Справа № 200/12365/19-а
Суддя: Кравченко Т.О.
Дата ухвалення: 2020-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2020 року Справа№200/12365/19-а

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Кравченко Т.О.,

за участю

секретаря судового засідання Дьяченка Є.І.,

представника відповідача Ярової С.Е.,

розглянув в порядку загального позовного провадження в судовому засіданні адміністративну справу за позовом комунального підприємства «Донецький регіональний центр поводження з відходами» до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

встановив:

21 жовтня 2019 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов комунального підприємства «Донецький регіональний центр поводження з відходами» (далі позивач, КП «ДРЦ поводження з відходами») до Головного управління ДФС у Донецькій області (далі відповідач, ГУ ДФС в області), надісланий на адресу суду 16 жовтня 2019 року, в якому позивач просив:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 16 липня 2019 року № ;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 16 липня 2019 року № .

І. Заяви, клопотання учасників справи. Процесуальні дії у справі.

28 жовтня 2019 року суд постановив ухвалу про прийняття позовної заяви та відкриття провадження в адміністративній справі № 200/12365/19-а; вирішив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження; призначив справу до розгляду в судовому засіданні на 25 листопада 2019 року; встановив строки для подання заяв по суті справи.

В судовому засіданні 25 листопада 2019 року оголошена перерва до 27 грудня 2019 року.

В судовому засіданні 27 грудня 2019 року оголошена перерва до 16 січня 2020 року.

27 грудня 2019 року суд постановив ухвалу про розгляд справи в порядку загального позовного провадження; з ініціативи суду продовжив строк підготовчого провадження на тридцять днів з дня закінчення шістдесятиденного строку, визначеного ч. 4 ст. 173 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України); змінив засідання для розгляду справи по суті, призначене на 16 січня 2020 року, підготовчим засіданням; запропонував позивачу надати оригінали письмових доказів, копії яких долучені до позовної заяви.

21 січня 2020 року за наслідками підготовчого засідання суд постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 03 лютого 2020 року.

Про дату, час і місце розгляду справи по суті сторони повідомлені в порядку, визначеному КАС України.

Позивач явку свого представника в судове засідання не забезпечив, про причини неявки суд не повідомив, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звертався.

Справа розглянута по суті 03 лютого 2020 року в судовому засіданні за участю представника відповідача.

В судовому засіданні представник відповідача надав пояснення, аналогічні тим, що викладені у відзиві на позовну заяву.

На підставі ч. 1 ст. 229 КАС України під час розгляду справи здійснювалося повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

ІІ. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 16 липня 2019 року ГУ ДФС у Донецькій області прийняло податкові повідомлення-рішення № та № , яким застосувало до КП «Донецький регіональний центр поводження з відходами» штраф за порушення строку сплати суми грошового зобов`язання з екологічного податку.

Позивач стверджував, що підстав для застосування до нього штрафних санкцій не було, оскільки він своєчасно сплатив узгоджені податкові зобов`язання з екологічного податку, що підтверджено платіжними дорученнями від 21 січня 2019 року № 29, від 31 січня 2019 року № 47, від 17 травня 2019 року № 236 та від 30 травня 2019 року № 287.

Крім того, позивач наголошував на тому, що здійснює свою діяльність на території м. Краматорськ, тобто на території, де проводилась антитерористична операція.

Зазначав, що сертифікатом (висновком) Торгово-промислової палати України про настання обставин непереборної сили від 20 серпня 2014 року № 2498/05-4 КП «Донецький регіональний центр поводження з відходами» засвідчений факт настання обставин непереборної сили з 08 серпня 2014 року при здійсненні господарської діяльності на території Донецької області та дотриманні законодавчих актів України, які стосуються справляння та сплати податків та обов`язкових платежів.

Позивач стверджував, що відповідно до ст. 10 Закону України від 02 вересня 2014 року № 1669-VІІ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» (далі Закон № 1669) сертифікат Торгово-промислової палати є належним доказом, який підтверджує причини та засвідчує настання обставин, які не залежали від КП «Донецький регіональний центр поводження з відходами» та за наявності яких підприємство було позбавлено можливості здійснити своєчасну сплату податку, а тому відсутні підстави для покладання на нього відповідальності за несвоєчасну сплату узгоджених сум грошових зобов`язань з екологічного податку.

З огляду на викладене позивач просив задовольнити позов.

Відповідач позов не визнав, надав відзив на позовну заяву.

Відповідач доводив, що КП «Донецький регіональний центр поводження з відходами» є платником екологічного податку за розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях чи на об`єктах, розташованих на території Краматорської міської ради (код за КОАТУУ ).

Підприємством самостійно подало контролюючому органу звітну податкову декларацію екологічного податку за І квартал 2019 року № від 02 травня 2019 року, в якій визначило до сплати грошове зобов`язання з екологічного податку в сумі 374 516,87 грн.

Крім того, КП «Донецький регіональний центр поводження з відходами» зобов`язане сплачувати розстрочену суму податкового боргу з екологічного податку згідно із затвердженим графіком погашення розстрочених сум податкового боргу на підставі рішення Донецького окружного адміністративного суду від 17 березня 2016 року у справі № 805/299/15-а у загальній сумі 305 566,92 грн.

Щодо посилання позивача на своєчасність сплати узгодженого грошового зобов`язання з екологічного податку відповідач зазначив, що відповідно до п. 87.9 ст. 87 ПК України у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напрямку сплати, визначеного платником податків.

Відповідач вказував на те, що у такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надходять в рахунок погашення боргу платника податків відповідно до ст. 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

Станом на 09 червня 2016 року, 20 травня 2019 року в ІКП КП «Донецький регіональний центр поводження з відходами» (по коду платежу 19010300) обліковувався податковий борг, якій згідно п. 87.9 ст. 87 ПК України був погашений в порядку черговості його виникнення.

Щодо посилання позивача на приписи Закону № 1669 відповідач зазначив, що м. Краматорськ, де знаходиться юридична адреса КП «Донецький регіональний центр поводження з відходами», не включено до Переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 1085-р (зі змінами). Крім того, Закон № 1669 не є спеціальним законом з питань оподаткування.

Покликаючись на приписи ст. 126.1 ПК України, відповідач зазначив, що незалежно від того з яких причин платником податку не було своєчасно погашено узгоджену суму грошового зобов`язання, такий платник після фактичного погашення боргу повинен сплатити суму штрафу у розмірі, який залежить від терміну прострочення.

Вказував на те, що наведена норма ПК України поширюється також і на випадки, коли погашення податкового боргу відбулось в примусовому порядку, на підставі рішення суду, тобто розстрочення виконання судового рішення, застосоване адміністративним судом, не звільняє платника податків від відповідальності, передбаченої п. 126.1 ст. 126 ПК України, в силу самого факту погашення податкового боргу з простроченням і розмір такої відповідальності залежить виключно від терміну прострочення, а не від способу і порядку погашення податкового боргу.

Зазначає, що порушення позивачем вимог податкового законодавства відображені в акті камеральної перевірки від 27 червня 2019 року № 167/05-99-44-07/34850326, заперечення на який від позивача не надходили.

Стосовно наявності сертифікату Торгово-промислової палати України № 2898/05-4 від 20 серпня 2014 року відповідач зауважив, що такий сертифікат не є актом нормативного характеру, оскільки не породжує прав і обов`язків, а є лише результатом практичної діяльності торгово-промислової палати з визначених питань.

На цих підставах відповідач просив відмовити в позові.

ІІІ. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Докази відхилені судом, та мотиви їх відхилення.

На виконання вимог ст. 90 КАС України суд оцінив докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні; оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з того, що жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 77 КАС України кожна особа повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

За правилами абз. 1 ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч. 5 ст. 77 КАС України якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних документів.

З`ясовуючи чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, а також чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, суд встановив таке.

Позивач комунальне підприємство «Донецький регіональний центр поводження з відходами» (ідентифікаційний код: 34850326, місцезнаходження: 84301, Донецька обл., м. Краматорськ, вул. Танкістів, буд. 176) зареєстроване як юридична особа 12 січня 2007 року, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі ЄДР) внесений запис за номером 1 266 102 0000 023400; в стані припинення не перебуває.

Основним видом економічної діяльності позивача є код КВЕД 38.11 Збирання безпечних відходів.

Як платник податків КП «Донецький регіональний центр поводження з відходами» перебуває на обліку в ГУ ДФС у Донецькій області, Краматорське управління, Краматорська ДПІ (м. Краматорськ) з 15 січня 2007 року за реєстраційним номером 4184.

Ці обставини встановлені на підставі виписки з ЄДР від 22 листопада 2014 року та Статуту КП «Донецький регіональний центр поводження з відходами» (нова редакція), затвердженого розпорядженням голови Донецької обласної державної адміністрації від 18 листопада 2014 року № 694 та зареєстрованим 20 листопада 2014 року.

Відповідач Головне управління ДФС у Донецькій області (ідентифікаційний код 39406028) зареєстроване як юридична особа 23 вересня 2014 року, про що до ЄДР внесений запис за номером 1 274 102 0000 010933.

В структуру ГУ ДФС у Донецькій області входить Краматорське управління ГУ ДФС у Донецькій області (код ЄДРПОУ ВП: 41760357) без статусу юридичної особи.

27 червня 2019 рок головний державний ревізор-інспектор відділу місцевих податків і зборів, екологічного податку та рентної плати Краматорського управління ГУ ДФС у Донецькій області Ревякін Ю.В. на підставі пп. 191.1.1 п. 191.1 ст. 191, пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 та п. 75.1 ст. 75, ст. 76 ПК України провів камеральну перевірку з питання своєчасності сплати узгодженого грошового зобов`язання з екологічного податку згідно з рішенням суду про розстрочення податкового боргу (ухвала Донецького окружного адміністративного суду від 17 березня 2016 року по справі № 805/299/15-а про розстрочення виконання постанови від 19 лютого 2015 року), згідно з податковою декларацією з екологічного податку за І квартал 2019 року від 02 травня 2019 року № КП «Донецький регіональний центр поводження з відходами», за результатами якої складений акт № 167/05-99-44-07/34850326 «Про результати камеральної перевірки своєчасності сплати узгодженого грошового зобов`язання з екологічного податку згідно податкової декларації за І квартал 2019 року, згідно рішення суду про розстрочення податкового боргу комунального підприємства «Донецький регіональний центр поводження з відходами», ».

При перевірці використані рішення суду про розстрочення податкового боргу (ухвала Донецького окружного адміністративного суду від 17 березня 2016 року по справі № 805/299/15-а про розстрочення виконання постанови від 19 лютого 2015 року; податкова декларація з екологічного податку за І квартал 2019 року від 02 травня 2019 року № , додаток 3 від 02 травня 2019 року № .

Перевіркою встановлено порушення платником терміну сплати узгодженого податкового зобов`язання з екологічного податку згідно з рішенням суду про розстрочення податкового боргу (ухвала Донецького окружного адміністративного суду від 17 березня 2016 року по справі № 805/299/15-а про розстрочення виконання постанови суду від 19 лютого 2015 року), за І квартал 2019 року згідно з податковою декларацією екологічного податку за І квартал 2019 року від 02 травня 2019 року № , впродовж строків, визначених п. 57.1 ст. 57 та п. 250.2 ст. 250 ПК України.

Частково штрафні санкції за порушення термінів сплати екологічного податку за рішенням суду про розстрочення податкового боргу (ухвала Донецького окружного адміністративного суду від 17 березня 2016 року по справі № 805/299/15-а про розстрочення виконання постанови суду від 19 лютого 2015 року) нараховані на підставі податкових повідомлень-рішень від 21 березня 2019 року, від 08 травня 2019 року та від 22 травня 2019 року.

В таблиці 1 акта від 27 червня 2019 року контролюючий орган навів такі розрахунки:

- звітний період, дата, номер документа, яким визначено грошове зобов`язання рішення суд про розстрочення податкового боргу по справі № 805/299/15-а; узгоджене грошове зобов`язання в сумі 305 566,92 грн, термін сплати 09 червня 2016 року; наявність переплати податкове повідомлення-рішення від 21 березня 2019 року, від 08 травня 2019 року, від 22 травня 2019 року на суму 93 280,79 грн; погашення податкового боргу платіжне доручення від 17 травня 2019 року № 236 на суму 8 574,69 грн; кількість днів затримки сплати 1072;

- звітний період, дата, номер документа, яким визначено грошове зобов`язання податкова декларація екологічного податку за І квартал 2019 року від 02 травня 2019 року № , додаток 3 від 02 травня 2019 року № ; узгоджене грошове зобов`язання в сумі 374 516,87 грн, термін сплати 20 травня 2019 року; наявність переплати 118 520,48 грн; погашення податкового боргу платіжне доручення від 30 травня 2019 року № 287 на суму 255 996,39 грн; кількість днів затримки сплати 10;

- звітний період, дата, номер документа, яким визначено грошове зобов`язання рішення суд про розстрочення податкового боргу по справі № 805/299/15-а; узгоджене грошове зобов`язання в сумі 305 566,92 грн, термін сплати 09 червня 2016 року; наявність переплати податкове повідомлення-рішення від 21 березня 2019 року, від 08 травня 2019 року, від 22 травня 2019 року на суму 93 280,79 грн; погашення податкового боргу платіжне доручення від 30 травня 2019 року № 287 на суму 25 463,87 грн; кількість днів затримки сплати 1085.

Контролюючий орган дійшов висновку, що дані камеральної перевірки свідчать про несвоєчасну сплату узгодженого грошового зобов`язання з екологічного податку згідно з рішенням суду про розстрочення податкового боргу (ухвала Донецького окружного адміністративного суду від 17 березня 2016 року по справі № 805/299/15-а про розстрочення виконання постанови від 19 лютого 2015 року), за І квартал 2019 року згідно з податковою декларацією екологічного податку за І квартал 2019 року від 02 травня 2019 року № , впродовж строків, визначених п. 57.1 ст. 57 та п. 250.2 ст. 250 ПК України, відповідальність за яке передбачена п. 126.1 ст. 126 ПК України.

Висновки контролюючого органу щодо порушення позивачем строків сплати узгодженого грошового зобов`язання з екологічного податку, відображені в акті від 27 червня 2019 року, узгоджуються з даними інтегрованої картки платника податків КП «Донецький регіональний центр поводження з відходами» за платежем код 19010300 (надходження від розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях чи на об`єктах, крім розміщення окремих видів відходів як вторинної сировини).

Акт від 27 червня 2019 року надісланий на адресу платника податків рекомендованою поштовою кореспонденцією та вручений адресату 04 липня 2019 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

16 липня 2019 року ГУ ДФС у Донецькій області прийняло податкове повідомлення-рішення форми «Ш» № .

Цим податковим повідомленням-рішенням відповідно до акта від 27 червня 2019 року № 167/05-99-44-07/34850326, яким встановлено порушення строку сплати суми грошового зобов`язання з екологічного податку, визначеного п. 57.1 ст. 57, п. 250.2 ст. 250 ПК України, та на підставі ст. 126 ПК України за затримку на 10 календарних днів сплати грошового зобов`язання в сумі 255 996,39 грн до КП «Донецький регіональний центр поводження з відходами» застосований штраф в розмірі 10% в сумі 25 599,64 грн за платежем надходження від розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях чи на об`єктах, крім розміщення окремих видів відходів як вторинної сировини, код платежу 19010300.

16 липня 2019 року ГУ ДФС у Донецькій області прийняло податкове повідомлення-рішення форми «Ш» № .

Цим податковим повідомленням-рішенням відповідно до акта від 27 червня 2019 року № 167/05-99-44-07/34850326, яким встановлено порушення строку сплати суми грошового зобов`язання з екологічного податку, визначеного п. 57.1 ст. 57, п. 250.2 ст. 250 ПК України, та на підставі ст. 126 ПК України за затримку на 1072 та на 1085 календарних днів сплати грошового зобов`язання в сумі 34 038,56 грн до КП «Донецький регіональний центр поводження з відходами» застосований штраф в розмірі 20% в сумі 6 807,71 грн за платежем надходження від розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях чи на об`єктах, крім розміщення окремих видів відходів як вторинної сировини, код платежу 19010300.

В додатку до податкових повідомлень-рішень від 16 липня 2019 року № та № наведений розрахунок штрафних санкцій з платежу екологічний податок по КП «Донецький регіональний центр поводження з відходами», який відповідає тому, що викладений в акті від 27 червня 2019 року.

Податкові повідомлення-рішення від 16 липня 2019 року № та № надіслані на адресу платника податків рекомендованою поштовою кореспонденцією та вручені адресату 17 липня 2019 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Позивач не погодився з цими податковими повідомленнями-рішеннями та оскаржив їх в адміністративному порядку.

24 вересня 2019 року Державна фіскальна служба України прийняла рішення № 2961/6/99-00-08-05-05 про результати розгляду скарги, яким податкові повідомлення-рішення від 16 липня 2019 року № та № залишила без змін, а скаргу КП «Донецький регіональний центр поводження з відходами» від 22 липня 2019 року без задоволення.

Суд також встановив, що 19 лютого 2015 року Донецький окружний адміністративний суд прийняв постанову у справі № 805/299/15-а, якою задоволено позов Державної податкової інспекції у м. Краматорську Донецької області до КП «Донецький регіональний центр поводження з відходами» про стягнення заборгованості з земельного податку, податку на додану вартість, з надходжень з розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях чи на об`єктах, крім розміщення як вторинної сировини, у загальному розмірі 793 262,04 грн.

Цією постановою суду стягнуті кошти з рахунків у банках, обслуговуючих КП «Донецький регіональний центр поводження з відходами», в рахунок погашення податкового боргу, зокрема, з надходжень від розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях чи на об`єктах, крім розміщення як вторинної сировини, в сумі 305 566,92 грн, в тому числі за ІІІ квартал 2014 року в сумі 258 280,95 грн по строку сплати 19 листопада 2014 року та за ІІ квартал 2014 року в сумі 47 340,02 грн по строку сплати 19 серпня 2014 року (з урахуванням переплати в сумі 54,05 грн до стягнення залишалася сума 305 566,92 грн).

17 березня 2016 року Донецький окружний адміністративний суд у справі № 805/299/15-а постановив ухвалу, якою заяву КП «Донецький регіональний центр поводження з відходами» задовольнив; розстрочив виконання постанови суду від 19 лютого 2015 року по адміністративній справі № 805/299/15-а за позовом Державної податкової інспекції у м. Краматорську Головного управління Міндоходів у Донецькій області до КП «Донецький регіональний центр поводження з відходами» про стягнення заборгованості з земельного податку, податку на додану вартість, з надходжень від розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях чи на об`єктах, крім розміщення як вторинної сировини, у загальному розмірі 793 262,04 грн до 31 грудня 2019 року зі сплатою починаючи з квітня по грудень 2016 року суми боргу у розмірі 60 000,00 грн, з січня 2017 року щомісячно по 5 000,00 грн протягом 24 місяців, у період з січня 2019 року по 31 грудня 2019 року зі сплатою щомісячно по 48 642,87 грн до повного погашення суми податкового боргу.

На підтвердження доводів про своєчасну сплату узгоджених грошових зобов`язань з екологічного податку КП «Донецький регіональний центр поводження з відходами» надало платіжні доручення:

від 21 січня 2019 року № 29 на суму 200 000,00 грн з призначенням платежу за надходження від розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях чи на об`єктах, крім розміщення окремих видів відходів як вторинної сировини, згідно з рішенням суду № 805/299/15-а;

від 31 січня 2019 року № 47 на суму 106 000,00 грн з призначенням платежу за надходження від розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях чи на об`єктах, крім розміщення окремих видів відходів як вторинної сировини, згідно з рішенням суду № 805/299/15-а;

від 17 травня 2019 року № 236 на суму 150 000,00 грн з призначенням платежу за надходження від розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях чи на об`єктах, крім розміщення окремих видів відходів як вторинної сировини, за І квартал 2019 року;

від 30 травня 2019 року № 287 на суму 315 000,00 грн з призначенням платежу за надходження від розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях чи на об`єктах, крім розміщення окремих видів відходів як вторинної сировини, за І квартал 2019 року.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивача покликався також на сертифікат (висновок) про настання обставин непереборної сили Торгово-промислової палати України від 20 серпня 2014 року № 2498/05-4, яким відповідно до п. п. 100.4 і 100.5 ст. 100 ПК України Торгово-промислова палата України засвідчила настання обставин непереборної сили з 08 серпня 2014 року КП «Донецький регіональний центр поводження з відходами» при здійсненні господарської діяльності на території Донецької області та дотриманні законодавчих актів України, які стосуються справляння та сплати податків та обов`язкових платежів.

Станом на 20 серпня 2014 року, тобто на момент видачі сертифікату, обставини непереборної сили тривали та дату закінчення їх терміну встановити було неможливо.

При цьому суд зауважує, що сертифікат (висновок) про настання обставин непереборної сили Торгово-промислова палата України видала КП «Донецький регіональний центр поводження з відходами» від 08 серпня 2014 року, в якій, серед іншого, заявник зазначав, що здійснює основну господарську діяльність на території м. Донецька Донецької області.

Будь-які інші докази щодо предмета доказування суду не надані.

IV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Норми права, на які посилалися сторони, які не застосував суд, та мотиви їх незастосування. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Чи були і ким порушені, не визнані або оспорені права чи інтереси, за захистом яких мало місце звернення до суду, та мотиви такого висновку. Висновки суду по суті позовних вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Податковий кодекс України (далі ПК України) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів.

Серед іншого ПК України визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Ст. 75 ПК України визначає види перевірок.

Так, згідно з п. 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Пп. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 ПК України визначено, що камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Порядок проведення камеральної перевірки визначає ст. 76 ПК України.

Згідно з п. 76.1 ст. 76 ПК України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення.

Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.

Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.

Відповідно до п. 76.2 ст. 76 ПК України порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог ст. 86 цього Кодексу.

П. 76.3 ст. 76 ПК України визначено, що камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання.

Камеральна перевірка з інших питань проводиться з урахуванням строків давності, визначених ст. 102 цього Кодексу.

Згідно з п. 86.2 ст. 86 ПК України за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному ст. 42 цього Кодексу.

Суд встановив, що 27 червня 2019 року контролюючий орган провів камеральну перевірку з питання своєчасності сплати узгодженого грошового зобов`язання з екологічного податку згідно з рішенням суду про розстрочення податкового боргу (ухвала Донецького окружного адміністративного суду від 17 березня 2016 року по справі № 805/299/15-а про розстрочення виконання постанови від 19 лютого 2015 року), згідно з податковою декларацією з екологічного податку за І квартал 2019 року від 02 травня 2019 року № КП «Донецький регіональний центр поводження з відходами», за результатами якої складений акт № 167/05-99-44-07/34850326.

Дії контролюючого органу щодо проведення камеральної перевірки КП «Донецький регіональний центр поводження з відходами» та документального оформлення її результатів відповідають наведеним вище нормам ПК України, що не заперечується позивачем.

Щодо своєчасності виконання позивачем обов`язку по сплаті узгодженого грошового зобов`язання з екологічного податку суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно з п. 15.1 ст. 15 ПК України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Відповідно до п. 54.1 ст. 54 ПК України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

П. 57.1 ст. 57 ПК України передбачено, що платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідальність за невиконання платником податків цього обов`язку передбачена ст. 126 ПК України.

Так, п. 126.1 ст. 126 ПК України визначено, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Екологічний податок регламентований розділом VІІІ (ст. ст. 240-250) ПК України.

Відповідно до п. 249.1 ст. 249 ПК України суми податку обчислюються за податковий (звітний) квартал платником податку.

Порядок подання податкової звітності та сплати податку визначає ст. 250 ПК України.

Згідно з п. 250.1 ст. 250 ПК України базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному кварталу.

Пп. 250.2.1 п. 250.2 ст. 250 ПК України передбачено, що платники податку складають податкові декларації за формою, встановленою у порядку, передбаченому ст. 46 цього Кодексу, подають їх протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) кварталу, до контролюючих органів та сплачують податок протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку подання податкової декларації: за викиди в атмосферне повітря забруднюючих речовин стаціонарними джерелами забруднення, скиди забруднюючих речовин у водні об`єкти, розміщення протягом звітного кварталу відходів у спеціально відведених для цього місцях чи на об`єктах - за місцем розміщення стаціонарних джерел, спеціально відведених для цього місць чи об`єктів.

Відповідно до п. 250.5 ст. 250 ПК України платники податку перераховують суми податку, що справляється за викиди, скиди забруднюючих речовин та розміщення відходів, одним платіжним дорученням на рахунки, відкриті в органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, які забезпечують розподіл цих коштів у співвідношенні, визначеному законом.

При цьому п. 87.9 ст. 87 ПК України визначено, що у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до ст. 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

Суд встановив, що підставою для застосування до КП «Донецький регіональний центр поводження з відходами» штрафних санкцій слугувало порушення строків сплати суми узгодженого грошового зобов`язання з екологічного податку.

При цьому штрафні санкції нараховані:

1. за несвоєчасну сплату суми грошового зобов`язання з екологічного податку, яка самостійно визначена платником в податковій декларації за І квартал 2019 року;

2. за несвоєчасну сплату суми грошового зобов`язання з екологічного податку, яка самостійно визначена платником в податкових деклараціях за ІІ і ІІІ квартали 2014 року, стягнута за постановою Донецького окружного адміністративного суду від 19 лютого 2015 року по справі № 805/299/15-а, виконання якої розстрочено згідно з ухвалою від 17 березня 2016 року.

Суд не приймає посилання позивача на платіжні доручення від 17 травня 2019 року № 236 та від 30 травня 2019 року № 287 як доказ своєчасного виконання обов`язку по сплаті суми узгодженого грошового зобов`язання з екологічного податку за І квартал 2019 року, оскільки, як обґрунтовано зазначає відповідач, в силу положень п. 87.9 ст. 87 ПК України контролюючий орган зобов`язаний зарахувати кошти платника податку, який має податковий борг, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків.

Щодо виконання КП «Донецький регіональний центр поводження з відходами» обов`язку по сплаті суми узгодженого грошового зобов`язання з екологічного податку за ІІ та ІІІ квартали 2019 року з урахуванням того, що погашення цієї заборгованості було розстрочено, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Норми ст. 32 ПК України свідчать, що зміна строку сплати податку та збору здійснюється шляхом перенесення встановленого податковим законодавством строку сплати податку та збору або його частини на більш пізній строк. Зміна строку сплати податку здійснюється у формі: відстрочки; розстрочки. Зміна строку сплати податку не скасовує діючого і не створює нового податкового обов`язку.

Відповідно о п. 100.1 ст. 100 ПК України розстроченням, відстроченням грошових зобов`язань або податкового боргу є перенесення строків сплати платником податків його грошових зобов`язань або податкового боргу під проценти, розмір яких дорівнює розміру пені, визначеному п. 129.4 ст. 129 цього Кодексу.

Таким чином, розстрочення (відстрочення) податкового боргу здійснюється виключно на платній основі, а плата (проценти) дорівнюють саме розміру пені, визначеному п. 129.4 ст. 129 цього Кодексу.

З огляду на те, що розстрочення сплати податкового боргу є платним, то за розстрочення, що передбачено ст. 100 ПК України (за договором) платою є проценти, що дорівнюють розміру пені, розмір якої визначено п. 129.4 ст. 129 ПК України, а за розстрочення сплати податкового боргу за судовим рішенням пеня, розмір якої визначено п. 129.4 ст. 129 Податкового кодексу України.

У зв`язку з тим, що розстрочення є лише формою розрахунків платника з бюджетом шляхом зміни строків платежу, яка може застосовуватись, в тому числі, і у процедурі примусового стягнення податкового боргу, при такому розстроченні має враховуватись ст. 100 ПК України, яка містить правове регулювання з цього питання. Рішення суду про розстрочення сплати податкового боргу є лише процесуальним рішенням, що визначає спосіб виконання судового рішення про стягнення податкового боргу шляхом розстрочення сплати боргу та не звільняє платника податків від відповідальності у вигляді пені, передбаченої пп. 129.1.1 п. 129.1 ст. 129 ПК України, а така пеня фактично і є платою за таке розстрочення.

Ухвала Донецького окружного адміністративного суду від 17 березня 2016 року, постановлена у справі № 805/299/15-а, не змінює статус такої заборгованості та не спростовує того факту, що боржник вчинив податкове правопорушення у вигляді його несплати і таке правопорушення триває до часу погашення боргу в добровільному чи примусовому порядку.

Таке правозастосування відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним в постанові від 25 жовтня 2019 року по справі № 803/115/16, та Великої Палати Верховного Суду, наведеним в постанові від 04 червня 2019 року по справі № 916/190/18.

Перевіривши це податкові повідомлення-рішення від 16 липня 2019 року № та № на відповідність критеріям, наведеним у ч. 2 ст. 2 КАС, суд дійшов висновку, що при їх прийнятті контролюючий орган діяв в межах повноважень, в порядку та способом, що визначені ПК України, та з дотриманням решти критеріїв, наведених у ч. 2 ст. 2 КАС.

Суд відхиляє аргументи позивача, які стосуються застосування до спірних правовідносин положень ст. 10 Закону № 1669, та вважає безпідставним його посилання на сертифікат (висновок) Торгово-промислової палати України від 20 серпня 2014 року № 2498/05-4, з огляду на таке.

Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» та розпочато проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей.

02 вересня 2014 року Верховна Рада України прийняла Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» № 1669-VII (далі Закон № 1669), який набув чинності 15 жовтня 2014 року та визначає тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 11 Закону № 1669 цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, і втрачає чинність через шість місяців з дня завершення антитерористичної операції, крім п. 4 ст. 11 «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону. Дія Закону поширюється на період проведення антитерористичної операції та на шість місяців після її завершення. Закони та інші нормативно-правові акти України діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

Ст. 10 Закону № 1669 передбачає, що протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов`язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

При цьому відповідно до ст. 1 Закону № 1669 період проведення антитерористичної операції час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Територія проведення антитерористичної операції територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Місто Краматорськ, на території якого за даними ЄДР зареєстровано місцезнаходження КП «Донецький регіональний центр поводження з відходами», включено до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1275-р. Це місто також було включено до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, що був затверджений розпорядження Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року № 1079-р.

Водночас суд не приймає посилання позивача на сертифікат (висновок) Трогово-промислової палати України про настання обставин непереборної сили як підставу звільнення від відповідальності за порушення строків виконання зобов`язання по сплаті узгоджених сум грошового зобов`язання з екологічного податку відповідно до ст. 10 Закону № 1669 з огляду на таке.

Верховний Суд в постанові від 01 жовтня 2019 року по справі № 805/385/17-а навів такі висновки:

«[…]

Статтею 14 -1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» (в редакції від 02.09.2014) визначено, що Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Частиною першою статті 14 вказаного вище Закону визначено, що Торгово-промислова палата України здійснює свою діяльність відповідно до цього Закону, інших законів, нормативно-правових актів та свого Статуту.

Порядок засвідчення форс-мажорних обставин (обставини непереборної сили) визначений Регламентом засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), що затверджений Рішенням Президії Торгово-промислової палати України від 18.12.2014 № 44(5), який набрав чинності з 18.12.2014 та чинний на момент виникнення спірних правовідносин.

Статтею 6.1. вказаного Регламенту передбачено, що підставою для засвідчення форс-мажорних обставин є наявність однієї або більше форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), перелічених у ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» в редакції від 02.09.2014, а також визначених сторонами за договором, контрактом, угодою, типовим договором, законодавчими, відомчими та/чи іншими нормативними актами, які вплинули на зобов`язання таким чином, що унеможливили його виконання у термін, передбачений відповідно договором, контрактом, угодою, типовим договором, законодавчими та/чи іншими нормативними актами.

Форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються за зверненням суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб по кожному окремому договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин. До кожної окремої заяви додається окремий комплект документів (стаття 6.2.)

Якщо сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) виданий щодо обставин, які на момент його видачі тривають та період дії яких встановити неможливо, Заявник, після закінчення дії таких обставин, має право звернутися до ТПП України/регіональної ТПП для засвідчення форс-мажорних обставин за подальший період з дня, наступного за датою видачі сертифікату до дня їх закінчення. Засвідчення форс-мажорних обставин у такому випадку проводиться на загальних засадах відповідно до цього Регламенту.

Аналізуючи вищезазначені норми колегія суддів приходить до наступних висновків:

- на час виникнення спірних правовідносин, а саме з жовтня 2015 року по березень 2016 року, діяв Порядок засвідчення форс-мажорних обставин (обставини непереборної сили) визначений Регламентом, що затверджений Рішенням Президії Торгово-промислової палати України від 18.12.2014 № 44(5), який і має застосовуватись до спірних правовідносин;

- Порядком передбачено, що засвідченню підлягають форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) по кожному окремому податковому та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання якого настало згідно нормативно - правових актів проте таке виконання стало неможливим через наявність зазначених обставин;

- Сертифікат не може засвідчувати форс-мажорні обставини на майбутнє. У разі якщо сертифікат про форс-мажорні обставини виданий щодо обставин, які на момент його видачі тривають та період дії яких встановити неможливо, Заявник, після закінчення дії таких обставин, має право звернутися до ТПП України для засвідчення форс-мажорних обставин за подальший період саме з дня, наступного за датою видачі сертифікату до дня їх закінчення.

Таким чином наданий позивачем Сертифікат (висновок) Торгово-промислової палати № 2880/05-4 від 05 вересня 2014 року не є належним доказом, який посвідчує обставини непереборної сили відносно несвоєчасної реєстрації податкових накладних у період з жовтня 2015 року по березень 2016 року, оскільки такий виданий, більше ані ж за рік до спірних правовідносин, і фактично засвідчує обставини непереборної сили у період з 14.04.2014 до моменту його видачі - 05.09.2014, крім того, як вбачається з вказаного Сертифікату такий стосується пунктів 100.4 і 100.5 статті 100 Податкового кодексу України, про засвідчення неможливості своєчасного вчинення дій щодо реєстрації податкових накладних у такому не йдеться.

Зазначення у вказаному Сертифікаті того, що на момент його видачі обставини непереборної сили тривають та дату закінчення їх терміну встановити неможливо не є доказом того, що такий Сертифікат засвідчує відповідні обставини безстроково, тобто на майбутнє, навпаки, враховуючи, що у грудні 2014 року, Порядок засвідчення форс-мажорних обставин був затверджений в новій редакції, який має застосовуватись до спірних правовідносин та в якому фактично було уточнено, що якщо на момент видачі Сертифікату обставини непереборної сили тривають та період дії яких встановити неможливо, то, заявник має право звернутися до ТПП України для засвідчення форс-мажорних обставин за подальший період саме з дня, наступного за датою видачі сертифікату.

[…]».

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що наданий КП «Донецький регіональний центр поводження з відходами» сертифікат (висновок) Торгово-промислової палати України про настання обставин непереборної сили від 20 серпня 2014 року № 2498/05-4 не є належним доказом, який засвідчує обставини непереборної сили відносно несвоєчасної сплати позивачем сум узгоджених грошових зобов`язань з екологічного податку.

До того ж, Верховний Суд в постанові від 10 квітня 2018 року по справі № 805/2210/17-а зазначив, що «Посилання заявників касаційних скарг на положення […] та Закону № 1669, як підставу правового регулювання спірних правовідносин, є неприйнятним з огляду на системний аналіз статей 1, 5, 7 Податкового кодексу України, за якими серед загальних засад встановлення податків і зборів пунктом 7.3 статті 7 передбачено, що будь-які питання щодо оподаткування регулюються цим Кодексом і не можуть встановлюватися або змінюватися законами України, крім законів, що містять виключно положення щодо внесення змін до цього Кодексу та/або положення, які встановлюють відповідальність за порушення норм податкового законодавства. Оскільки норми наведених сторонами законів не відповідають встановленим Податковим кодексом України засадам, їх положення не можуть застосовуватись у межах спірних відносин».

З огляду на встановлені фактичні обставини та застосувавши до спірних правовідносин наведені вище правові норми з урахуванням висновків Верховного Суду, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог КП «Донецький регіональний центр поводження з відходами» належить відмовити повністю.

Розподіл судових витрат.

З огляду на те, що суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, судові витрати відповідно до ст. 139 КАС розподілу не підлягають.

Керуючись ст. ст. 2, 12, 241, 242, 243, 244, 245, 246, 250, 251, 255, 257, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

1. У задоволенні адміністративного позову комунального підприємства «Донецький регіональний центр поводження з відходами» (ідентифікаційний код: 34850326, місцезнаходження: 84301, Донецька обл., м. Краматорськ, вул. Танкістів, 176) до Головного управління ДФС у Донецькій області (ідентифікаційний код: 39406028, місцезнаходження: 87526, Донецька обл., м. Маріуполь, вул. 130 Таганрозької дивізії, 114) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відмовити повністю.

2. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

3. Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

4. Повне судове рішення складено 12 лютого 2020 року.

Суддя Т.О. Кравченко