Справа № 420/7267/22
Суддя: Завальнюк І.В.
Дата ухвалення: 2022-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/7267/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Завальнюка І.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вказаним адміністративним позовом, в якому просить суд визнати протиправною бездіяльність Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо не видачі наказу та не виплати позивачу за довідками щодо розподілу винагороди від 22.02.2021 у загальній сумі 27653,72 грн за виконавчими провадженнями № № 61042276, 63029940, 63495512; зобов`язати відповідача видати наказ та виплатити позивачу винагороду у загальній сумі 27 653,72 грн за довідками щодо розподілу винагороди від 22.02.2021 за виконавчими провадженнями № № 61042276, 63029940, 63495512.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 22.02.21 позивачем, як керівником Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області, погоджено заяву державного виконавця Сазонова Д.К. про виплату винагороди, що підлягає виплаті по виконавчим провадженням №№ 63029940, 61042276, 63495512, та складено довідку, в якій заявлено клопотання щодо виплати ОСОБА_1 0,25% стягнутих сум, що становить 4614,07 грн, 7662,69 грн та 15376,96 грн відповідно. Наказом Міністерства юстиції України від 19.02.2021 № 327/к, наказом ПМУ МЮ від 19.02.2021 № 398/к позивача звільнено з займаної посади за взаємною домовленістю із суб`єктом припинення державної служби відповідно до ч. 2 ст. 86 Закону України «Про державну службу» з 22.02.2021. 10.02.2022 на адресу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) направлено адвокатський запит щодо інформації про результати розгляду довідок щодо розподілу винагороди від 22.02.2021, на що отримано відповідь 16.02.2022 про відсутність прийняття відповідного рішення щодо виплати винагороди позивачу. На даний час відповідачем наказ про виплату винагороди позивача так і не видано, а виплату при звільненні не здійснено у повному обсязі, що зумовило позивача звернутися за судовим захистом із даним позовом.

Ухвалою судді від 10.06.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження.

30.06.2022 до суду від Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач позовні вимоги не визнав у повному обсязі, в задоволенні позову просив відмовити, зазначивши, що 19.02.2022 на адресу Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшло 4 заяви про виплату винагороди головному державному виконавцю відділу примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Сазонову Д.К. у т.ч. по виконавчим провадженням в АСВП 61042276, 63029940, 63495512. Згідно резолюції в.о. заступника начальника Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Ткаченко О.В. вказані заяви доручено на опрацювання провідному спеціалісту відділу організації та контролю за виконанням рішень Управління Шевченко Н.В. 61042276 та 63495512 встановлено: по ВП 61042276 державним виконавцем не у повному обсязі стягнуто борг згідно виконавчого документа, тоді як в заяві зазначено про повне виконання виконавчого документу; по ВП 61042276, 63495512 в заявах про виплату винагороди державним виконавцем невірно обраховано суму, що підлягає виплаті. З огляду на вищевикладене, вказані заяви не були погоджені позивачем як заступником начальника Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції начальником Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області, у зв`язку із чим довідка щодо розподілу винагороди позивачу по виконавчим провадженням 61042276, 63495512 не складалася. Вищезазначені заяви про виплату винагороди головному державному виконавцю відділу Сазонову Д.К. повернуто листом Управління 23.02.2021. За результатами опрацювання заяв про виплату винагороди головному державному виконавцю відділу Сазонову Д.К. по виконавчим провадженням

За результатами опрацювання заяви про виплату винагороди по ВП 63029940 складено службову запису для визначення достатності та обґрунтованості підстав для виплати винагороди. 22 лютого позивачем погоджено заяву про виплату винагороди та складено довідку щодо розподілу винагороди, згідно якої ОСОБА_1 підлягало виплаті 4614,07 грн. У зв`язку із звільненням позивача з 22.02.2021, його не включено до наказу від 24.03.2021 № 60/ПВ та наказ про виплату винагороди за ВП 63029940 ОСОБА_1 не видавався.

Ухвалою суду від 01.07.2022 заяву Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження залишено без задоволення; продовжено Південному міжрегіональному управлінню Міністерства юстиції (м. Одеса) строк для надання доказів по справі - на 30 днів з дня отримання даної ухвали.

08.07.2022 до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, згідно з якою доводи відповідача про те, що виплати винагороди позивачу за ВП № 61042276 та № 63495512 не були проведені через невірне зазначення в заяві на виплату винагороди словосполучення (часткове / повне виконання) та невірний розрахунок суми, що підлягає виплаті, на увагу не заслуговують, оскільки розрахунок суми винагороди відповідачем не спростований. Більш того, про те, що заяви державного виконавця від 17.02.2021 погоджено позивачем як заступником начальника Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції начальником Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області, зазначено у службовій записці провідного спеціаліста відділу організації та контролю за виконанням рішень ОСОБА_2 , складеній на ім`я в.о. заступника начальника Управління начальника відділу організації та контролю за виконанням рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Олени Ткаченко. Крім того, відповідна заява позивача була погоджена 22.02.2021, тобто станом на останній робочий день позивача, у зв`язку із чим заперечення відповідача щодо відсутності підстав для виплати винагороди по ВП № 63029940 через звільнення позивача є безпідставними.

Станом на 16.08.22 додаткові докази від Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) до суду не надійшли.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість адміністративного позову та наявність підстав для його часткового задоволення.

Судом встановлено, що з 08.01.2020 ОСОБА_1 працював на посаді заступника начальника Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

17.02.2021 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Сазоновим Д.К. на ім`я начальника Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) складено заяву про виплату винагороди, яка 18.02.2021 погоджена начальником відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Заліпаєвим Ю.В. та 22.02.2021 - заступником начальника Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції-начальник Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Чубаревим О.О.

На підставі вищезазначеного 22.02.2021 позивачем складено довідку на ім`я начальника Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо розподілу винагороди, в якій, серед іншого, заявлено клопотання щодо виплати начальнику Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області ОСОБА_1 0,25 стягнутої суми у ВП № 63029940 в розмірі 4614,07 грн, 0,25% стягнутої суми у ВП № 63495512 в розмірі 7662,69 грн та 0,25% стягнутої суми у ВП № 61042276 в розмірі 15376,96 грн.

Наказом Міністерства юстиції України від 19.02.2021 № 327/к ОСОБА_1 звільнено з 22 лютого 2021 року за взаємною домовленістю із суб`єктом призначення з припиненням державної служби відповідно до ч. 2 ст. 86 Закону України «Про державну службу».

10.02.2022 на адресу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) направлено адвокатський запит щодо інформації про результати розгляду довідок щодо розподілу винагороди від 22.02.2021, на що отримано відповідь 16.02.2022 про відсутність прийняття відповідного рішення щодо виплати винагороди позивачу. На даний час відповідачем наказ про виплату винагороди позивача так і не видано, а виплату при звільненні не здійснено у повному обсязі, що зумовило позивача звернутися за судовим захистом із даним позовом.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами доказів, а також достатність та взаємний зв`язок у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги підлягаючими частковому задоволенню у зв`язку з наступним.

Зі змісту листа Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 10.02.2022 № 19/22 на запит адвоката Васильєва Ю.Ю. за результатами опрацювання заяв про виплату винагороди головного державного виконавця Відділу Сазонова Д.К. по ВП 61042276, 63029940, 63495512 встановлено, що по ВП 61042276 державним виконавцем не у повному обсязі стягнуто борг згідно виконавчого документа, тоді як в заяві зазначено про повне виконання виконавчого документу; по ВП 61042276, 63495512 в заявах про виплату винагороди державним виконавцем невірно обраховано суму, що підлягає виплаті. З огляду на вищевикладене, вказані заяви не були погоджені позивачем як заступником начальника Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції начальником Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області, у зв`язку із чим довідка щодо розподілу винагороди позивачу по виконавчим провадженням 61042276, 63495512 не складалася. Вищезазначені заяви про виплату винагороди головному державному виконавцю відділу Сазонову Д.К. повернуто листом Управління 23.02.2021.

Одночасно, за результатами опрацювання заяви про виплату винагороди головному державному виконавцю Відділу Сазонову Д.К. по виконавчому провадженню № 63029940 було визначено достатність та обґрунтованість підстав для виплати винагороди. Так, 22.02.2021 заступником начальника Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції начальником Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Чубаревим О.О. погоджено заяву про виплату винагороди головному державному виконавцю Відділу Сазонову Д.К. по виконавчому провадженню № 63029940 та складено довідку щодо розподілу винагороди, згідно якої начальнику Управління ОСОБА_1 підлягало виплаті 4614,07 грн. У зв`язку із тим, що 22.02.2021 ОСОБА_1 звільнено з посади начальника Управління, наказ про виплати винагороди по ВП № 63029940 ОСОБА_1 не видавався.

Частиною 1 статті 7 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» від 02.06.2016 р. №1403-VIII (далі за текстом Закон №1403) передбачено, що відповідно до цього Закону державними виконавцями є керівники органів державної виконавчої служби, їхні заступники, головні державні виконавці, старші державні виконавці, державні виконавці органів державної виконавчої служби.

Статтею 13 Закону №1403-VIII встановлено, що заробітна плата працівника органу державної виконавчої служби складається з посадового окладу, премії, доплати за ранг та надбавки за вислугу років, винагороди, а також інших надбавок згідно із законодавством.

Порядок виплати та розміри винагород працівникам органів державної виконавчої служби встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Механізм та розміри виплати винагороди державному виконавцю визначено Порядком виплати винагород державним виконавцям та їх розміри і розмір основної винагороди приватного виконавця, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.2016 р. № 643 (далі за текстом Порядок № 643).

Відповідно до п.2 Порядку № 643 у разі фактичного виконання (повного або часткового) виконавчого документа майнового характеру, стягнення заборгованості із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців, за виконавчим документом про стягнення аліментів державним виконавцям, визначеним у частині першій статті 7 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», виплачується винагорода у такому розмірі: 2 відсотки стягнутої суми або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом, але не більше 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 1 січня календарного року, - державному виконавцю, на виконанні у якого перебував (перебуває) виконавчий документ.

З огляду на п.4 Порядку № 643 фактичним виконанням вважається виконання рішення за виконавчим документом майнового характеру в повному обсязі або частково та виконавчого документа немайнового характеру в повному обсязі в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», якщо за такими документами стягнуто виконавчий збір та витрати, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення виконання рішення.

Пунктом 5 Порядку № 643 установлено, що державні виконавці, зазначені у пункті 2 цього Порядку, мають право на винагороду за умови дотримання критеріїв виплати винагороди, встановлених Мін`юстом (далі критерії виплати винагороди).

Згідно з п. 6 Порядку № 643 для виплати винагороди державний виконавець, на виконанні у якого перебував (перебуває) виконавчий документ, подає заяву, в якій зазначаються: реквізити виконавчого документа; номер виконавчого провадження в автоматизованій системі виконавчого провадження; повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника; категорія стягнення за виконавчим документом; розмір стягнутого виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, реквізити платіжних доручень; перелік виконавчих дій та строки їх проведення; розрахунок належної до виплати винагороди; відомості про дотримання критеріїв.

Відповідно до п. 9 Порядку № 643 заява державного виконавця про виплату винагороди розглядається безпосереднім керівником державного виконавця протягом двох робочих днів з дати її надходження та за наявності підстав, передбачених пунктами 4 і 5 цього Порядку, погоджується ним із зазначенням дати погодження. За відсутності підстав для виплати винагороди зазначена заява протягом двох робочих днів з дати її надходження повертається державному виконавцю з обґрунтуванням підстав відмови.

Пунктом 10 Порядку № 643 визначено, що під час розгляду заяви державного виконавця про виплату винагороди безпосереднім керівником державного виконавця перевіряються достовірність викладених у заяві відомостей, правильність розрахунку та наявність підстав для виплати винагороди, зазначених у пунктах 4 і 5 цього Порядку.

Для перевірки наявності підстав для виплати винагороди, зазначених у пунктах 4 і 5 цього Порядку, керівник державного виконавця використовує дані автоматизованої системи виконавчого провадження.

У разі погодження заяви державного виконавця про виплату винагороди та за умови дотримання критеріїв виплати винагороди керівник органу державної виконавчої служби готує подання про виплату винагороди, визначеної абзацом третім пункту 2 цього Порядку, в якому зазначає розрахунок (розподіл) такої винагороди (далі подання про виплату винагороди).

Пунктом 11 Порядку № 643 встановлено, що винагорода не виплачується, якщо державного виконавця притягнуто до дисциплінарної відповідальності у зв`язку із здійсненням виконавчого провадження, за яким подано заяву про виплату винагороди, або його дії (рішення) чи бездіяльність визнано неправомірними.

Згідно з п. 12 Порядку № 643 погоджена безпосереднім керівником заява про виплату винагороди державному виконавцю та у випадку, передбаченому абзацом третім пункту 10 цього Порядку, подання про виплату винагороди не пізніше наступного робочого дня подаються для погодження начальнику управління забезпечення примусового виконання рішень міжрегіонального управління Мін`юсту.

Відповідно до п. 13 Порядку № 643 у разі достатності та обґрунтованості підстав для виплати винагороди начальник управління забезпечення примусового виконання рішень міжрегіонального управління Мін`юсту погоджує заяву про виплату винагороди державному виконавцю та подання про виплату винагороди протягом трьох робочих днів з дати їх надходження.

За відсутності підстав для виплати винагороди заява про виплату винагороди та/або подання про виплату винагороди протягом трьох робочих днів з дати їх надходження повертаються державному виконавцю та/або керівнику органу державної виконавчої служби з обґрунтуванням підстав відмови.

Під час погодження заяви про виплату винагороди керівники органів державної виконавчої служби проводять за допомогою автоматизованої системи виконавчого провадження перевірку наявності підстав для виплати винагороди, зазначених у пунктах 4 і 5 цього Порядку.

З огляду на пункти 14, 15 Порядку № 643 безпідставна відмова у погодженні заяви державного виконавця про виплату винагороди або подання про виплату винагороди не допускається.

Державний виконавець, якому повернуто заяву про виплату винагороди, має право повторно подати таку заяву до кінця поточного року після усунення обставин, які стали підставою для її повернення.

Таким чином, пунктом 13 Порядку № 643 встановлено, що заява про виплату винагороди державному виконавцю та подання про виплату винагороди розглядаються начальником управління забезпечення примусового виконання рішень міжрегіонального управління Мін`юсту протягом трьох робочих днів з дати їх надходження.

Відповідно до п. 16 Порядку № 643 погоджена начальником управління забезпечення примусового виконання рішень міжрегіонального управління Мін`юсту заява про виплату винагороди державному виконавцю та подання про виплату винагороди не пізніше наступного робочого дня після погодження подаються відповідному уповноваженому структурному підрозділу міжрегіонального управління юстиції. На підставі таких заяви і подання видається наказ, в якому зазначаються особи, яким виплачується винагорода, та її розміри.

У випадках, передбачених абзацами четвертим одинадцятим пункту 2 цього Порядку, погоджена начальником управління забезпечення примусового виконання рішень міжрегіонального управління Мін`юсту, директором Департаменту державної виконавчої служби Мін`юсту, начальником Управління забезпечення примусового виконання рішень в місті Києві Департаменту державної виконавчої служби Мін`юсту заява про виплату винагороди разом із довідкою щодо розподілу винагороди (у разі її складення) не пізніше наступного робочого дня після погодження подається відповідному уповноваженому структурному підрозділу міжрегіонального управління юстиції або уповноваженому структурному підрозділу Мін`юсту. На підставі таких заяви і довідки видається наказ, в якому зазначаються особи, яким виплачується винагорода, та її розміри.

Таким чином, видача наказу про виплату винагороди та безпосередня виплата винагороди здійснюється лише після погодження заяви про виплату винагороди начальником управління забезпечення примусового виконання рішень міжрегіонального управління Мін`юсту.

З матеріалів справи встановлено, що державним виконавцем відділу підготовлено відповідні заяви на виплату винагороди 0,25 стягнутої суми у ВП № 63029940 в розмірі 4614,07 грн, 0,25% стягнутої суми у ВП № 63495512 в розмірі 7662,69 грн та 0,25% стягнутої суми у ВП № 61042276 в розмірі 15376,96 грн, які погоджені безпосереднім керівником.

Керівником Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Чубаревим О.О. погоджено заяви на виплату винагороди державному виконавцю та видано довідки щодо розподілу винагороди, що підлягають виплаті.

Тобто, заява позивача про виплату винагороди погоджена відповідно до вимог Порядку № 643, а відповідачем не надано належних та допустимих доказів про скасування довідок щодо розподілу винагороди.

Таким чином, відповідачем в порушення вимог п.16 Порядку 643 було вчинено протиправну бездіяльність щодо невидачі наказів про виплату ОСОБА_1 у загальній сумі 27653,72 грн за довідками щодо розподілу винагороди від 22.02.2021 у виконавчих провадженнях №№ 61042276, 63029940, 63495512.

Також, суд зазначає, що відповідачем не надано суду доказів вчинення позивачем дій, відповідальність за які передбачена п.11 Порядку № 643, та які б вказували на відсутність підстав для виплати позивачу винагороди.

Суд звертає увагу на те, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби.

А тому, оскільки суб`єктом владних повноважень, на якого покладено обов`язок забезпечити реалізацію права позивача на виплату винагороди є Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса), то відповідальність за бездіяльність чи протиправні дії його структурних підрозділів та / або відділів юридичної особи публічного права, несе сам орган державної влади, у даному випадку - Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

В свою чергу, позовні вимоги позивача про визнання протиправною бездіяльність Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо не виплати винагороди ОСОБА_1 у загальній сумі 27653,72 грн. за довідками щодо розподілу винагороди від 22.02.2021 у виконавчих провадженнях №№ 61042276, 63029940, 63495512, зобов`язання Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (вул. Б.Хмельницького, 34, м. Одеса, 65007, ідентифікаційний код 43315529) виплатити ОСОБА_1 винагороду державного виконавця у загальній сумі 27653,72 грн за довідками щодо розподілу винагороди від 22.02.2021 у виконавчих провадженнях №№ 61042276, 63029940, 63495512, є передчасними, оскільки самостійною підставою для виплати коштів за виконавчі провадження є наказ.

Зважаючи на встановлення судом порушеного права, застосовуючи механізм захисту порушеного права та його відновлення, керуючись повноваженнями, наданими частиною другою статті 9, частиною другою статті 245 КАС України, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса) видати наказ та виплатити ОСОБА_1 винагороду у загальній сумі 27653,72 грн за довідками щодо розподілу винагороди від 22.02.2021 у виконавчих провадженнях №№ 61042276, 63029940, 63495512.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно положень ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень ст.76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно пунктів 1 частини 3 ст. 132 КАС України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, в тому числі належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження розрахунку вартості послуг адвоката в розмірі 5000 грн до позову додано копії договору про надання правової допомоги № 03/02-22 від 22.02.2022, додаткової угоди від 13.06.2022 до договору про надання правової допомоги № 03/02-22 від 22.02.2022, ордеру на ведення справи, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, дублікат квитанції № 0.0..1 від 14.06.2022.

Згідно додаткової угоди від 13.06.2022 до договору про надання правової допомоги № 03/02-22 від 22.02.2022 Замовник сплачує адвокатському бюро «Юрія Васильєва» (Виконавцю) гонорар у фіксованій сумі (без детального або погодинного розрахунку) 5000 грн за надання послуг: усної консультації, складання та направлення адвокатського запиту, підготовку позовної заяви, заяви про усунення недоліків тощо (перелік не є остаточним) по справі № 420/7267/22, яка розглядається в Одеському окружному адміністративному суді.

Згідно з ч. 7 ст. 134 КАСУ обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Всупереч вимог вищезазначеної норми відповідачем не надано до суду клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката. Разом із тим, розмір витрат на правничу допомогу входить до предмету доказування по справі.

При викладених обставинах, дослідивши матеріали даної справи, суд вважає заявлений представником позивача розмір витрат на правову допомогу неспівмірним зі складністю справи; часом, витраченим адвокатом; обсягом наданих послуг, ціною позову і значенням справи для сторони, та, з урахуванням задоволення позову, вважає достатнім і співмірним розмір витрат правничої допомоги в сумі 2000 грн.

При цьому суд враховує, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої прийняте рішення, витрачених коштів, але і в певному сенсі спонукання суб`єкта владних повноважень утримуватися від подачі безпідставних заяв, скарг і своєчасно вчиняти дії, необхідні для поновлення порушених прав та інтересів фізичних і юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин, про що зазначив Верховний Суд у постанові від 05.09.2019 по справі № 826/841/17.

Судові витрати розподілити за правилами ст. 139 КАС України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 139, 242-246 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (54020, м. Миколаїв, вул. 8 Березня, 107; ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Зобов`язати Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса) видати наказ та виплатити ОСОБА_1 винагороду у загальній сумі 27653,72 грн за довідками щодо розподілу винагороди від 22.02.2021 у виконавчих провадженнях №№ 63029940, 61042276, 63495512.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з бюджетних асигнувань Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 992,40 грн (дев`ятсот дев`яносто дві гривні 40 копійок).

Стягнути з бюджетних асигнувань Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в сумі 2000 грн (дві тисячі гривень).

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя І.В. Завальнюк