Справа № 620/3523/22
Суддя: Скалозуб Ю.О.
Дата ухвалення: 2022-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 серпня 2022 року Чернігів Справа № 620/3523/22

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Скалозуба Ю.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області
провизнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
У С Т А Н О В И В:

У провадженні Чернігівського окружного адміністративного суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 (далі також ОСОБА_1 , позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі - ГУ ПФУ, відповідач), про визнання протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу у призначенні пенсії за віком; зобов`язання відповідача зарахувати позивачу до загального стажу період ведення підприємницької діяльності з 26.01.2001 по 29.12.2006, також період роботи у Григорівській дільничній лікарні з 06.06.1996 по 01.12.1998; зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком, зарахувавши до його стажу періоди ведення підприємницької діяльності з 26.01.2001 по 29.12.2006, також період роботи у Григорівській дільничній лікарні з 06.06.1996 по 01.12.1998 та призначити пенсію за віком з 02.11.2021.

В обґрунтування позову зазначено, що позивач із досягненням 60 -річного віку звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком, однак йому було відмовлено у зв`язку з тим, що в реєстрі застрахованих осіб відсутня сплата страхових внесків за період ведення підприємницької діяльності, а також те, що в уточнюючій довідці відсутня дата прийняття на роботу. Вважає такі дії відповідача протиправними, оскільки періоди ведення підприємницької діяльності з 26.01.2001 по 29.12.2006 включаються до страхового стажу, оскільки факт сплати страхових внесків підтверджується довідкою Бахмацької МДПІ від 27.07.2007. Щодо періоди роботи водієм у лікарні, то дата прийняття на посаду водія міститься в трудовій книжці. За таких обставин просить позов задовольнити повністю.

Ухвалою суду від 26.05.2022 провадження у справі відкрито, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому позов не визнає, оскільки згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу у позивача відсутня сплата страхових внесків за період підприємницької діяльності з 26.01.2001 по 29.12.2006 у системі персоніфікованого обліку, тому підстави зарахування зазначеного періоду до стажу відсутні. Крім того, в уточнюючій довідці КНП Бахмацький районний центр первинної медико-санітарної допомоги Бахмацької районної ради Чернігівської області від 30.07.2021 відсутня інформація щодо прийняття на роботу ОСОБА_1 .

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Позивач в період з 06.06.1996 по 01.12.1998 працював водієм швидкої допомоги в Григорівській дільничній лікарні, що підтверджується копією трудової книжки (а.с. 6-7, запис №9 та №10), довідки КНП Бахмацький районний центр первинної медико-санітарної допомоги Бахмацької районної ради Чернігівської області №01-03/479 від 30.07.2021 (а.с. 9), довідки про заробітну плату для обчислення пенсії від 30.09.2021 № 01-03/619, в якій містяться відомості про нараховану заробітну плату позивача в спірний період (а.с. 10).

Позивач в період з 26.01.2001 по 29.12.2006 перебував на обліку в Бахмацькій ДПІ як фізична особа - підприємець, що підтверджується довідкою Головного управління ДПС у Чернігівській області від 20.07.2021 (а.с. 11).

Відповідно до довідки податкового органу №624/17-013/ від 27.07.2007, складеної за результатами позапланової документальної перевірки дотримання вимог податкового та валютного законодавства суб`єктом господарювання ОСОБА_1 , останній в період з 01.01.2004 по 29.12.2006 заборгованості перед бюджетом по сплаті податків пов`язаних зі здійсненням підприємницької діяльності не має (а.с. 12-13).

02.11.2021 ОСОБА_1 звернувся до відповідача про призначення пенсії та рішенням Головного управління Пенсійного фонду в Чернігівській області №28 від 04.11.2021 позивачу відмовлено в призначенні пенсії, оскільки за доданими документами до страхового стажу не зарахований період роботи з 06.06.1996 по 01.12.1998 водієм швидкої допомоги в Григорівській дільничній лікарні, оскільки в уточнюючій довідці №01-03/479 від 30.07.2021 відсутні відомості про початок роботи. Даний період потребує уточнення. До стажу частково зараховано період роботи з 01.01.1998 по 31.12.1998 на підставі даних персоніфікованого обліку. Страховий стаж обрахований відповідачем становить 23 роки 9 місяців 21 день (а.с. 19).

На звернення позивача від 14.12.2021 ГУ ПФУ листом від 18.01.2022 надало відповідь (а.с. 17-18), в якій зокрема міститься інформація, що документи щодо сплати збору на обов`язкове пенсійне страхування за період до 2004 року відсутні. Від ОСОБА_1 надійшли кошти від розмежування єдиного податку:

- в 2004 році: 08.01.2004 - 25,20 грн; 26.03.2004 - 25,20 грн; 22.06.2004 - 25,20 грн; 17.09.2004 - 25,20 грн; 08.12.2004 - 25,20 грн;

- в 2005 році: 21.06.2005 - 25,20 грн; 19.09.2005 - 25,20 грн; 19.12.2005 - 25,20 грн;

- в 2006 році: 20.03.2006 - 25,20 грн; 23.06.2006 - 25,20 грн; 04.10.2006 - 25,20 грн.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся за їх захистом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV(далі - Закон №1058-IV).

Громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж мають право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи (стаття 8 Закону №1058-IV).

Статтею 1 Закону № 1058-IVвизначено, що страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до ст. 11 Закону №1058-IV, загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають в т.ч.: громадяни України, іноземці (якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України) та особи без громадянства, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, створених відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, у філіях, представництвах, відділеннях та інших відокремлених підрозділах цих підприємств та організацій, у громадських об`єднаннях, у фізичних осіб - підприємців, осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, та в інших фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або працюють на інших умовах, передбачених законодавством, або виконують роботи (надають послуги) на зазначених підприємствах, в установах, організаціях чи у фізичних осіб за договорами цивільно-правового характеру; фізичні особи - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Відповідно до ст. 20 Закону №1058-IV страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюється у натуральній формі.

Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Згідно з ст. 24 Закону №1058-IVстраховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною 1 ст. 26 Закону №1058-IV встановлено, що починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років.

Крім того, постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2018 №793 доповнено пункт 4 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, новим абзацом, зокрема: періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, з 1 січня 1998 р. по 31 грудня 2003 р. зараховуються до трудового стажу фізичних осіб - підприємців на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності, а з 1 січня 2004 р. по 31 грудня 2017 р. за бажанням особи - за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів.

Тобто, вказаними змінами законодавець передбачив зарахування як до трудового так і до страхового стажу фізичних осіб - підприємців періоди провадження ними господарської діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, незалежно від сум сплачених ними страхових внесків (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).

Як вже зазначено вище, підприємці при досягненні пенсійного віку мають право на призначення пенсії за віком, проте зарахування підприємницької діяльності до страхового стажу залежить від того, яку систему оподаткування використовував приватний підприємець до виходу на пенсію. Відповідно до цього законодавець визначав перелік документів, які підтверджують зарахування стажу у певні періоди.

Згідно з пп. 1 п. 3-1 розділу XV Перехідні положення Закону №1058-IV (з внесеними змінами Законом № 2148-VIII від 03.10.2017), чинним з 01.01.2018 до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із ст. 26 цього Закону включаються періоди ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку:

- з 01.01.1998 по 30.06.2000 включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності;

- з 01.07.2000 по 31.12.2017 включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).

Відповідно до п. 4 Порядку №637 періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, з 01.01.1998 по 31.12.2003 зараховуються до трудового стажу фізичних осіб-підприємців на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності, а з 01.01.2004 по 31.12.2017 за бажанням особи - за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів.

За приписами пп. 2 п. 2.1 розділу П Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846 (далі - Порядок № 22-1), до заяви про призначення пенсії за віком додаються зокрема документи: документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637.

За період роботи, починаючи з 01.01.2004, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку (далі - відділ персоніфікованого обліку), надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18.06.2014 № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08.07.2014 за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27.03.2018 № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення.

Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності, крім осіб, які здійснювали підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування, з 01.07.2000 підтверджується довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01.01.2004 підтверджується спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, а з 01.01.2004 - довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Для визначення права на призначення пенсії за віком згідно зі статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за період ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку з 01.01.1998 по 30.06.2000 включно надається довідка про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності.

Отже, з аналізу наведених положень слідує, що до страхового стажу включаються період здійснення особою підприємницької діяльності, за певних умов, а саме з 01.01.2004 по 31.12.2017 періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування зараховуються до страхового стажу за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів, що підтверджується довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку (за формою 5-ОК).

Для зарахування до страхового стажу періоду здійснення фізичною особою підприємницької діяльності на загальній системі оподаткування необхідно підтвердити сплату страхових внесків за цей період, зокрема доказом сплати є довідка із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку (за формою 5-ОК).

Оформлення такої довідки за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18.06.2014 № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08.07.2014 за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27.03.2018 № 8-1) є обов`язковим відповідно до пункту 2.1. розділу ІІ Порядку № 22-1.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 22 Закону № 1058-IVпередбачено, що відомості, що містяться в системі персоніфікованого обліку, використовуються виконавчими органами Пенсійного фонду для підтвердження участі застрахованої особи в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, обчислення страхових внесків, визначення права застрахованої особи або членів її сім`ї на отримання пенсійних виплат згідно з цим Законом, визначення розміру, перерахунку та індексації пенсійних виплат, передбачених цим Законом.

Абзацом 5 ч. 1 ст. 40 Закону № 1058-IVвизначено, що заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 01.07.2000 враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 01.07.2000 - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Такі висновки суду відповідають правовій позиції Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, викладеній у постанові від 26.10.2018 у справі №643/20104/15-а, де суд констатував, що належними доказами, якими підприємець може підтвердити свій стаж можуть бути документи про сплату страхових внесків, а саме до 01 липня 2000 року - довідка Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків, після 01 липня 2000 року - довідка із бази даних реєстру зарахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач в період з 26.01.2001 по 29.12.2006 був зареєстрований як фізична особа - підприємець та перебував на спрощеній системі оподаткування та мав свідоцтво про сплату єдиного податку (а.с. 11, 13).

Відповідач у свою чергу зазначає, що у базі даних реєстру застрахованих осіб відсутня інформація про сплату позивачем страхових внесків у спірний період, що підтверджується даними реєстру застрахованих осіб, доданих позивачем до позову (а.с. 14-15).

Верховною Радою України 04.07.2013 р. прийнято Закон України № 406-VII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи в Україні", яким внесено зміни до Закону України від 08.07.2010 р. № 2464 «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 2464) в частині повноважень Міндоходів.

Так, з 01.10.2013 функції з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування перейшли до органів Міндоходів в повному обсязі.

Повноваження Пенсійного Фонду України щодо адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у частині прийняття та обробки звітних форм з ЄВС та обліку сплати ЄВС продовжено до 30 вересня 2013 року.

Порядок застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності в період провадження підприємницької діяльності позивачем був передбачений Указом Президента України N 727/98 Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб`єктів малого підприємництва.

Для фізичних осіб - суб`єктів малого підприємництва ставки єдиного податку для самостійного здійснення підприємницької діяльності встановлюються місцевими радами у фіксованому розмірі, залежно від виду діяльності, в межах від 20 до 200 грн. на місяць (ст. 2 Указу N 727/98 ( 727/98 ).

Статтею 2 Указу N 727/98 ( 727/98 ) визначено, що фізична особа - суб`єкт підприємницької діяльності сплачує єдиний податок щомісяця на окремий рахунок відділень Держказначейства України, які наступного дня після надходження коштів перераховують суми єдиного податку в таких розмірах:

до місцевого бюджету - 43%;

до Пенсійного фонду України - 42%;

на обов`язкове соціальне страхування - 15% (у тому числі до Державного фонду сприяння зайнятості населення - 4%) для відшкодування витрат, які здійснюються відповідно до законодавства в зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, а також витрат, зумовлених народженням та похованням.

Розмежування та перерахування коштів до місцевих бюджетів та позабюджетних фондів здійснюють органи Держказначейства України за місцем реєстрації суб`єкта підприємницької діяльності, який сплачує єдиний податок, згідно з Порядком N 107.

Розподіл суми єдиного податку суб`єктів малого підприємництва між держбюджетом, місцевими бюджетами, Пенсійним фондом України, фондами соціального страхування у співвідношенні, встановленому Указом N 727/98 (727/98), здійснюють відділи розмежування та оперативно-аналітичного обліку державних доходів територіальних відділень.

Судом встановлено, що ГУ ПФУ в Чернігівській області листом від 14.12.2021 повідомило позивача про те, що від ОСОБА_1 надійшли кошти від розмежування єдиного податку:

- в 2004 році: 08.01.2004 - 25,20 грн; 26.03.2004 - 25,20 грн; 22.06.2004 - 25,20 грн; 17.09.2004 - 25,20 грн; 08.12.2004 - 25,20 грн;

- в 2005 році: 21.06.2005 - 25,20 грн; 19.09.2005 - 25,20 грн; 19.12.2005 - 25,20 грн;

- в 2006 році: 20.03.2006 - 25,20 грн; 23.06.2006 - 25,20 грн; 04.10.2006 - 25,20 грн.

Водночас, як встановлено судом в довідці за формою ОК-5 вказані суми внеску відсутні.

Суд зауважує, що в рішенні про відмову в призначенні пенсії за віком ГУ ПФУ в Чернігівській області не досліджував періоду провадження позивачем підприємницької діяльності та відмова ґрунтувалась виключно на незарахуванні до його страхового стажу періоду роботи водієм швидкої допомоги з 06.06.1996 по 01.12.1998.

Із відзиву на позовну заяву судом встановлено, що відповідачем було частково зараховано до страхового стажу період провадження підприємницької діяльності, а саме періоди з 26.01.2001 по 31.12.2003 та з 01.09.2004 по 12.09.2004. Тобто не зарахованими спірними періодами в частині провадження підприємницької діяльності залишаються періоди з 01.01.2004 по 31.08.2004 та з 13.09.2004 по 29.06.2006.

Водночас, як встановлено судом, відповідачем підтверджено надходження від ОСОБА_1 коштів від розмежування єдиного податку в 2004-2006 роках, а також матеріали справи свідчать про відсутність у ОСОБА_1 заборгованості зі сплати єдиного податку у спірний період.

Сам факт ненадходження в повній мірі відрахувань на сплату єдиного внеску від розмежування єдиного податку за спірні періоди, за відсутності вини платника, не є підставою для відмови у зарахуванні позивачу стажу роботи за вказаний період. Таким чином, позивач не повинен відповідати за неналежне виконання державним органом своїх функцій.

Враховуючи викладене вище, суд доходить висновку, що період провадження ОСОБА_1 підприємницької діяльності з 01.01.2004 по 31.08.2004 та з 13.09.2004 по 29.06.2006 слід зарахувати до страхового стажу останнього.

Щодо зарахування періоду роботи з 06.06.1996 по 01.12.1998 водієм швидкої допомоги в Григорівській дільничній лікарні, суд зазначає таке.

Відповідно до запису №6 в трудовій книжці ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 , останній 06.06.1996 прийнятий на роботу водієм швидкої допомоги в Григорівській дільничній лікарні та 01.12.1998 звільнений за власним бажанням (а.с. 6зворот, 7).

Як було встановлено вище, окрім трудової книжки для підтвердження стажу роботи водієм в спірний період позивачем пенсійному органу було також надано довідку КНП Бахмацький районний центр первинної медико-санітарної допомоги Бахмацької районної ради Чернігівської області №01-03/479 від 30.07.2021 (а.с. 9), довідку про заробітну плату для обчислення пенсії від 30.09.2021 № 01-03/619, в якій містяться відомості про нараховану заробітну плату позивача в спірний період (а.с. 10).

Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» набрав чинності 01.01.2004. До вказаної дати питання зарахування стажу для призначення пенсії, зокрема, регулювалося нормами Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до частини першої статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Отже, законодавством встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями у первинних документах.

Подібна правова позиція зазначена Верховним Судом у постановах від 04.02.2021 у справі № 439/905/17, від 09.06.2021 у справі № 488/3973/13-а.

Таким чином, суд зауважує, що основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжна. Відсутність інших документів на підтвердження трудового стажу не може нівелювати відомості трудової книжки та позбавляти особу права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого нею трудового стажу.

У спірний період порядок ведення трудових книжок був передбачений положеннями Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах та організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 № 162 (у редакції постанови Держкомпраці СРСР від 02.08.1985 № 252 із змінами, внесеними постановою Державного комітету СРСР з праці та соціальних питань від 19.10.1990) (далі - Інструкція № 162).

Відповідно до пункту 2.2 вказаної Інструкції у трудову книжку, зокрема, вносяться відомості про роботу: прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення.

Згідно з пунктом 2.3 Інструкції № 162 всі записи у трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагородження та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а при звільненні - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виробляються арабськими цифрами (число та місяць двозначними). Наприклад, якщо робітника або службовця прийнято на роботу 5 січня 1984 р., у графі 2 трудової книжки раніше встановленого зразка (1938 р.) записується: «1984.05.01», у трудових книжках, виданих після 1 січня 1975 р.; «05.01.1984».

Записи виконуються акуратно, пір`яною або кульковою ручкою, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольору.

Пунктами 2.5 та 2.7 Інструкції № 162 передбачено, що у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення на іншу постійну роботу, про нагородження та заохочення та ін. виправлення проводиться адміністрацією того підприємства, де було внесено відповідний запис. Адміністрація за новим місцем роботи зобов`язана надати працівникові у цьому необхідну допомогу.

Якщо підприємство, яке внесло неправильний або неточний запис, ліквідовано, виправлення вносяться правонаступником, а за його відсутності - організацією, що стоїть вище, якій було підпорядковане ліквідоване підприємство.

Відповідно до пункту 2.9 Інструкції № 162 у розділах «Відомості про роботу», «Відомості про нагородження», «Відомості про заохочення» трудової книжки (вкладиша) закреслення раніше внесених неточних або неправильних записів не допускається.

При необхідності, наприклад, зміни запису відомостей про роботу після вказівки відповідного порядкового номера, дати внесення запису в графі 3 пишеться: «Запис за № таким недійсний. Прийнятий за такою професією (посадою)» і в графі 4 повторюється дата номер наказу (розпорядження) адміністрації, запис з якого неправильно внесено до трудової книжки.

Запис про звільнення у трудовій книжці працівника провадиться з дотриманням таких правил: у графі 1 ставиться порядковий номер запису; у графі 2 - дата звільнення; у графі 3 - причина звільнення; у графі 4 вказується, на підставі чого внесено запис, - наказ (розпорядження), його дату та номер (пункт 2.26 Інструкції № 162).

З даних, які містяться в трудовій книжці, наявна можливість встановити факт роботи позивача у період з06.06.1996 по 01.12.1998 водієм швидкої допомоги в Григорівській дільничній лікарні. При цьому, суд зауважує, що записи у розділах «№ запису», «Дата (число, місяць, рік)», «Відомості про прийом на роботу, про переведення на іншу роботу, про звільнення» не містять дефектів. Крім того, записи № 9 та № 10 щодо дат прийняття та звільнення позивача узгоджуються та не містять суперечностей із записами № 8 та № 11 про звільнення та про прийняття його на роботу відповідно до інших установ.

Враховуючи вказане вище та з огляду на встановлені обставини, суд дійшов висновку, що період роботи позивача водієм швидкої допомоги в Григорівській дільничній лікарні з 06.06.1996 по 01.12.1998 підлягає зарахуванню до його страхового стажу. А тому, відповідач, діяв всупереч законодавству в сфері пенсійного забезпечення не зарахувавши спірний період роботи позивача до страхового стажу, який дає право на призначення пенсії на підставі частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

З приводу позовної вимоги зобов`язати пенсійний орган призначити позивачу пенсію за віком на підставі статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з 02.11.2021 суд зазначає таке.

Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, і давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, що належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Суд не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) відповідача поза межами перевірки за критеріями відповідності прийняття ним рішень (вчинення дій), передбаченими частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, підміняти його і перебирати на себе повноваження, надані Законом. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог прав осіб, що звертаються до суб`єктів владних повноважень, без порушень принципу розподілу влади.

Відповідно до частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина друга статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до пункту 10 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні (частина четверта статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно з частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог шляхом: визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо відмови позивачу у призначенні пенсії на підставі статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» згідно умов про призначення пенсії за віком; зобов`язання ГУ ПФУ в Чернігівській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період його роботи водієм швидкої допомоги в Григорівській дільничній лікарні в період з 06.06.1996 по 01.12.1998, період провадження підприємницької діяльності з 01.01.2004 по 31.08.2004, з 13.09.2004 по 29.12.2006 та розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії на підставі частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням висновків суду, зазначених у даному рішенні.

Квитанцією від 04.05.2022 (а.с. 3) підтверджується сплата позивачем судового збору у розмірі 992,40 грн.

Відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 5, 72-74, 77, 241-246, 260-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області - задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії на підставі статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» згідно умов про призначення пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період його роботи водієм швидкої допомоги в Григорівській дільничній лікарні з 06.06.1996 по 01.12.1998, період провадження підприємницької діяльності з 01.01.2004 по 31.08.2004, з 13.09.2004 по 29.12.2006 та розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії на підставі частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням висновків суду, зазначених у даному рішенні.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 992,40 грн.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, вул. П`ятницька, 83-А, м. Чернігів, 14005, .

Дата складення повного рішення суду - 15.08.2022.

Суддя Ю. О. Скалозуб