Справа № 640/12017/21
Суддя: Васильченко І.П.
Дата ухвалення: 2022-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2022 року м. Київ № 640/12017/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Васильченко І.П., за участю секретаря судових засідань Баженовій А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Дочірнього підприємства з іноземною інвестицією «Сандрейд»

до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими

платниками податків,

Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві

про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, -

за участі представників сторін:

від позивача: Букуєва О.О.,

від відповідача: не прибув

На підставі ч. 1 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 03 лютого 2022 року проголошено скорочене (вступна та резолютивна частини) судове рішення. Виготовлення рішення у повному обсязі відкладено, про що повідомлено осіб, які брали участь у розгляді справи, з урахуванням вимог ч. 3 ст. 243 названого Кодексу. Під час проголошення скороченого (вступної та резолютивної частин) судового рішення сторонам роз`яснено зміст судового рішення, порядок і строк його оскарження, а також порядок отримання повного тексту рішення.

ВСТАНОВИВ:

Дочірнє підприємство з іноземною інвестицією «Сантрейд» (далі-позивач/ДП «Сантрейд») звернулося до Окружного адміністративного суду м. Києва із позовною заявою до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (далі - відповідач 1/Центральне МУ ДПС), Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві (далі-відповідач 2/ГУ ДКС) в якій з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків у формі нездійснення передбачених законодавством дій, спрямованих на повернення узгоджених сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість, що підлягає відшкодуванню з бюджету на користь Дочірнього підприємства з іноземною інвестицією "Сантрейд" () у загальному розмірі 227 325 719, 18 грн за податковими деклараціями квітень-травень, липень - грудень 2010 року, січень - травень, вересень, листопад, грудень 2011 року, лютий-травень, липень-грудень 2012 року, лютий-травень, серпень-жовтень 2013 року, січень, лютий, квітень, жовтень-грудень 2014 року, січень, вересень-грудень 2015 року;

- стягнути з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві () на користь Дочірнього підприємства з іноземною інвестицією "Сантрейд" (IBAN рахунок (UAH): НОМЕР_1 , відкритий у AT "СІТІБАНК", МФО 300584, отримувач Дочірнє підприємство з іноземною інвестицією "Сантрейд" ()) заборгованість з відшкодування ПДВ у розмірі 227 325 719,18 грн за податковими деклараціями квітень-травень, липень - грудень 2010 року, січень - травень, вересень, листопад, грудень 2011 року, лютий-травень, липень-грудень 2012 року, лютий-травень, серпень-жовтень 2013 року, січень, лютий, квітень, жовтень-грудень 2014 року, січень, вересень-грудень 2015 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач наголосив, що податковим органом протиправно не вчинено дій, спрямованих на повернення позивачу сум заявлених до відшкодування сум бюджетного відшкодування з ПДВ за податковими деклараціями за квітень-травень, липень - грудень 2010 року, січень - травень, вересень, листопад, грудень 2011 року, лютий-травень, липень-грудень 2012 року, лютий-травень, серпень- жовтень 2013 року, січень, лютий, квітень, жовтень-грудень 2014 року, січень, вересень- грудень 2015 року в загальному розмірі 227 949 440, 37 грн. Зазначені суми набули статусу узгоджених за результатами скасування у судовому та адміністративному порядку податкових повідомлень-рішень, якими позивачу зменшувалось бюджетне відшкодування з ПДВ. Однак, не зважаючи на скасування податкових повідомлень-рішень та узгодження відповідних сум бюджетного відшкодування, такі суми, всупереч ст. 200 Податкового кодексу України не були повернуті позивачеві.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 17 травня 2021 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 29 липня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судових засіданнях представники позивача підтримали заявлені позовні вимоги та просили їх задовольнити, надавши суду аналогічні пояснення тим, що викладені в позовній заяві та додаткових поясненнях до позову. Представники відповідачів позовні вимоги не визнали та просили у їх задоволенні відмовити, з підстав викладених у відзивах на позовну заяву та поясненнях.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Дочірнє підприємство з іноземною інвестицією «Сандрейд» () зареєстровано як юридична особа, станом на час звернення до суду з цим позовом та на теперішній час перебуває на обліку в Центральному міжрегіональному управлінні Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків та є платником, зокрема, податку на додану вартість (далі - ПДВ).

Як свідчать матеріали справи, позивач подав до контролюючого органу податкові декларації з податку на додану вартість:

- за квітень 2010 року № від 19.05.2010, розрахунок суми бюджетного відшкодування та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування у розмірі 87 689 024 грн. ( з них не виплачена сума бюджетного відшкодування 6 436 279,08 грн.);

- за травень 2010 року № від 21.06.2010, розрахунок суми бюджетного відшкодування та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування у розмірі 22 464 633 грн. (з них не виплачена сума бюджетного відшкодування 1 280 330,29 грн.);

- за липень 2010 року № від 13.08.2010, розрахунок суми бюджетного відшкодування та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування у розмірі 2 475 460 грн. (з них не виплачена сума бюджетного відшкодування 1 501 281,00 грн.);

- за серпень 2010 № від 20.09.2010, розрахунок суми бюджетного відшкодування та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування у розмірі 60 328 415 грн. (з них не виплачена сума бюджетного відшкодування 24 240 065,36 грн.;

- за вересень 2010 року № від 20.10.2010, розрахунок суми бюджетного відшкодування та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування у розмірі 59 334 975 грн. (з них не виплачена сума бюджетного відшкодування 23 496 287,76 грн.);

- за жовтень 2010 року № від 22.11.2010, розрахунок суми бюджетного відшкодування та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування у розмірі 88 127 991 грн. (з них не виплачена сума бюджетного відшкодування 21 944 069,09 грн.);

- за листопад 2010 року № від 20.12.2010, розрахунок суми бюджетного відшкодування та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування у розмірі 120 465 607 грн. (з них не виплачена сума бюджетного відшкодування 14 917 731,15 грн.);

- за грудень 2010 року № від 20.01.2011, розрахунок суми бюджетного відшкодування та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування у розмірі 93 278 210 грн. (з них не виплачена сума бюджетного відшкодування 19 304 783,75 грн.);

- за січень 2011 року № від 21.02.2011, розрахунок суми бюджетного відшкодування та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування у розмірі 30 005 505 грн.(з них не виплачена сума бюджетного відшкодування 12 325 103,04 грн.);

- за лютий 2011 року № від 21.03.2011, розрахунок суми бюджетного відшкодування та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування у розмірі 9 296 061 грн. (з них не виплачена сума бюджетного відшкодування 308 457,00 грн);

- за березень 2011 року № від 18.04.2011, розрахунок суми бюджетного відшкодування та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування у розмірі 25 474 172 грн. (з них не виплачена сума бюджетного відшкодування 139 457,00 грн.);

- за квітень 2011 року № від 16.05.2011, розрахунок суми бюджетного відшкодування та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування у розмірі 30 747 646 грн. (з них не виплачена сума бюджетного відшкодування 522 233,56 грн.);

- за травень 2011 року № від 09.06.2011, розрахунок суми бюджетного відшкодування та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування у розмірі 16 838 932 грн. (з них не виплачена сума бюджетного відшкодування 878 529,31 грн.);

- за вересень 2011 року № від 19.10.2011, розрахунок суми бюджетного відшкодування та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування у розмірі 3 162 438 грн. (з них не виплачена сума бюджетного відшкодування 894 875,08 грн.);

- за листопад 2011 року №5 від 19.12.2011, розрахунок суми бюджетного відшкодування та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування у розмірі 16 111 289 грн. (з них не виплачена сума бюджетного відшкодування 5 259 480,26 грн.);

- за грудень 2011 року № від 19.01.2012, розрахунок суми бюджетного відшкодування та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування у розмірі 56 495 118 грн. (з них не виплачена сума бюджетного відшкодування 9 505 519,81 грн.);

- за лютий 2012 року № від 16.03.2012, розрахунок суми бюджетного відшкодування та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування у розмірі 3 645 639 грн. (з них не виплачена сума бюджетного відшкодування 2 446 895,97 грн.);

- за березень 2012 року № від 19.04.2012, розрахунок суми бюджетного відшкодування та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування у розмірі 16 169 074 грн. (з них не виплачена сума бюджетного відшкодування 1 636 213,06 грн.);

- за квітень 2012 року № від 18.05.2012, розрахунок суми бюджетного відшкодування та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування у розмірі 24 157 366 грн. (з них не виплачена сума бюджетного відшкодування 185 566,28 грн.);

- за травень 2012 року № від 19.06.2012, розрахунок суми бюджетного відшкодування та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування у розмірі 24 182 512 грн. (з них не виплачена сума бюджетного відшкодування 3 721 418,94 грн);

- за липень 2012 року № від 16.08.2012, розрахунок суми бюджетного відшкодування та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування у розмірі 23 652 321 грн. (з них не виплачена сума бюджетного відшкодування 8 265 007,60 грн);

- за серпень 2012 року № від 18.09.2012, розрахунок суми бюджетного відшкодування та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування у розмірі 35 537 306 грн. (з них не виплачена сума бюджетного відшкодування 4 144 545,94 грн.);

- за вересень 2012 року №964375056 від 17.10.2012, розрахунок суми бюджетного відшкодування та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування у розмірі 11 038 710 грн. (з них не виплачена сума бюджетного відшкодування 190 795,57 грн.);

- за жовтень 2012 року № від 16.11.2012, розрахунок суми бюджетного відшкодування та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування у розмірі 85 983 686 грн. (з них не виплачена сума бюджетного відшкодування 276 228,48 грн.);

- за листопад 2012 року № від 18.12.2012, розрахунок суми бюджетного відшкодування та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування у розмірі 85 676 799 грн. (з них не виплачена сума бюджетного відшкодування 1 601 324,53 грн.);

- за грудень 2012 року № від 16.01.2013, розрахунок суми бюджетного відшкодування та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування у розмірі 71 199 560 грн. (з них не виплачена сума бюджетного відшкодування 163 433,80 грн.);

- за лютий 2013 року № від 19.03.2013, розрахунок суми бюджетного відшкодування та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування у розмірі 7 495 874 грн. (з них не виплачена сума бюджетного відшкодування 4 200 000,00 грн.);

- за березень 2013 року № від 18.04.2013, розрахунок суми бюджетного відшкодування та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування у розмірі 35 170 334 грн. (з них не виплачена сума бюджетного відшкодування 13 257 941,72 грн.);

- за квітень 2013 року № від 17.05.2013, розрахунок суми бюджетного відшкодування та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування у розмірі 38 892 494 грн. (з них не виплачена сума бюджетного відшкодування 5 004 814,75 грн.);

- за травень 2013 року № від 18.06.2013, розрахунок суми бюджетного відшкодування та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування у розмірі 25 263 938 грн. (з них не виплачена сума бюджетного відшкодування 3 112 657,00 грн.);

- за серпень 2013 року № від 18.09.2013, розрахунок суми бюджетного відшкодування та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування у розмірі 3 370 637 грн. (з них не виплачена сума бюджетного відшкодування 607 996,00 грн.);

- за вересень 2013 року № від 17.10.2013, розрахунок суми бюджетного відшкодування та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування у розмірі 7 086 596 грн. (з них не виплачена сума бюджетного відшкодування 972 826,00 грн.);

- за жовтень 2013 року № від 15.11.2013, розрахунок суми бюджетного відшкодування та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування у розмірі 6 743 114 грн. (з них не виплачена сума бюджетного відшкодування 177 550,00 грн.);

- за січень 2014 року № від 13.02.2014, розрахунок суми бюджетного відшкодування та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування у розмірі 9 752 069 грн. (з них не виплачена сума бюджетного відшкодування 4 861 138,00 грн.);

- за лютий 2014 року № від 18.03.2014, розрахунок суми бюджетного відшкодування та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування у розмірі 6 857 133 грн. (з них не виплачена сума бюджетного відшкодування 217 920,00 грн.;

- за квітень 2014 року № від 20.05.2014, розрахунок суми бюджетного відшкодування та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування у розмірі 34 748 609 грн. (з них не виплачена сума бюджетного відшкодування 317 965,00 грн.);

- за жовтень 2014 року № від 19.11.2014, розрахунок суми бюджетного відшкодування та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування у розмірі 43 378 981 грн. (з них не виплачена сума бюджетного відшкодування 3 231 281,00 грн.);

- за листопад 2014 року № від 19.12.2014, розрахунок суми бюджетного відшкодування та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування у розмірі 33 370 397 грн. (з них не виплачена сума бюджетного відшкодування 370 833,00 грн.);

- за грудень 2014 року № від 20.01.2015, розрахунок суми бюджетного відшкодування та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування у розмірі 46 534 538 грн. (з них не виплачена сума бюджетного відшкодування 1 013 304,00 грн.);

- за січень 2015 року № від 19.02.2015, розрахунок суми бюджетного відшкодування та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування у розмірі 43 060 529 грн. (з них не виплачена сума бюджетного відшкодування 71 629,00 грн.);

- за вересень 2015 року № від 19.10.2015, розрахунок суми бюджетного відшкодування та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування у розмірі 97 665 256 грн. (з них не виплачена сума бюджетного відшкодування 10 258 714,00 грн.);

- за жовтень 2015 року № від 19.11.2015, розрахунок суми бюджетного відшкодування та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування у розмірі 104 426 194 грн. (з них не виплачена сума бюджетного відшкодування 4 415 691,00 грн.);

- за листопад 2015 року № від 18.12.2015, розрахунок суми бюджетного відшкодування та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування у розмірі 77 487 099 грн. (з них не виплачена сума бюджетного відшкодування 379 167,00 грн.);

- за грудень 2015 року № від 18.01.2016, розрахунок суми бюджетного відшкодування та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування у розмірі 103 429 518 грн. (з них не виплачена сума бюджетного відшкодування 9 891 666,00 грн.).

В подальшому, податковим органом було проведено перевірки на невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у деклараціях, за результатами яких складено акти перевірок на підставі яких винесено податкові повідомлення-рішення, якими зменшено суму бюджетного відшкодування:

- від 18.05.2011 року №;

- від 16.12.2011 року №;

- від 19.09.2011 року №;

- від 22.06.2011 року №;

- від 26.07.2012 року №;

- від 23.08.2012 року №;

- від 20.11.2012 року №;

- від 28.12.2012 року №;

- від 20.05.2013 року №;

- від 12.07.2013 року №;

- від 23.04.2013 року №.

В подальшому, постановою Окружного адміністративного суду міста Києві від 23.05.2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 20.10.2014 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 08.09.2015 року, податкове повідомлення рішення від 18.05.2011 року № визнано протиправним та скасовано.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києві від 02.06.2016 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 26.01.2017 року та постановою Верховного Суду від 24.04.2018 року, податкове повідомлення рішення від 16.12.2011 року № визнано протиправним та скасовано.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києві від 24.07.2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 15.09.2015 року та постановою Верховного Суду від 16.04.2020 року, податкове повідомлення рішення від 19.09.2011 року № визнано протиправним та скасовано.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києві від 03.04.2012 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 16.08.2012 року, податкове повідомлення рішення від 22.06.2011 року № визнано протиправним та скасовано.

Постановою Вищого адміністративного суду України від 21.04.2015 року податкове повідомлення рішення від 26.07.2012 року № визнано протиправним та скасовано.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києві від 30.11.2017 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.08.2018 року, податкове повідомлення рішення від 23.08.2012 року № визнано протиправним та скасовано.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києві від 28.12.2018 року податкове повідомлення рішення від 20.11.2012 року № визнано протиправним та скасовано.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києві від 01.09.2015 року податкове повідомлення рішення від 28.12.2012 року № визнано протиправним та скасовано.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києві від 01.03.2018 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 04.09.2018 року, податкове повідомлення рішення від 20.05.2013 року № визнано протиправним та скасовано.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 17.02.2014 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 24.04.2017 року, податкове повідомлення рішення від 12.07.2013 року № визнано протиправним та скасовано.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.02.2019 року податкове повідомлення рішення від 23.04.2013 року № визнано протиправним та скасовано.

Листом від 19.04.2021 року вих.№10-604 позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив повідомити інформацію стосовно дій, які здійснюються контролюючим органом щодо повернення підприємству належних йому сум бюджетного відшкодування ПДВ у розмірі 227 949 440,37 грн. по заявах які подавалися підприємством до 1 лютого 2016 року.

Листом від 27.04.2021 року №21/ЗПІ/31-00-26-16 Центральне МУ ДПС по роботі з ВПП повідомило позивача, що на даний час чинним законодавством не передбачено порядок ведення, механізм відшкодування сум ПДВ, внесених до Тимчасового реєстру, та структуру такого реєстру.

Вказані обставини зумовили звернення позивача з даним позовом до суду.

Досліджуючи наявні у матеріалах справи докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За визначеннями, наведеними у пп. 14.1.18 і 14.1.162 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України), бюджетне відшкодування - відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника; пеня - сума коштів у вигляді відсотків, нарахована на суми грошових зобов`язань у встановлених цим Кодексом випадках та не сплачена у встановлені законодавством строки.

Порядок дій державних органів щодо відшкодування з Державного бюджету України (бюджетного відшкодування) ПДВ врегульовано нормами статті 200 ПК України.

Відповідно до пункту 200.7 статті 200 ПК України (тут і далі - в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному органу державної податкової служби податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Пунктом 200.10 статті 200 ПК України визначено, що протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, контролюючий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних.

За наявності достатніх підстав, які свідчать, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, контролюючий орган має право провести документальну позапланову виїзну перевірку платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном проведення камеральної перевірки (пункт 200.11 статті 200 ПК України).

Відповідно до пункту 200.12 статті 200 ПК України контролюючий орган зобов`язаний у п`ятиденний строк після закінчення перевірки подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Згідно з пунктом 200.13 статті 200 ПК України на підставі отриманого висновку відповідного контролюючого органу орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п`яти операційних днів після отримання висновку контролюючого органу.

Кабінет Міністрів України своєю постановою від 17 січня 2011 року № 39 затвердив Порядок взаємодії органів державної податкової служби та органів державної казначейської служби в процесі відшкодування податку на додану вартість (надалі Порядок), яким визначено механізм їх взаємодії.

Наведені норми пунктів 200.12 та 200.13 статті 200 ПК України узгоджуються з пунктами 6 та 9 Порядку № 39.

Пунктом 200.14 статті 200 ПК України визначено, що якщо за результатами камеральної або документальної позапланової виїзної перевірки контролюючий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган:

а) у разі заниження заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування щодо суми, визначеної контролюючим органом за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого заниження та підстави для її вирахування. У цьому випадку вважається, що платник податку добровільно відмовляється від отримання такої суми заниження як бюджетного відшкодування та враховує її згідно з пунктом 200.6 цієї статті у зменшення податкових зобов`язань з цього податку в наступних податкових періодах;

б) у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною контролюючим органом за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого перевищення та підстави для її вирахування;

в) у разі з`ясування за результатами проведення перевірок факту, за яким платник податку не має права на отримання бюджетного відшкодування, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються підстави відмови в наданні бюджетного відшкодування.

Таким чином, на момент виникнення спірних правовідносин ПК України було визначено, що в разі виконання платником податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування з ПДВ, вимог, передбачених пунктами 200.7 та 200.8 статті 200 цього Кодексу, та підтвердження достовірності нарахування такого відшкодування контролюючим органом за результатами проведення камеральної чи документальної перевірки, цей орган зобов`язаний у п`ятиденний строк після закінчення перевірки подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету, який протягом п`яти операційних днів після отримання висновку контролюючого органу видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку.

При цьому, якщо за результатами камеральної або документальної позапланової виїзної перевірки контролюючий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган надсилає платнику податку відповідне податкове повідомлення.

Як встановлено судом, Дочірнім підприємством «Сантрейд» заявлено суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість, відображеної у поданих податкових деклараціях за квітень-травень, липень - грудень 2010 року, січень - травень, вересень, листопад, грудень 2011 року, лютий-травень, липень-грудень 2012 року, лютий-травень, серпень-жовтень 2013 року, січень, лютий, квітень, жовтень-грудень 2014 року, січень, вересень-грудень 2015 року разом із розрахунками суми бюджетного відшкодування за заявами про повернення суми бюджетного відшкодування.

Разом з тим, контролюючим органом прийнято податкові повідомлення-рішення від 18.05.2011 року №, від 16.12.2011 року №, від 19.09.2011 року №, від 22.06.2011 року №, від 26.07.2012 року №, від 23.08.2012 року №, від 20.11.2012 року №, від 28.12.2012 року №, від 20.05.2013 року №, від 12.07.2013 року №, від 23.04.2013 року № щодо зменшення суми бюджетного відшкодування з ПДВ, які були визнані протиправними та скасованими в судовому порядку.

У зв`язку із скасуванням в судовому порядку вказаних податкових повідомлень-рішень сума бюджетного відшкодування 227 325 719,18 грн набула статусу узгодженої та на відшкодування якої позивач набув право.

На момент виникнення спірних правовідносин статтею 200 ПК України та Порядком № 39 було передбачено надання інспекцією висновку до органу казначейства щодо суми, яка підлягає відшкодуванню з бюджету.

Невиконання цього обов`язку спричиняло порушення права платника податків на отримання з бюджету суми відшкодування ПДВ, а такі способи судового захисту, як визнання протиправною бездіяльності податкового органу щодо неподання до органу казначейства висновку із зазначенням відповідної суми бюджетного відшкодування та зобов`язання податкового органу вчинити передбачені законодавством дії, спрямовані на підготовку і надання відповідного висновку органам казначейства, були сформульовані Верховним Судом України виходячи, зокрема, з чинного на той час законодавства.

Законами України від 24 грудня 2015 року № 909-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році" та від 21 грудня 2016 року № 1797-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні" внесено зміни до статті 200 ПК України, зокрема, й щодо порядку бюджетного відшкодування ПДВ.

У зв`язку з прийняттям вказаних змін до ПК України постановою Кабінету Міністрів України від 25 січня 2017 року № 26 визнано таким, що втратив чинність Порядок № 39.

Відповідно до підпункту 200.7.1 пункту 200.7 статті 200 ПК України на підставі баз даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує податкову і митну політику, та центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється формування Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Згідно з підпунктом 200.7.2 пункту 200.7 цієї статті Кодексу заяви про повернення сум бюджетного відшкодування автоматично вносяться до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування протягом операційного дня їх отримання у хронологічному порядку їх надходження. Повернення узгоджених сум бюджетного відшкодування здійснюється у хронологічному порядку відповідно до черговості внесення до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

На підставі пункту 200.15 статті 200 ПК України у разі коли за результатами перевірки сум податку, заявлених до відшкодування, платник податку розпочинає процедуру адміністративного або судового оскарження, контролюючий орган не пізніше наступного робочого дня після отримання відповідного повідомлення від платника або ухвали суду про порушення провадження у справі зобов`язаний внести відповідні дані до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Після закінчення процедури адміністративного оскарження або набрання законної сили рішенням суду контролюючий орган на наступний робочий день після отримання відповідного рішення зобов`язаний внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування платника.

У разі неузгодження контролюючим органом суми податку, заявленої до відшкодування, або її частини зобов`язання з бюджетного відшкодування податку в частині неузгодженої суми виникає з дня закінчення процедури адміністративного або судового оскарження, за результатами якої прийнято рішення на користь платника податків.

Пунктом 200.12 статті 200 ПК України, зокрема, визначено, що узгоджена сума бюджетного відшкодування стає доступною органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання на наступний операційний день за днем її відображення в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування та перераховується органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, у строки, передбачені пунктом 200.13 цієї статті, на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до Державного бюджету України.

На підставі даних Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, після дня набуття статусу узгодженої суми бюджетного відшкодування перераховує таку суму з бюджетного рахунку на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету, протягом п`яти операційних днів (пункт 200.13 статті 200 ПК України).

Вказані норми статті 200 ПК України узгоджуються з пунктами 6, 7, 11, 12 Порядку ведення Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 січня 2017 року № 26 (далі - Порядок № 26).

Відповідно до пункту 56 підрозділу 2 розділу ХХ "Перехідні положення" ПК України до 01 лютого 2017 року центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, формує у хронологічному порядку надходження заяв про повернення суми бюджетного відшкодування ПДВ Тимчасовий реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, поданих до 01 лютого 2016 року, за якими станом на 01 січня 2017 року суми ПДВ не відшкодовані з бюджету.

Формування, ведення та офіційне публікування Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, зазначеного у цьому пункті, здійснюються в порядку, визначеному статтею 200 цього Кодексу.

Відшкодування узгоджених сум ПДВ, зазначених у такому реєстрі, здійснюється в хронологічному порядку відповідно до черговості надходження заяв про повернення таких сум бюджетного відшкодування ПДВ в межах сум, визначених законом про Державний бюджет на відповідний рік. Розподіл сум бюджетного відшкодування ПДВ, визначених законом про Державний бюджет на відповідний рік, між Тимчасовим реєстром заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, зазначеним у цьому пункті, та Реєстром заяв про повернення суми бюджетного відшкодування ПДВ здійснюється Кабінетом Міністрів України.

Станом на час розгляду справи Тимчасовий реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування не працює.

Крім того, як стверджує сам відповідач у відзиві на позовну заяву, на сьогодні чинним законодавством не передбачено механізм відшкодування сум ПДВ, включених до Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, та структури такого реєстру.

Відповідно до частини першої статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожна юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголошував, що поняття "майно" у першій частині статті 1 Першого протоколу до Конвенції має автономне значення, яке не обмежується правом власності на речі матеріального світу та не залежить від формальної класифікації, прийнятої у національному законодавстві: деякі інші права та інтереси, що становлять активи, також можуть розглядатися як "майнові права", а отже, як "майно" (див. mutatis mutandis рішення у справі "Бейелер проти Італії" від 05 січня 2000 року) (Beyeler v. Italy, заява № 33202, § 100)).

За певних обставин "легітимне очікування" на отримання "активу" також може захищатися статтею 1 Першого протоколу до Конвенції. Так, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має "легітимне очікування", якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя (див. mutatis mutandis рішення у справі "Суханов та Ільченко проти України" від 26 червня 2014 року (Sukhanov and Ilchenko v. Ukraine, заяви № 68385/10 та № 71378/10, § 35)).

ЄСПЛ у рішенні у справі "Інтерсплав проти України" від 09 січня 2007 року зазначив, що юридична особа-платник ПДВ мала достатньо підстав сподіватись на відшкодування цього податку, так само як і на компенсацію за затримку його виплати, та встановив, що заявник мав захищений статтею 1 Першого протоколу до Конвенції майновий інтерес (Intersplav v. Ukraine, заява № 803/02, § 31-32). ЄСПЛ констатував порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції у справі з огляду на постійні затримки відшкодування і компенсації ПДВ у поєднанні із відсутністю ефективних засобів запобігання або припинення такої адміністративної практики, та зазначив, що і стан невизначеності щодо часу повернення коштів заявника порушували "справедливий баланс" між вимогами публічного інтересу та захистом права на мирне володіння майном (§ 40).

Оскільки податкове законодавство передбачає право позивача на повернення суми бюджетного відшкодування ПДВ та отримання пені на суму податку, не відшкодовану платнику протягом визначеного законодавством строку, позивач у цій справі має майновий інтерес щодо відшкодування з бюджету ПДВ, які охоплюються поняттям "майно" в аспекті частини першої статті 1 Першого протоколу до Конвенції.

Верховенство права, як основоположний принцип адміністративного судочинства, визначає спрямованість судочинства на досягнення справедливості та надання ефективного захисту.

Статтею 13 (право на ефективний засіб юридичного захисту) Конвенції передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003).

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Відтак ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Ураховуючи наведене, суд приходить до висновку про те, що ефективним способом захисту, який забезпечить поновлення порушеного права позивача, є стягнення з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області на користь товариства з обмеженою відповідальністю "АТ Каргілл" заборгованості бюджету із відшкодування ПДВ.

Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові Великої палати Верховного Суду від 12.02.2019 у справі № 826/7380/15 (провадження №11-778апп18).

Таким чином, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог щодо стягнення з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві на користь на користь Дочірнього підприємства з іноземною інвестицією "Сантрейд" заборгованість з відшкодування ПДВ у розмірі 227 325 719,18 грн за податковими деклараціями квітень-травень, липень - грудень 2010 року, січень - травень, вересень, листопад, грудень 2011 року, лютий-травень, липень-грудень 2012 року, лютий-травень, серпень-жовтень 2013 року, січень, лютий, квітень, жовтень-грудень 2014 року, січень, вересень-грудень 2015 року.

Щодо позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльність Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків у формі нездійснення передбачених законодавством дій, спрямованих на повернення узгоджених сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість, що підлягає відшкодуванню з бюджету, суд приходить до висновку про відмову у їх задоволенні, оскільки станом на час розгляду справи Тимчасовий реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування не працює. Крім того, на сьогодні чинним законодавством не передбачено механізм відшкодування сум ПДВ, включених до Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, та структури такого реєстру.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінюючи наявні в справі докази в їх сукупності та пояснення сторін, суд доходить висновку, що відповідачем не доведена правомірність свого рішення, у зв`язку із чим адміністративний позов Дочірнього підприємства «Сантрейд» підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Як вбачається з наявного у матеріалах справи платіжних доручень №20037212 від 27.04.2021 року та №20037213 від 27.04.2021 року, позивачем під час звернення з даним позовом до суду сплачено судовий збір у загальному розмірі 24 970 грн. Відтак, враховуючи розмір задоволених позовних вимог, суд присуджує на користь позивача судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у розмірі 22 700,00 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 6-11, 73-77, 79, 90, 139, 241 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов Дочірнього підприємства з іноземною інвестицією "Сантрейд" (01030, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 19-21А, ) задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві () на користь Дочірнього підприємства з іноземною інвестицією "Сантрейд" (IBAN рахунок (UAH): НОМЕР_1 , відкритий у AT "СІТІБАНК", МФО 300584, отримувач Дочірнє підприємство з іноземною інвестицією "Сантрейд" ()) заборгованість з відшкодування ПДВ у розмірі 227 325 719,18 грн за податковими деклараціями квітень-травень, липень - грудень 2010 року, січень - травень, вересень, листопад, грудень 2011 року, лютий-травень, липень-грудень 2012 року, лютий-травень, серпень-жовтень 2013 року, січень, лютий, квітень, жовтень-грудень 2014 року, січень, вересень-грудень 2015 року.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Стягнути на користь Дочірнього підприємства з іноземною інвестицією "Сантрейд" (01030, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 19-21А, ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 22 700 (двадцять дві тисячі сімсот) гривень за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295, 296 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.П. Васильченко

Повний текст рішення складено та підписано 13.04.2022 року.