповідно до якого, між ОСОБА_2 та ОМР укладено договір орендної плати за землю від 14.05.2007 року строком до 12.08.2054 року, який є дійсним на теперішній час, узв`язку зчим, було сформовано ППР.

Не погодившись з отриманими податковими повідомленнями-рішеннями позивач звернувся до суду з даним позовом.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не належать задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до статті 206 Земельного кодексу України, використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Відповідно до пп.16.1.4 п.16.1 ст. 16 ПК України, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з п. 36.1 ст. 36 ПК України, податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Згідно з пп. 269.1.2. п. 269.1 статті 269 Податкового кодексу України, в редакції чинної на час виникнення спірних правовідносин (далі - ПК України), платники податку: землекористувачі.

Приписи пп. 270.1.1. п. 270.1. статті 270 ПК України закріплюють, що об`єктами оподаткування земельним податком є: земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.

Відповідно до ст. 285 ПК України, базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік (п. 285.1. ст. 285 ПК України); базовий податковий (звітний) рік починається 1 січня і закінчується 31 грудня того ж року (для новостворених підприємств та організацій, а також у зв`язку із набуттям права власності та/або користування на нові земельні ділянки може бути меншим 12 місяців) (п. 285.2. ст. 285 ПК України).

Згідно з п. 286.1. ст. 286 ПК України, підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.

У разі подання платником податку до контролюючого органу правовстановлюючих документів на земельну ділянку, відомості про яку відсутні у базах даних інформаційних систем центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, сплата податку фізичними та юридичними особами здійснюється на підставі поданих платником податку відомостей до отримання контролюючим органом інформації про перехід права власності на об`єкт оподаткування.

Платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму плати за землю щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають до відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов`язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається витяг із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, а надалі такий витяг подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі (п.286.2 ст. 286 ПК України).

Пунктом 287.1 статті 287 ПК України передбачено, що власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

Відповідно до п. 287.6. ст. 287 ПК України, при переході права власності на будівлю, споруду (їх частину) податок за земельні ділянки, на яких розташовані такі будівлі, споруди (їх частини), з урахуванням прибудинкової території сплачується на загальних підставах з дати державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку.

Відповідно до п. 288.1. ст. 288 ПК України, підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого подавати контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік, та інформувати відповідний контролюючий орган про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни.

Форма надання інформації затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики.

Договір оренди земель державної і комунальної власності укладається за типовою формою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Платником орендної плати є орендар земельної ділянки (п. 288.2 ст. 288 ПК України). Об`єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду (п. 288.3 ст. 288 ПК України).

Згідно з п. 288.4. ст. 288 ПК України, розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що для цілей оподаткування земельним податком особа повинна мати статус землевласника чи землекористувача, набутого в порядку, встановленому Земельним кодексом України.

У розумінні положень п.п. 14.1.72, 14.1.73 п. 14.1 ст. 14, п.п. 269.1.1, 269.1.2 п. 269.1, п. 269.2 ст. 269, п.п. 270.1.1, 270.1.2 п. 270.1 ст. 270, п. 287.6 ст. 287, 288 ПК України платником земельного податку є власник земельної ділянки або землекористувач, якими може бути фізична чи юридична особа. Обов`язок сплати цього податку для його платника виникає з моменту набуття (переходу) в установленому законом порядку права власності на земельну ділянку чи права користування нею і триває до моменту припинення (переходу) цього права.

Так, суд встановив та матеріалами справи підтверджено, що між Одеською міською радою (орендодавець) та ФОП ОСОБА_2 (орендар) 14.05.2007 року було укладено договір оренди землі, відповідно до умов якого орендодавець на підставі Закону України «Про оренду землі» та рішення Одеської міської ради № 383-V від 29.06.2006 року надає за рахунок земель міста, а орендар приймає у строкове, платне володіння, користування земельну ділянку, площею 1276 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , згідно із планом земельної ділянки, якій є невід`ємною частиною договору.

На земельній ділянці розташована будівля літера «Д», яка належить ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу (п.2.2 Договору). Договір укладено терміном до 12.08.2054 року (п. 3.1 Договору).Орендна плата на земельну ділянку площею 1276 кв.м. розрахована у розмірі 8 відсотків від нормативної грошової оцінки цієї земельної ділянки (п.4.1 Договору).Передача земельної ділянки орендарю здійснюється у 3-денний термін після державної реєстрації цього договору за актом приймання-передачі (п.6.3 Договору).

Згідно з акту від 17.11.2006 року орендодавець передав, а орендар прийняв, на виконання рішення Одеської міської ради №383-V від 29.09.2006р. та на підставі акту визначення меж земельної ділянки в натурі, земельну ділянку площею 0,1276 га, за адресою: АДРЕСА_2 , в оренду терміном до 12.08.2054р. для експлуатації та обслуговування медичного центру (а.с.26).

Позивач посилається на те, що дія договору оренди припинена в силу закону, оскільки будівля літера «Д», яка належала ОСОБА_2 ним відчужена, а тому він не зобов`язаний сплачувати орендну плату за землю.

Суд не погоджується з такими доводами позивача, з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 204 Цивільного кодексу України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Суду не надано докази визнання цього договору недійсним.

Також умовами договору та Законом України «Про оренду землі» передбачені підстави припинення дії договору чи його розірвання за згодою сторін чи за вимогою однієї із сторін за рішенням суду. Проте так докази суду також не надані.

Відповідно до ст. 34 Закону України «Про оренду землі», у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця.

У разі невиконання орендарем обов`язку щодо умов повернення орендодавцеві земельної ділянки орендар зобов`язаний відшкодувати орендодавцю завдані збитки.

Такі самі умови передбачені договором оренди землі.

Суду також не надано докази щодо повернення земельної ділянки орендодавцю.

Відповідно до ч. 1 ст.629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до п. 9.4.6 Договору, орендар зобов`язаний повідомити в тижневий термін орендодавця про відчуження будинків і споруд (або їх частин) розташованих на переданій в оренду земельній ділянці, переоформити документи на право подальшого користування земельною ділянкою, а також повідомити нового власника придбаних будівель чи споруд (їх частин) про необхідність оформлення відповідних документів на право оренди. До переоформлення міською радою прав третіх осіб на користування земельною ділянкою, зазначеною в п.1 Договору, або її частиною (при переході права власності на будинок, споруду або їх частини) орендна плата за земельну ділянку сплачується орендарем за всю ділянку у повному обсязі.

Вказаний договір був підписаний обома сторонами, а тому, можна дійти висновку, що сторони погодили всі умови передбачені договором.

Таким чином, відповідно до п. 9.4.6 Договору позивач був зобов`язаний повідомити орендодавця про відчуження будинку та переоформити документи на право подальшого користування земельною ділянкою, чого зроблено не було.

Також суд звертає увагу на приписи п. 288.4. ст. 288 ПК України, відповідно до яких розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.

У частинах 1 та 2 статті 120 ЗК України встановлено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

На думку суду, текстуальний аналіз ст. 120 ЗК України слів: «переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача» означає, що новий власник будинку має право на укладання договору оренди землі на тих самих умовах та в тому ж обсязі.

За умовами договору оренди землі позивач взяв на себе зобов`язання переоформити документи на право подальшого користування земельною ділянкою, а також повідомити нового власника придбаних будівель чи споруд (їх частин) про необхідність оформлення відповідних документів на право оренди, та взяв на себе зобов`язання до переоформлення міською радою прав третіх осіб на користування земельною ділянкою, зазначеною в п.1 Договору, або її частиною (при переході права власності на будинок, споруду або їх частини) сплачувати орендну плату за земельну ділянку за всю ділянку у повному обсязі (п. 9.4.6 Договору).

На доводи позивача щодо врахування висновків, викладених у рішенні Господарського суду в Одеській області по справі № 916/3591/19 від 02.07.2020 року, як на обставини, що не належать доказуванню відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України, суд зазначає, таке.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Проте відповідно до ч. 5 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Головне управління ДПС в Одеській області не брало участі у розгляді справи № 916/3591/19, а отже відповідач має право на спростування наведених у рішенні обставин.

Суд вважає, що відповідачем спростовані обставини, що встановлені рішенням суду по справі № 916/3591/19, оскільки спірні правовідносини регулюються Податковим кодексом України та контролюючий орган має виходити з підстав нарахування податку передбачені цим кодексом.

Наведені вище приписи Податкового кодексу України доводять, що платником орендної плати є орендар земельної ділянки (п. 288.2 ст. 288 ПК України), об`єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду (п. 288.3 ст. 288 ПК України), а розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем (п. 288.4. ст. 288 ПК України).

Також ПК України передбачено, що платник податку має надати документи на підтвердження переходу прав власності на об`єкт оподаткування.

Так, у разі подання платником податку до контролюючого органу правовстановлюючих документів на земельну ділянку, відомості про яку відсутні у базах даних інформаційних систем центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, сплата податку фізичними та юридичними особами здійснюється на підставі поданих платником податку відомостей до отримання контролюючим органом інформації про перехід права власності на об`єкт оподаткування.

Також ПК України передбачено, що відповідно до п. 287.6. ст. 287 ПК України, при переході права власності на будівлю, споруду (їх частину) податок за земельні ділянки, на яких розташовані такі будівлі, споруди (їх частини), з урахуванням прибудинкової території сплачується на загальних підставах з дати державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку.

Проте контролюючому органу не надано документи щодо переходу права користування земельної ділянки, відповідно до даних державного земельного кадастру.

Тому суд доходить висновку, що Головним управлінням ДПС в Одеській області спростовані обставини встановлені у рішенні Господарського суду в Одеській області по справі № 916/3591/19 від 02.07.2020 року.

Оцінивши надані сторонами доводи та вказані норми законодавства, суд доходить висновку, що контролюючим органом правомірно сформовано податкові повідомлення-рішення за не сплату орендної плати з фізичних осіб, а тому позовні вимоги позивача про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № -1553/2017 від 19.02.2021 року, № -1553/2018 від 19.02.2021 року, № -1553/2019 від 19.02.2021 року, № -1553/2020 від 19.02.2021 року та № -1553 від 01.04.2021 року є необґрунтованими та не належать задоволенню.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ч.1 ст.90 цього ж Кодексу, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві вимоги позивача є необґрунтованими, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Щодо судового збору, то відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки у задоволенні позову відмовлено, сплачений позивачем судовий збір поверненню не підлягає.

У зв`язку з тим, що судові витрати пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз в цій справі відсутні, жодні судові витрати не належать стягненню з позивача на користь відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6, 12, 72, 77,90, 139, 246, 255,295,297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_2 ( НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС в Одеській області (, місцезнаходження: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5) про визнання протиправними та скасування податкових-повідомлень рішень, - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст.ст. 295,297 КАС України, з урахуванням п.п.15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України, п. 3 розділу УІ Прикінцевих положень КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Повний текст рішення виготовлено та підписано « 17» серпня 2022 року.

Суддя Л.Р. Юхтенко

.