Справа № 300/2193/22
Суддя: Біньковська Н.В.
Дата ухвалення: 2022-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" серпня 2022 р. справа № 300/2193/22

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

судді Біньковської Н.В.,

за участю: секретаря судового засідання Біланчина В.І.,

представника відповідача - Панкратьєва В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Коломийського відділу державної виконавчої служби у Коломийському районі Івано-Франківської області Південно-Західного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про скасування постанови про стягнення виконавчого збору від 13.05.2019,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Коломийського відділу державної виконавчої служби у Коломийському районі Івано-Франківської області Південно-Західного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про скасування постанови старшого державного виконавця Коломийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Панкратьєва В.В від 13.05.2019 по виконанню виконавчого листа №346/5663/16, виданого Коломийським міськрайонним судом 10.03.2017 про стягнення 247282,74 грн. на користь ПАТ «Укрсоцбанк», згідно якої стягується виконавчий збір в сумі 24728,27 грн.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 15.01.2018 у справі №346/5663/16 скасовано заочне рішення від 23.11.2016, згідно якого із неї стягувалася заборгованість за кредитним договором на користь ПАТ «Укрсоцбанк», а також ухвалою суду від 13.02.2018 позовну заяву ПАТ «Укрсоцбанк» залишено без розгляду у зв`язку із добровільною сплатою боргу. Стверджує, що вказані ухвали у 2018 році було надано до органу виконавчої служби, після чого позивач виїхала за кордон, а після повернення до України дізналася про щомісячне стягнення з її пенсії коштів на рахунок Коломийського міськрайонного ВДВС. Також зазначає, що по теперішній час залишається відкритим виконавче провадження по стягненню з позивача виконавчого збору, однак таке виконавче провадження підлягає закінченню у зв`язку із скасуванням рішення на підставі якого було видано виконавчий документ. У зв`язку із цим просить скасувати постанову про стягнення виконавчого збору від 13.05.2019.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, з особливостями провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, визначеними статтями 268-271, 287 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також - КАС України).

Відповідач скористався правом подання відзиву на позову, в якому стосовно задоволення позовних вимог заперечує. Зазначає, що згідно даних АСВП на виконані у відповідача перебувало виконавче провадження №54233896, відкрите на підставі виконавчого листа №346/5663/16, виданого Коломийським міськрайонним судом Івано-Франківської області, про стягнення з ОСОБА_1 247282,74 грн. на користь ПАТ «Укрсоцбанк». 06.07.2017 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №54233896. Виконавче провадження завершено на підставі заяви стягувача про повернення виконавчого документа згідно пункту 1 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження». Також зазначає, що 13.05.2019 державним виконавцем у виконавчому провадженні №54233896 винесено постанову про стягнення виконавчого збору, яку виділено в окреме провадження №59100957. Вважає, що та обставина, що позивач виконав судове рішення у добровільному порядку не є підставою для не стягнення виконавчого збору. Просить в задоволенні позову відмовити (а.с.38).

Позивач правом подання відповіді на відзив не скористалась.

Позивач в судове засідання не з`явилася, подала клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Представник відповідача в судовому засіданні щодо задоволення позову заперечив з підстав, зазначених у відзиві на позов. Просить у задоволенні позову відмовити.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши надані суду письмові докази, судом встановлено наступне.

Заочним рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 23.11.2016 у справі №346/5663/16-ц позов ПАТ «Укрсоцбанк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 в користь ПАТ «Укрсоцбанк» 247282,74 грн. заборгованості за кредитним договором від 23 серпня 2006 року №017-22/356 (а.с.8).

06.07.2017 старшим державним виконавцем Коломийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Панкратьєвим В.В. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження №54233896 з виконання виконавчого листа №346/5663/16, виданого Коломийським міськрайонним судом Івано-Франківської області 10.03.2017, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» коштів в сумі 247282,74 грн. (а.с.49).

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківській області від 15.01.2018 у справі №346/5663/16-ц скасовано заочне рішення Коломийського міськрайонного суду від 23.11.2016 (а.с.6).

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківській області від 13.02.2018, яка набрала законної сили 01.03.2018, у справі №346/5663/16-ц, позов ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості залишено без розгляду (а.с.7).

27.04.2018 старшим державним виконавцем Панкратьєвим В.В. прийнято постанову про повернення виконавчого документа стягувачу згідно п.1 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» (за письмовою заявою стягувача) (а.с.49).

13.05.2019 старшим державним виконавцем Панкратьєвим В.В. прийнято постанову про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 у розмірі 24728,27 грн.

13.05.2019 старшим державним виконавцем Коломийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Панкратьєвим В.В. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження №59100957 з виконання постанови ВП 54233895 про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 у розмірі 24728,27 грн.

Відповідач листом від 20.05.2022 №21.12-20/24353, розглянувши заву щодо стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 повідомив адвоката про те, що дії державного виконавця стосовно виділення в окреме провадження постанови про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в сумі 24728,27 грн. відповідають вимогам Закону (а.с.5).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам що склались між сторонами, суд зазначає наступне.

Згідно частини 1 статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" (надалі також - Закон №1404-VІІІ, в редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) складає сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, які спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 18 Закону №1404-VІІІ виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Пунктом 1 частини 1 статті 26 Закону №1404-VІІІ передбачено, що за заявою стягувача виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону (частина 5 Закону №1404-VІІІ).

У відповідності із пунктом 1 частини 1 статті 37 Закону №1404-VІІІ виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

Про повернення стягувачу виконавчого документа та авансового внеску виконавець виносить постанову (частина 4 статті 37 Закону №1404-VІІІ).

Згідно із пунктом 5 частини 1 та частини 2 статті 39 Закону №1404-VІІІ виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню. Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

Відповідно до частини 3 статті 40 Закону №1404-VІІІ у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно із частинами 1, 2, 4 статті 27 Закону №1404-VІІІ виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом. Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Відповідно до частини 7 статті 27 Закону №1404-VІІІ у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.

Положеннями частини 9 статті 27 Закону №1404-VІІІ визначено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Також, окремі питання організації виконання судових рішень визначені Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5 (надалі також - Інструкція №512/5 в редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин).

Пунктом 8 розділу ІІІ Інструкції №512/5 встановлено, що стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону. Про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження.

Виконавчий збір стягується з боржника на підставі постанови про стягнення виконавчого збору, у якій зазначаються розмір та порядок стягнення нарахованого виконавчого збору.

Постанову про стягнення виконавчого збору державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) та не пізніше наступного робочого дня після її винесення надсилає сторонам виконавчого провадження.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, постанова про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) реєструється в автоматизованій системі виконавчого провадження як виконавчий документ та підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом та цією Інструкцією.

Державний виконавець зобов`язаний відкрити виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня її реєстрації в автоматизованій системі виконавчого провадження.

Про розмір стягнутого виконавчого збору державний виконавець зазначає у виконавчому документі.

Судом встановлено, що заочне рішення, яке стало підставою для примусового стягнення із ОСОБА_1 заборгованості у виконавчому провадженні №54233896 скасовано 15.01.2018, тому відсутні підстави для стягнення із позивача виконавчого збору. Однак, відповідач 13.05.2019, через рік після повернення виконавчого листа №346/5663/16 стягувачу за його заявою, прийняв постанову про стягнення виконавчого збору, за якою відкрив виконавче провадження №59100957.

Разом з цим, закінчення виконавчого провадження з підстав скасування рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, не передбачає стягнення виконавчого збору.

На переконання, суду, боржник не повинен нести негативні наслідки у вигляді сплати виконавчого збору у виконавчому провадженні з виконання судового рішення, яке в подальшому скасовано судом, оскільки це не передбачено положеннями закону.

При цьому суд звертає увагу на те, що частина 2 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції на час прийняття постанови від 27.04.2018 у ВП 54233896 про повернення виконавчого документу стягувачу за п.1 ч.1 ст.37 Закону №1404-VІІІ, передбачала стягнення виконавчого збору в розмірі 10 відсотків суми, яка фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом. Така редакція вказаної норми діяла до 28 серпня 2018 року.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» № 2475-VIII від 03 липня 2018 року, який набрав чинності 28 серпня 2018 року, у частину другу статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» внесено зміни, згідно з якими, після 28 серпня 2018 року розмір виконавчого збору розраховується не від суми фактичного стягнення, а від суми яка підлягає стягненню.

Отже, з урахуванням редакцій Закону №1404-VIII, які були чинними у період спірних правовідносин, база обрахунку виконавчого збору змінювалась. Так, у період до 28 серпня 2018 року розмір виконавчого збору становив - 10 відсотків фактично стягнутої суми, тоді як, у період після 28 серпня 2018 року розмір виконавчого збору складав - 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню.

Тобто, положення статті 27 Закону № 1404-VІІІ (в редакції, чинній у період до 28 серпня 2018 року) зменшували відповідальність позивача, як боржника, в порівнянні з нормами статті 27 Закону № 1404-VІІІ (в редакції чинній з 28 серпня 2018 року), оскільки розмір виконавчого збору обраховувався як 10 відсотків від фактично стягнутої суми, а не з суми що підлягає примусовому стягненню.

Разом з цим, прийнявши оскаржувану постанову 13.05.2019, а не на наступний день після повернення виконавчого документу стягувачу, державний виконавець застосував норму права, яка погіршила відповідальність позивача, як боржника.

Крім того, як зазначив представник відповідача в судовому засіданні та встановлено з наявних у справі доказів, при примусовому виконанні рішення суду від 23.11.2016 в справі №346/5663/16-ц фактичного стягнення за виконавчим документом №346/5663/16 у виконавчому провадженні №54233896 не відбулося.

За вказаних обставин, суд дійшов висновку, що постанова про стягнення виконавчого збору від 13.05.2019 ВП 54233896 є протиправною та підлягає скасуванню.

Згідно з частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку (ч.2 ст.2 КАС України).

Згідно із ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 992,40 грн., відтак підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача сплачений судовий збір в сумі 992,40 грн. Доказів понесення інших судових витрат суду не надано.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 268, 269, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Скасувати постанову Коломийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області про стягнення виконавчого збору від 13.05.2019 ВП №54233896.

Стягнути з Коломийського відділу державної виконавчої служби у Коломийському районі Івано-Франківської області Південно-Західного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні 40 копійок).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя /підпис/ Біньковська Н.В.

Рішення складене в повному обсязі 16.08.2022.