Справа № 571/846/22
Суддя: Верзун О. П.
Дата ухвалення: 2022-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №571/846/22
Провадження №2-а/571/7/2022
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2022 року смт. Рокитне

Рокитнівський районний суд Рівненської області під головуванням судді Верзун О.П., за участі секретаря Качановської О.Ф., представника відповідача - Семенюка А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у смт. Рокитне адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до адміністративної комісії при виконавчому комітеті Старосільської сільської ради Сарненського району Рівненської області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до відповідача про скасування постанови № 1 від 30 червня 2022 року, яка винесена адміністративною комісією при виконавчому комітеті Старосільської сільської ради. Згідно зазначеної постанови, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за продаж неповнолітньому ОСОБА_2 , 2007 року народження пива «Жигулівське».

Свої вимоги мотивує тим, що винесена постанова є протиправною та незаконною, оскільки через свою юридичну необізнаність та , злякавшись, підписала протокол, не читаючи його; копію протоколу їй не вручили та поштою не надсилали.

У день розгляду протоколу їй зателефонували з сільради, щоб зайшла до них. Розуміючи причину виклику,підготувала клопотання про ознайомлення з матеріалами справи та відкладення розгляду для того, щоб проконсультуватись із адвокатом.

Через пів години позивач підійшла до сільради та вручила клопотання голові адмінкомісії - ОСОБА_3 , який наказав першому заступнику сільського голови Сергійчуку С.П. вручити їй постанову. Можливість отримати фотокопії матеріалів справи було надано лише після отримання нею постанови. На підтвердження своїх доводів вказує, що виконком отримав протокол 28.06.2022, що підтверджується реєстрацією за вх. № 913, а саму постанову отримала 30.06.2022 року, що є менше, аніж дві доби. Таким чином, посадові особи порушили процедуру повідомлення її про розгляд справи і провели розгляд без її участі.

Крім того, позивач, посилаючись на положення ст. 268, 279 КУпАП, зазначає про порушення процедури розгляду справи, якого вона була незаконно позбавлена; права їй не роз`яснювались.

Також, вважає, що адмінкомісією не було з`ясовано та досліджено всі обставини справи, а лише констатовано факт продажу неповнолітньому слабоалкогольного напою, чим порушено вимоги ст.280 КУпАП, а саме: в матеріалах справи відсутні фіскальний чек, протокол вилучення речей і документів або відповідний запис у протоколі, процесуальні документи з вилучення алкоголю у неповнолітнього та не зазначено про міцність алкоголю і інші обставини.

У зв`язку з наведеним просить визнати постанову протиправною, скасувати її та стягнути з відповідача судові витрати.

Ухвалою суду від 08.07.2022 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду на 19 липня 2022 року.

У вказане судове засідання позивач та її представник не з`явились. Від позивача надійшла заява про розгляд справи без участі її та представника. Представник відповідача не з`явився та про причини неявки суд не повідомив.

02.08.2022 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги заперечуються.

У судовому засіданні представник відповідача, адвокат Семенюк А.С. просив відмовити у задоволенні позову, оскільки ОСОБА_1 ознайомлювалась з протоколом про адміністративні правопорушення, відтак її клопотання задоволено частково. Заяв та зауважень від неї не надійшло. У своєму поясненні повністю підтвердила вказані обставини та визнала свою вину. В матеріалах справи наявні документи на підтвердження віку покупця пива. Позивач була присутня під час розгляду протоколу відносно неї, про що свідчить протокол засідання адмінкомісії № 1 від 30.06.2022. Розгляд проведено у відповідності до вимог законодавства. Оскільки позивач порушила вимогу закону щодо продажу пива неповнолітній особі, від якої остання не вимагала, у разі сумніву, документу на підтвердження її віку, то комісія мала всі підстави для накладення адміністративного стягнення в межах санкції ч. 2 ст. 156 КУпаП. Копію постанови позивач також отримала у день її винесення. Вказана постанова відповідає вимогам ст. 280 та 283 КУпАП та підписана головою адмінкомісії, відповідно до п.3.12. Положення про адміністративну комісію при виконавчому комітеті Старосільської сільської ради. З цих підстав, представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову.

Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи в сукупності, прийшов до наступного переконання.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч.1 ст.6 КАС України).

Як вбачається з ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом встановлено, що адміністративною комісією при виконавчому комітеті сільської ради винесено постанову №1 від 30 червня 2022 року, згідно з якою ОСОБА_1 , яка є позивачем у справі, визнано винною у тому, що вона, працюючи на посаді продавця, здійснила продаж слабоалкогольного напою-пиво «Жигулівське» неповнолітньому, чим порушила ч.2 ст.156 КУпАП. У зв`язку з цим, на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 6800 грн. 00 коп.

Відповідальність за ч.2 ст. 156 КУпАП настає в тому числі, у разі продажу пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, тютюнових виробів, електронних сигарет, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пристроїв для споживання тютюнових виробів без їх згоряння особі, яка не досягла 18-річного віку.

Таким чином, згідно положень ч. 2 ст. 156 КУпАП, перелік дій, які утворюють ознаки об`єктивної сторони складу цього адміністративного правопорушення достатньо широкий. Разом з тим, окремим складом визначено продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, тютюнових виробів, електронних сигарет, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пристроїв для споживання тютюнових виробів без їх згоряння особі, яка не досягла 18-річного віку.

Отже, дії, які полягають у продажу пива, окрім безалкогольного особі, яка не досягла 18-річного віку утворюють склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч.2 ст.156 КУпАП.

Суб`єктивна сторона будь-якого правопорушення визначається ставленням особи до наслідків і характеризується наявністю вини або у формі умислу, або - необережності ( умисно, якщо особа, котра його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків та з необережності, якщо особа, котра його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоча повинна була і могла їх передбачити).

В даному разі, дії, які полягають у продажу пива, тобто у оплатній передачі товару покупцю характеризуються умисною формою вини і не можуть кваліфікуватися як з необережності.

Суб`єктом вказаного правопорушення є працівник підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування.

ОСОБА_1 не заперечувала, що відпустила пиво, тобто продала його невідомій молодій особі, не переконавшись у його віці. Окрім рапорту працівника поліції, вказана обставина підтверджується поясненнями покупця ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , в якому остання зазначає про місце її роботи та посаду - продавець магазину « Продуктовий кошик ». Таким чином, вказані обставини під час складання протоколу з`ясовувались, крім того, ОСОБА_1 не заперечувались, а тому підстав вважати, що вказана обставина не з`ясована під час складення протоколу, на думку суду, є безпідставною.

Суд не бере до уваги пояснення позивача про те, що вона підписала пояснення по суті правопорушення, злякавшись та не читаючи, оскільки, суд розцінює вказану обставину як нехтування своїми правами, відтак вказані посилання не можуть свідчити про порушення прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності зі сторони працівників поліції. Пояснення підписані позивачем із зазначенням власноручно, про те, що з її слів записано вірно. Жодних заперечень чи зауважень не вказано. Дії працівників поліції позивачем не оскаржувалось.

Поняття доказів міститься у ст. 251 КУпАП, перелік яких, дійсно, не є вичерпним. До відзиву долучено докази, що були враховані під час прийняття рішення, які, на думку, суду були достатніми, для прийняття об`єктивного рішення. Так, відповідно до змісту ст.251 КУпАП такими доказами є фактичні дані, що встановлені протоколом про адміністративне правопорушення, письмові пояснення. Іншим чином питання щодо достатності чи недостатності доказів чинним законодавством не вирішується і залежать від конкретних обставин, за яких складається протокол та здійснюється його розгляд. Так, відповідно до змісту ст.251 КУпАП, доказами є фактичні дані, що встановлені протоколом про адміністративне правопорушення, письмовими поясненнями особи, відносно якої складається протокол, а також покупця ОСОБА_2 , що не суперечить рапорту працівників поліції та у сукупності підтверджує факт вчинення адміністративного правопорушення і вини особи.

У зв`язку з цим, зазначені представником позивача твердження щодо відсутності доказів спростовані у судовому засіданні стороною відповідача.

Окрім того, ст.218 КУпАП передбачає повноваження адмінкомісій при виконавчих комітетах селищних рад розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч.2 ст. 156 КУпАП.

Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» передбачено, що положення та вимоги вказаного Закону визначають основні засади, в тому числі, оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями.

Норма, закріплена у п.2 ч.2 ст.15-3 вказаного Закону вважається імперативною, оскільки містить чітку заборону продажу пива (крім безалкогольного) особам, які не досягли 18 років та передбачає, що у разі, якщо у продавця пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових, тютюнових виробів, електронних сигарет, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пристроїв для споживання тютюнових виробів без їх згоряння виникли сумніви щодо досягнення 18-річного віку покупцем, який купує пиво (крім безалкогольного), алкогольні, слабоалкогольні напої, вина столові, тютюнові вироби, електронні сигарети, рідини, що використовуються в електронних сигаретах, пристрої для споживання тютюнових виробів без їх згоряння, продавець повинен звернутися до такого покупця з вимогою пред`явити паспорт громадянина України або інший документ, що підтверджує його вік. У разі відмови покупця надати такий документ продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових, тютюнових виробів, електронних сигарет, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пристроїв для споживання тютюнових виробів без їх згоряння такій особі забороняється ( ч.5, ч.6 ст. 15-3 цього ж Закону).

Вказану вимогу Закону ОСОБА_1 не дотримано, що нею і не заперечувалось під час складання протоколу. Вказана обставина слугувала правовою підставою для притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.156 КУпАП. Розмір штрафу накладено в межах санкції статті, що передбачає таку відповідальність у мінімальному розмірі.

Як вбачається зі ст.ст.280, 283 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністриатвне правопорушення приймається у формі рішення.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова містить посилання на обставини вчиненого винною особою правопорушення, статтю КУпАП, а також містить інші необхідні реквізити, а тому, суд прийшов до переконання, що вказана постанова формально відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Відповідно до ст.285 КУпАП, постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи, а її копія протягом 3 днів вручається під розписку або висилається особі, щодо якої її винесено.

Однак, окрім вказаних обставин, судом було встановлено, що позивач у своєму клопотанні від 30.06.2022, з посиланням на положення ст.268 КУпАП, просила не тільки ознайомитись з матеріалами, а й відкласти розгляд справи на іншу дату з метою скористатися послугами адвоката (а.с.16). Вказане клопотанняпозивача беззастережно є правомірним. Задоволення його в частині ознайомлення з документами після отримання постанови, що не було спростовано у судовому засіданні, беззаперечно порушує право позивача, як особи, яка притягується до адміністративної відповідності її конституційного права на захист, що зводить нанівець дотримання процедури притягнення особи до юридичної відповідності, як в цілому, так і адміністративної в конкретному випадку.

Згідно з ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Представником відповідача надано належні, достатні та допустимі докази на спростування тверджень позивача, однак, судом встановлено порушення права на захист позивача під час розгляду справи та притягнення її до адміністративної відповідальності.

Представник відповідача у судовому засіданні не спростував твердження позивача, про те, що її було позбавлено можливості скористатися правовою допомогою, в тому числі, і під час розгляду справи, що потягло за собою порушення права на захист, а відтак, суд дійшов до переконання, що постанову у справі прийнято з порушенням права на захист особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, а відтак,- порядку та процедури притягнення особи до адміністративної відповідальності.Згідно з ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Представником відповідача надано належні, достатні та допустимі докази на спростування тверджень позивача, проте, доводи позивачки щодо порушення права на захист підтвердилися у судовому засіданні.

У зв`язку з цим, оскаржувана постанова не в повній мірі відповідає вимогам, зазначеним у ч.2 ст.2 КАС України та підлягає до скасування.

Крім того, позивач просила в позові стягнути на її користь судові витрати (при цьому, сума судових витрат та її обґрунтування позивачем не зазначено).

Відповідно до положень ст.132 КАС України передбачено такі види судових витрат, як судовий збір та витрати, пов`язані з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Позивачем під час подач позову сплачено судовий збір в сумі 496,20 грн., що підтверджується квитанцією № 37 від 06.07.2022 (а.с.1). Вказаний судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст.134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною шостою вказаної статті передбачено, що у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. В такому випадку, о бов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Позивачем до позову долучено договір про надання правової (правничої) допомоги від 30.06.2022 року. Розмір гонорару, відповідно до п.2.1. договору- 4500 грн.

Також долучено акт №1 приймання-передачі наданої правової допомоги від 06.07.2022 та рахунок від 06.07.2022.

Однак, з вказаного рахунку безпосередньо факту передачі коштів в рахунок оплати послуг за договором про правову допомогу не вбачається, оскільки сам по собі рахунок не може слугувати належним та допустимим доказом в якості підтвердження понесених фактичних витрат учасника справи на професійну правничу допомогу, так як з самого рахунку від 06.07.2022 неможливо зробити висновок про те, що кошти були реально передані правнику в рахунок оплати його послуг з надання правової допомоги. Тобто, суд не сумнівається в тому, що за надані послуги з правової (правничої ) допомоги по суті виставлено рахунок № 1 від 06.07.2022, в якому відображено вартість наданої/отриманої послуги, однак вказаним документом не підтверджується сам факт передачі коштів на оплату цих послуг. З огляду на це позовні вимоги підлягають до задоволення частково.

Керуючись ст.ст. 72-77, 90, 241-246, 250, 255, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до адміністративної комісії при виконавчому комітеті Старосільської сільської ради Сарненського району Рівненської області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу- задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову про адміністративне порушення №1 від 30 червня 2022 року, винесену адміністративною комісією при виконавчому комітеті Старосільської сільської ради Сарненського району Рівненської області.

Стягнути з бюджетних асигнувань виконавчого комітету Старосільської сільської ради Сарненського району Рівненської області 496 грн. 20 коп. судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених статтею 286 КАС України, можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: