Справа № 420/8034/22
Суддя: Юхтенко Л.Р.
Дата ухвалення: 2022-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/8034/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Юхтенко Л.Р.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (, місцезнаходження:65012, м.Одеса, вул. Канатна, 83) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду 09 червня 2022 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (, місцезнаходження:65012, м.Одеса, вул. Канатна, 83), в якій позивач просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови в здійсненні позивачу виплати перерахованої пенсії за період з 01.01.2018 року по 31.12.2019 року в повному розмірі, без урахуванням розстрочки, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Про перерахунок пенсії особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» № 103 від 21.08.2018 року з урахуванням виплачених сум;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити позивачу виплату перерахованої пенсії за період з 01.01.2018 року по 31.12.2019 року в повному розмірі, без урахуванням розстрочки, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Про перерахунок пенсії особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» № 103 від 21.08.2018 року з урахуванням виплачених сум.

Ухвалою від 14 червня 2022 року поновлено позивачу строк звернення до суду та позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін у порядку ч. 5 ст. 262 КАС України.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що після проведеного перерахунку на підставі постанови КМУ № 103 від 21.02.2018 року, виплату пенсії у 2018 році відповідач здійснював лише з урахуванням 50 % розміру підвищення пенсії, а з 01.01.2019 року 75 % розміру підвищення пенсії.

Однак, позивач зазначив, що збільшення грошового забезпечення військовослужбовців є безумовною підставою для перерахунку пенсії позивача, як колишнього військовослужбовця на підставі постанови КМУ від 30 серпня 2017 року № 704. Отже, на думку позивача, в силу ст. 63 Закону України № 2262, п. 4 Порядку № 45, позивач отримав право на перерахунок пенсії в січні 2018 року.

Позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив здійснити виплату перерахованої пенсії за період з 01.01.2018 року по 31.12.2019 року у повному розмірі, без урахування розстрочки, передбаченої постанови КМУ № 103, з посиланням на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 30 серпня 2021 року по справі № 520/8675/18, але відповідач листом відмовив у задоволенні заяви позивача.

Позивач не погоджується з такою відмовою, вважає, що питання строків виплати доплат до пенсії за результатами проведеного перерахунку, тобто частини пенсії особи, а також розмірів такої доплати не охоплюються поняттям «порядок проведення перерахунку пенсії», тому право позивача на отримання перерахованого розміру пенсії за період з 01.01.2018 року з урахуванням вже виплачених сум, має визначатися Законом № 2262.

Таким чином, на думку позивача, з 01 січня 2018 року пенсія позивача підлягає виплаті у розмірі 100 відсотків суми підвищення пенсії, зазначивши, що вищезазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30 серпня 2021 року по справі № 520/8675/18.

У встановлений судом строк від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вхід.№ ЕП/17422/22 від 22.06.2022 року), відповідно до якого відповідач позовні вимоги не визнає та просить відмовити у їх задоволенні в повному обсязі та зазначає, що відповідно до п. 2 Постанови КМУ №103 виплату перерахованих пенсій проводить з 01 січня 2018 року у розмірі 50%, з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року 75 %, з 01 січня 2020 року у розмірі 100% суми підвищення пенсій, визначеного станом на 01 березня 2018 року.

Відповідач додатково звернув увагу суду на положення постанови КМУ від 14.08.2019 року № 804 «Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян», яка була прийнята після скасування п.п. 1,2 постанови КМУ №103 від 21.02.2018 року, якою передбачено, що виплата пенсії, перерахованих з 01.01.2018 року здійснюється у 2019 році в розмірі 75 % суми підвищення пенсії, визначеної станом на 01 березня 2018 року. З 01.01.2020 року набрала чинності постанова КМУ від 24.12.2019 року № 1088 «Про деякі питання виплати пенсій окремим категоріям громадян», якою установлено, що з 01.01.2020 року виплата пенсій, призначених згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» до 01 березня 2018 року та перерахованих з 01.01.2018 року здійснюється у підвищеному розмірі з урахуванням 100 % суми підвищеної пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 року.

Окрім того, відповідач зазначив, що позов подано з пропуском строку звернення до суду, оскільки з дня отримання пенсійної виплати особою, якій призначена пенсія вона вважається такою, що повинна дізнатись про порушення своїх прав, таку думку висловив Верховний Суд в постанові від 31.03.2021 року по справі № 240/12017/19. Позивач звернувся з позовом до суду в 2022 році, при цьому позовна вимога стосується перерахунку починаючи з 01.01.2018 року.

Відповідь на відзив до суду не надходила.

На виконання ухвали суду відповідачем надіслано лист (вхід. №ЕП/18381/22 від 30.06.2022 року), в якому ГУ ПФУ в Одеській області повідомило, що відповідно до Наказу Головного управління від 12.05.2022 №1969, пенсійна справа ОСОБА_1 передана за межі Одеської області, тому надати копію пенсійної справи позивача Головне управління не має можливості.

До суду 25 липня 2022 року від представника позивача надійшли додаткові пояснення, в яких позивач просив при розгляді справи врахувати постанову Верховного Суду від 06.07.2022 року № 440/4978/19.

Вивчивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги, докази, якими вони підтверджуються, судом встановлено таке.

ОСОБА_1 є інвалідом війни 2 групи, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 від 06.12.2000 року.

Сторонами не заперечується, що позивач перебуває на обліку у ГУ ПФУ в Одеській області та пенсійним органом призначено позивачу пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Матеріалами справи підтверджено, що представник позивача звернувся до відповідача із заявою від 08.02.2022 року про виплату пенсії з 01.01.2018 року в повному обсязі з урахуванням 100 % суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 року, з посиланням на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 30 серпня 2021 року по справі № 520/8675/18.

Проте листом від 04.04.2022 року № 5627-3092/Г-02/8-1500/22 ГУПФУ в Одеській області повідомило позивача про те, що постановою КМУ від 14.08.2019 року № 804 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» установлено виплату пенсії у розмірі 2019 році в розмірі 75 % сум підвищення пенсії, визначеної станом на 01.03.2018 року та відповідно до постанови КМУ від 24.12.2019 року № 1088 з 01.01.2020 року виплата пенсій здійснюється з урахуванням 100 % суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 року. Інших рішень Уряду про умови та розміри проведення перерахунку пенсій не приймалося, тому для проведення перерахунку пенсії з 01.01.2018 року у розмірі 100 % суми підвищення пенсії підстави відсутні.

Суд встановив, що рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.12.2018 року по справі № 826/3858/18, яке набрало законної сили 05.03.2019 року, визнано протиправними та нечинними п.п. 1, 2 постанови КМУ № 103 від 21.02.2018 року.

Не погодившись з відмовою у проведенні перерахунку, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Проаналізувавши положення чинного законодавства, обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належать задоволенню частково, з огляду на таке.

Так, позивач оскаржує дії щодо відмови відповідача здійснити перерахунок пенсії позивача пенсії за період з 01.01.2018 року по 31.12.2019 року в повному розмірі, без урахуванням розстрочки, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Про перерахунок пенсії особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» № 103 від 21.08.2018 року з урахуванням виплачених сум, з посиланням на позиції та висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 30 серпня 2021 року по справі № 520/8675/18, якою зобов`язано Головне управління ПФУ в Харківській області перерахувати та виплачувати пенсію в розмірі 100 % суми підвищення, визначеного станом на 01.03.2018 року з 01.01.2018 року.

Відповідач відмовив у здійсненні перерахунку пенсії з 01.01.2018 року, оскільки п.п. 1, 2 постанови КМУ № 103 від 21.02.2018 року визнано протиправними та нечинними лише з 05.03.2019 року рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.12.2018 року по справі № 826/3858/18, та постановою КМУ від 14.08.2019 року № 804 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» установлено виплату пенсії у розмірі 2019 році в розмірі 75 % сум підвищення пенсії, визначеної станом на 01.03.2018 року та відповідно до постанови КМУ від 24.12.2019 року № 1088 з 01.01.2020 року виплата пенсій здійснюється з урахуванням 100 % суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 року. Інших рішень Уряду про умови та розміри проведення перерахунку пенсій не приймалося, тому для проведення перерахунку пенсії з 01.01.2018 року у розмірі 100 % суми підвищення пенсії підстави відсутні.

Тобто змістом спірних правовідносин є правомірність застосування положень п. 2 постанови КМУ № 103 від 21.02.2018 року у період, коли він був чинний, у разі його невідповідності Конституції та законам України.

Надаючи оцінку доводам та запереченням сторін, суд виходить із застосування норм права таким чином.

Відповідно до ч. 5, 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Позивач посилається на постанову Верховного Суду 30 серпня 2021 року по справі № 520/8675/18. Також в ході судового розгляду позивач надав додаткові пояснення з проханням врахувати під час розгляду справи постанову Верховного Суду від 06.07.2022 року № 440/4978/19. В цих справах розглядалися подібні правовідносини.

У постанові Верховного Суду від 06.07.2022 року № 440/4978/19 з розгляду аналогічних позовних вимог суд зробив висновки, що «…суди не повинні застосовувати положення нормативно-правових актів, які не відповідають Конституції та законам України, незалежно від того, чи оскаржувались такі акти в судовому порядку та чи є вони чинними на момент розгляду справи, тобто згідно з правовою позицією Верховного Суду такі правові акти (як закони, так і підзаконні акти) не можуть застосовуватися навіть у випадках, коли вони є чинними (постанови від 12.03.2019 у справі № 913/204/18, від 10.03.2020 у справі № 160/1088/19).

Така ж правова позиція була неодноразово викладена й у постановах Верховного Суду України, зокрема у постанові від 10 лютого 2016 року у справі № 537/5837/14-а, де суд зазначив, що, керуючись принципом законності та виходячи із визначених у частині четвертій статті 9 КАС (у редакції, чинній на час прийняття судових рішень) загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, для визначення розміру разової грошової допомоги учасникам бойових дій у 2014 році слід застосовувати не постанову Кабінету Міністрів України, а закон.

Отже, з урахуванням вимог статті 7 КАС, а також того, що Верховний Суд постановою від 12 листопада 2019 року у справі № 826/3858/18 встановив, що пункти 1, 2 Постанови № 103 та зміни до пункту 5 і додатка 2 Порядку № 45 є протиправними й такими, що не відповідають правовим актам вищої юридичної сили, суди у період чинності цих норм постанови Кабінету Міністрів України повинні застосовувати Закон № 2262-ХІІ (безвідносно до того, чи скасовані ці норми судом), хоч ці норми й не були скасовані на момент спірних правовідносин.

Така правова позиція була в черговий раз підтримана Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 09.06.2022 у справі № 520/2098/19 (провадження 11-325апп21).

З огляду на викладене, позивач має право отримувати пенсію, перерахунок якої здійснено з 01.01.2018 на підставі Закону № 2262-ХІІ, з урахуванням 100% виплати підвищення пенсії саме з 01.01.2018, а не з моменту набрання 05.03.2019 законної сили рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018 у справі №826/3858/18…».

Таким чином, у постанові Верховного Суду від 06.07.2022 року № 440/4978/19 було наголошено на актуальності висновків, які сформульовані Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 09.06.2022 у справі № 520/2098/19 з питання щодо застосування норм права постанови КМУ № 103 від 21.02.2018 року в часі, які застосовані Верховним Судом до подібних спірних правовідносин та, які є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права, тобто, у даному випадку, для відповідача.

Також такі висновки Верховного Суду враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду згідно з постановою від 30.01.2019р. у справі №755/10947/17, незалежно від того, чи перераховані усі постанови, у яких викладена правова позиція, від якої відступив Верховний Суд, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Верховного Суду.

Таким чином, з урахуванням сформульованого Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 09.06.2022 у справі № 520/2098/19 правового висновку з питання щодо застосування норм права постанови КМУ № 103 від 21.02.2018 року в часі, суд доходить висновку, що позовні вимоги є частково обґрунтованими та належать задоволенню шляхом визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо зменшення розміру пенсії позивача за рахунок виплати з 01 січня 2018 року 50 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року, зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести перерахунок та виплату пенсії позивачу з 01січня 2018 року з урахуванням 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року, із врахуванням раніше виплачених сум.

Проте не належать задоволенню позовні вимоги щодо визнання протиправними дії у відмові здійсненні виплати перерахованої пенсії по 31.12.2019 року в повному розмірі та зобов`язання здійснити таку виплату до вказаної дати, оскільки визначення цих обставин належить до виключної компетенції відповідача. Суд наділений лише повноваженнями перевірити правильність такого розрахунку у контексті застосування нормативно-правових приписів, що регулюють спірні правовідносини. У даній справі таке нарахування відповідачем здійснено ще не було.

Посилання відповідача на положення постанови КМУ від 14.08.2019 року № 804 «Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян», яка була прийнята після скасування п.п. 1, 2 постанови КМУ №103 від 21.02.2018 року, якою передбачено, що виплата пенсії, перерахованих з 01.01.2018 року здійснюється у 2019 році в розмірі 75 % суми підвищення пенсії, визначеної станом на 01 березня 2018 року відхиляються судом, оскільки з перерахунку пенсії станом на 01 січня 2018 року вбачається, що позивачу був зроблений перерахунок саме на підставі постанови КМУ № 103 від 21.02.2018 року та з цього питання інші перерахунки не здійснені.

Стосовно доводів відповідача про пропуск позивачем строку звернення до суду, суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 51 Закону № 2262-XII, перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

Відповідно до статті 55 цього Закону нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але своєчасно не отримав з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більш як за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми недоотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу ПФУ, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що позивач має право на перерахунок пенсії без обмеження строком.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч.1 ст.6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч.1,3 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, оцінюючи встановлені факти, суд дійшов висновку, що відповідач, заперечуючи проти позову не довів, з посиланням на відповідні докази правомірності своїх дій, а тому позовні вимоги належать задоволенню частково.

У зв`язку з тим, що позов задоволено частково, та позивач звільнений від сплати судового збору, жодні судові витрати не належать стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до заявлених позовних вимог.

У зв`язку з тим, що судові витрати пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз в цій справі відсутні, жодні судові витрати не належать компенсації за рахунок державного бюджету.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 6, 12, 72, 77,90, 139, 246, 255,295,297 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (, місцезнаходження: 65012, м.Одеса, вул. Канатна, 83) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,- задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (код ЄДОРПОУ 20987385, місцезнаходження: 65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83) щодо зменшення розміру пенсії ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) за рахунок виплати з 01 січня 2018 року 50 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області код ЄДОРПОУ 20987385, місцезнаходження: 65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83) провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) з 01 січня 2018 року з урахуванням 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року, із врахуванням раніше виплачених сум.

В іншій частині позовних вимог, - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст. ст. 295,297 КАС України, з урахуванням п.п.15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України, п. 3 Розділу IV Прикінцеві положення КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя Л.Р. Юхтенко