Справа № 120/35/22-а
Суддя: Чернюк Алла Юріївна
Дата ухвалення: 2022-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

16 серпня 2022 р. Справа № 120/35/22-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Чернюк Алли Юріївни, розглянувши у письмовому проваджені в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Вапнярської селищної ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Вапнярської селищної ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю, на думку позивача, рішення 17 сесії 8 скликання Вапнярської селищної ради № 961 від 06.10.2021 року, яким їй відмовлено в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 0,01 га, розташованої в межах смт. Вапнярка.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 10.01.2022 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк на усунення її недоліків.

У встановлений судом строк позивачем усунуто недоліки, зазначені в ухвалі від 10.01.2022 року.

Ухвалою від 26.01.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено її розгляд здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

21.02.2022 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву в якому відповідач заперечує щодо задоволення позивних вимог. Зокрема, вказав, що на бажаній позивачем земельній ділянці проходить магістраль центрального водогону, санітарно-захисна смуга для обслуговування якого становить не менше 10 метрів. Представник відповідача вважає, що Вапнярська селищна рада розглянула звернення позивача у встановлений законом термін, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

Ухвалою суду від 06.07.2022 року витребувано у Вапнярської селищної ради копію плану зонування/генерального плану смт. Вапнярка (в частині місцезнаходження спірної земельної ділянки) із зазначенням відомостей про його розроблення/ затвердження органом місцевого самоврядування та інформацією про його чинність та актуальність як містобудівної документації на момент виникнення спірних правовідносин та схеми землеустрою та проекти землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку, на які посилається відповідач у спірному рішенні.

На виконання вказаної ухвали, відповідачем 18.07.2022 року надано до суду витяг з плану існуючого використання території смт. Вапнярка поєднаний із схемою існуючих планувальних обмежень. Разом з тим, повідомлено суд, що копії зонування/генерального плану смт. Вапнярка не надаються у зв`язку із тим, що генеральний план смт. Вапнярка був затверджений 28.12.2021 року, тобто після прийняття спірного рішення.

Суд, дослідивши аргументи викладені у заявах по суті справи та оцінивши наявні у справі докази, встановив наступні обставини, які не заперечуються сторонами.

04.08.2020 року позивач звернулась до відповідача із клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, для будівництва індивідуальних гаражів, орієнтовною площею 0,01 га, розташованій в межах АДРЕСА_1 , однак відповіді так і не отримала.

Не погоджуючись з такою бездіяльністю, позивач звернулась з позовом до адміністративного суду.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 27.09.2021 року по справі №120/6434/21-а позов ОСОБА_1 задоволено повністю, зокрема, визнано протиправною бездіяльність Вапнярської селищної ради щодо неналежного розгляду клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою та зобов`язано Вапнярську селищну раду повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, для будівництва індивідуальних гаражів, орієнтовною площею 0,01 га та прийняти рішення із урахуванням висновків суду.

На виконання вказаного рішення суду відповідач розглянув клопотання позивача та прийняв рішення № 961 від 06.10.2021 року, яким відмовив у наданні відповідного дозволу.

Не погоджуючись з даним рішенням відповідача, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд керується та виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 3 Земельного кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Згідно з положеннями статті 5 Земельного кодексу України земельне законодавство базується на таких принципах: а) поєднання особливостей використання землі як територіального базису, природного ресурсу і основного засобу виробництва; б) забезпечення рівності права власності на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави; в) невтручання держави в здійснення громадянами, юридичними особами та територіальними громадами своїх прав щодо володіння, користування і розпорядження землею, крім випадків, передбачених законом; г) забезпечення раціонального використання та охорони земель; ґ) забезпечення гарантій прав на землю; д) пріоритету вимог екологічної безпеки.

Статтею 12 Земельного кодексу України встановлено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: а) розпорядження землями територіальних громад; б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; г) вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; ґ) викуп земельних ділянок для суспільних потреб відповідних територіальних громад сіл, селищ, міст; д) організація землеустрою; е) координація діяльності місцевих органів земельних ресурсів; є) здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства; ж) обмеження, тимчасова заборона (зупинення) використання земель громадянами і юридичними особами у разі порушення ними вимог земельного законодавства; з) підготовка висновків щодо вилучення (викупу) та надання земельних ділянок відповідно до цього Кодексу; и) встановлення та зміна меж районів у містах з районним поділом; і) інформування населення щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок; ї) внесення пропозицій до районної ради щодо встановлення і зміни меж сіл, селищ, міст; й) вирішення земельних спорів; к) вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Відповідно до статті 116 Земельного Кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування (частина 2 вказаної статті).

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом (частина 3 вказаної статті).

Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду цільового призначення (частина 4 вказаної статті).

У статті 121 Земельного кодексу України передбачено норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянам. Зокрема, для будівництва індивідуальних гаражів - не більше 0,01 гектара.

Отже, громадянин України вправі на підставі закону отримати безоплатно земельну ділянку для будівництва індивідуального гаража площею не більше 0,01 гектара із земель державної або комунальної власності.

Згідно із частиною 6 статті 118 Земельного Кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні (абзац перший частини 7 статті 118 Земельного кодексу України).

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку (абзац другий частини 7 статті 118 Земельного кодексу України).

Системний аналіз наведених правових положень дає підстави для висновку, що Земельним кодексом України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень статті 118 ЗК України.

Аналогічну правову позицію викладено в постанові Верховного Суду від 27 лютого 2018 року у справі № 545/808/17.

Відповідно до частини 1 статті 46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення), районна, обласна рада проводить свою роботу сесійно. Сесія складається з пленарних засідань ради, а також засідань постійних комісій ради.

Частиною 5 статті 46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» регламентовано, що сесія ради скликається в міру необхідності, але не менше одного разу на квартал, а з питань відведення земельних ділянок та надання документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності не рідше ніж один раз на місяць.

Отже клопотання зацікавленої особи в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки має бути розглянуте саме представницьким органом місцевого самоврядування на планерному засіданні ради у місячний строк.

Частиною другою статті 19 Конституції України регламентовано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що клопотання позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва індивідуального гаража орієнтовною площею 0,01 гектара було отримано Вапнярською селищною радою.

У порушення приписів частини 6 статті 118 Земельного кодексу України, позивач звернулася із зазначеною заявою не до Вапнярської селищної ради (представницького органу місцевого самоврядування), а до міського голови Вапнярської селищної ради (головної посадової особи територіальної громади), проте приймаючи до уваги факт отримання відповідачем клопотання позивача, саме Вапнярською селищною, у відповідача виник обов`язок розглянути заяву позивача.

Суд зауважує, що за результатом розгляду клопотання позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,01 га для будівництва індивідуального гаража відповідачем прийнято рішення № 961 від 06.10.2021 року про відмову у наданні дозволу на складення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтованою площею 0,0100 га у власність громадянці ОСОБА_1 у зв`язку з невідповідністю місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку (абзац другий частини 7 статті 118 Земельного кодексу України).

В контексті вказаного, суд звертає увагу, що відповідно до п.2 ч.1 ст. 1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» № 3038-VI від 17 лютого 2011 року (далі - Закон № 3038-VI) генеральний план населеного пункту - одночасно містобудівна документація на місцевому рівні та землевпорядна документація, що визначає принципові вирішення розвитку, планування, забудови та іншого використання території населеного пункту.

Частиною 5 статті 16 Закону № 3038-VI передбачено, що обмеження у використанні земель (територій), визначені, зокрема, детальним планом території.

Відповідно до абзацу 4 частини 2 статті 17 Закону № 3038-VI обов`язковою складовою генерального плану населеного пункту є план зонування території цього населеного пункту.

Як вбачається з клопотання відповідача, яке надійшло до суду 18.07.2022 року на виконання ухвали від 06.07.2022 року, генеральний план смт. Вапнярка був затверджений 28.12.2021 року, тобто після прийняття спірного рішення.

Таким чином, оскільки відповідач не розробив та не затвердив детальний план території та/або план зонування території, то відповідач не вправі посилатися на ці обставини, як підставу для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, оскільки такою підставою може бути тільки невідповідність місця розташування об`єкта вимогам уже затвердженої містобудівної документації.

Поряд із цим, суд звертає увагу на те, що, відповідно до пункту 12 частини 1 статті 1 Закону № 3038-VI, схема планування території на регіональному рівні - планувальна документація, яка розробляється у розвиток Генеральної схеми планування території України та визначає принципові вирішення розвитку, планування, забудови, використання територій адміністративно-територіальних одиниць та їх окремих частин.

За наведених обставин, суд вважає, що відповідач неправомірно відмовив позивачці у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою для будівництва індивідуального гаража орієнтовною площею 0,01 гектара, а тому, рішення 17 сесії 8 скликання Вапнярської селищної ради № 961 від 06.10.2021 року, не відповідає приписам частини 2 статті 2 КАС України, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.

Визначаючись щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача прийняти рішення про надання дозволу, суд зазначає наступне.

Частиною четвертою статті 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Водночас, суд звертає увагу на те, що відповідач не перевірив клопотання позивачки та додані до неї документи на дотримання умов визначених частиною 6 статті 118 Земельного кодексу України, а саме, з урахуванням генерального плану смт. Вапнярка.

При цьому, суд не уповноважений здійснювати перевірку наявності чи відсутності усіх визначених Законом підстав у випадку, якщо відповідач цього не здійснив, оскільки у такому разі це не входить до предмету судової перевірки.

Тому, в цьому випадку, суд не може зобов`язати відповідача прийняти певне рішення, та вважає, що у межах спірних правовідносин належним способом захисту порушеного права є зобов`язання відповідача повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, для будівництва індивідуальних гаражів, орієнтовною площею 0,01 га та прийняти рішення із урахуванням висновків суду.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (стаття 90 КАС України).

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень та докази, надані позивачем, суд доходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення даного позову.

Згідно ч.3 статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення 17 сесії 8 скликання Вапнярської селищної ради № 961 від 06.10.2021 року.

Зобов`язати Вапнярську селищну раду повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, для будівництва індивідуальних гаражів, орієнтовною площею 0,01 га та прийняти рішення із урахуванням висновків суду.

Стягнути з Вапнярської селищної ради (вул. Незалежності, 140, смт. Вапнярка, Тульчинський район, Вінницька область, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачений при зверненні до суду судовий збір у сумі 454 грн. (чотириста п`ятдесят чотири гривні).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 );

Відповідач: Вапнярська селищна рада (вул. Незалежності, 140, смт. Вапнярка, Томашпільський район, Вінницька область, ).

Суддя Чернюк Алла Юріївна