Справа № 753/25708/21
Суддя: Котвицький В. Л.
Дата ухвалення: 2022-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2-а/753/92/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" травня 2022 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючого судді Котвицького В.Л., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Київської митниці про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про порушення митних правил, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у грудні 2021 року звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до Київської митниці про скасування постанови Київської митниці від 09.12.2021 у справі про порушення митних правил № 3114/10000/21.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач працює на посаді керівника ТОВ «Термінал», до видів діяльності якого входить оптова торгівля хімічними продуктами, а також позивач є уповноваженою особою на роботу із митницею.

Позивач зазначає, що 07.12.2020 між ТОВ «Термінал» та ООО «ТД «АФ-Шина» (Республіки Білорусь) був укладений контракт №07/12/20 на поставку продуктів нафтохімії.

Між сторонами 17.08.2021 до вказаного контракту був укладений додаток №20 на поставку партії розчинника універсального «Vesta R-200» марки С, виробництва ООО «ТД «АФ-Шина», якість товару мала відповідати технічним умовам зазначеним у вказаному додатку та паспорту якості, відповідно до якого вказаний розчинник є прозорою однорідною рідиною без видимих зважених часток та є сумішшю вуглеводнів у кількості 60мас.%, з яких ароматичні - 42мас.% та метилового спирту - 40 мас%.

Позивачем, як декларантом, 20.08.2021 до відділу митного оформлення №2 митного поста «Київ-центральний» Київської митниці була подана електронна митна декларація (ЕМД) типу «ІМ 40 ДЕ» на зазначений товар. Декларація була прийнята до митного оформлення та їй було присвоєно номер UA100150/2021/384389.

Після подання ЕМД посадовими особами митниці був ініційований відбір проб та зразків товару, про що було складено акт № UA100150/2021/384389 від 25.08.2021.

За результатами дослідження видано висновок лабораторії №-0362 від 06.09.2021, відповідно якого виявлено, що метиловий спирт у складі проби складає 39,82мас.%, ароматичні вуглеводи 39,71мас.%.

У зв`язку з розбіжністю між фізико-хімічними показниками товару ТОВ «Термінал» звернулось до виробника з вимогою про повернення товару, митне оформлення за яким завершено не було. Листом від 09.09.2021 виробник «ТД «АФ-Шина» (Республіки Білорусь) повідомив про готовність прийняти назад некондиційну партію поставленого товару.

Позивачем 14.09.2021 була оформлена ЕМД типу «ЕК 11 АА» за № UA100150/2021/4265554, за якою раніше ввезений та не оформлений у митниці товар був повернутий на територію Республіки Білорусь виробнику, відповідно до декларації «ИМ 60 ЭД» №07260/170921/0030086.

Разом з тим, 13.09.2021 головний державний інспектор оперативного відділу №1 управління боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил Київської митниці склав відносно позивача протокол про порушення митних правил від 13.09.2021 №3114/10000/21 за ст. 485 МК України за вчинення дій, спрямованих на ухилення від сплати митних платежів.

На підставі вказаного протоколу, 09.12.2021 заступником начальника Київської митниці винесена постанова у справі про порушення митних правил №3114/10000/21, якою його визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300% несплаченої суми митних платежів, що становить 855 945,84 грн.

Позивач вважає вказану постанову необґрунтованою та такою, що винесена без належних на те підстав, а тому звернувся до суду із вказаним позовом.

Ухвалою судді Дарницького районного суду м.Києва від 14.01.2022 відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання.

Визначено відповідачу строк на подання відзиву на позов у порядку, передбаченому ст. 162 КАС України, - 15 днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Позивачу роз`яснено право подати до суду відповідь на відзив у порядку, передбаченому ст.163 КАС України, протягом 15 днів з дня отримання відзиву відповідача на позов.

Відповідно до ст. 257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь - яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Положеннями ч. 5 ст. 262 КАС України визначено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь якої зі сторін про інше. За клопотання однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Згідно ст. 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 263 КАС України, суд розглядає за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо стягнення грошових сум, які ґрунтуються на рішеннях суб`єкта владних повноважень, щодо яких завершився встановлений цим Кодексом строк оскарження та сума яких не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались.

До суду 03.02.2022 від відповідача надійшов відзив на позов, відповідно до якого відповідач заперечував проти задоволення позову та просив суд відмовити у позові.

Позивач відповідь на відзив до суду не направив.

Суд, вивчивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши всі наявні у справі докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач працює на посаді керівника ТОВ «Термінал», до видів діяльності якого входить оптова торгівля хімічними продуктами, а також позивач є уповноваженою особою на роботу із митницею.

Позивач зазначає, що 07.12.2020 між ТОВ «Термінал» та ООО «ТД «АФ-Шина» (Республіки Білорусь) був укладений контракт №07/12/20 на поставку продуктів нафтохімії.

Між сторонами, 17.08.2021, до вказаного контракту, був укладений додаток №20 на поставку партії розчинника універсального «Vesta R-200» марки С, виробництва ООО «ТД «АФ-Шина», якість товару мала відповідати технічним умовам зазначеним у вказаному додатку та паспорту якості, відповідно до якого вказаний розчинник є прозорою однорідною рідиною без видимих зважених часток та є сумішшю вуглеводнів у кількості 60мас.%, з яких ароматичні - 42мас.% та метилового спирту - 40 мас%.

Позивачем, як декларантом, 20.08.2021 до відділу митного оформлення №2 митного поста «Київ-центральний» Київської митниці була подана електронна митна декларація (ЕМД) типу «ІМ 40 ДЕ» на зазначений товар. Декларація була прийнята до митного оформлення та їй було присвоєно номер UA100150/2021/384389.

Після подання ЕМД посадовими особами митниці був ініційований відбір проб та зразків товару, про що було складено акт № UA100150/2021/384389 від 25.08.2021.

За результатами дослідження видано висновок лабораторії №-0362 від 06.09.2021, відповідно якого виявлено, що метиловий спирт у складі проби складає 39,82мас.%, ароматичні вуглеводи 39,71мас.%.

У зв`язку з розбіжністю між фізико-хімічними показниками товару ТОВ «Термінал» звернулось до виробника з вимогою про повернення товару, митне оформлення за яким завершено не було. Листом від 09.09.2021 виробник «ТД «АФ-Шина» (Республіки Білорусь) повідомив про готовність прийняти назад некондиційну партію поставленого товару.

Позивачем 14.09.2021 була оформлена ЕМД типу «ЕК 11 АА» за № UA100150/2021/4265554, за якою раніше ввезений та не оформлений у митниці товар був повернутий на територію Республіки Білорусь виробнику, відповідно до декларації «ИМ 60 ЭД» №07260/170921/0030086.

Водночас, 13.09.2021 головний державний інспектор оперативного відділу №1 управління боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил Київської митниці склав відносно позивача протокол про порушення митних правил від 13.09.2021 №3114/10000/21 за ст. 485 МК України за вчинення дій, спрямованих на ухилення від сплати митних платежів.

Постановою Київської митниці від 09.12.2021 у справі №3114/10000/21 позивача визнано винним в порушенні митних правил, передбачених ст. 485 МК України.

Статтею 466 МК України визначено, що адміністративні стягнення за порушення митних правил не може бути застосовано інакше, як на підставі та в порядку, що встановлені цим Кодексом та іншими законами України.

Додержання органами доходів і зборів вимог закону в разі застосування адміністративних стягнень за порушення митних правил забезпечується здійсненням систематичного контролю з боку органів вищого рівня та їх посадових осіб, правом оскарження постанов у справах про порушення митних правил та іншими заходами, передбаченими законодавством України.

Відповідно до ч. 1 ст. 494 МК України про кожний випадок виявлення порушення митних правил уповноважена посадова особа органу доходів і зборів, яка виявила таке порушення, невідкладно складає протокол за формою, установленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

За приписами ч. 1 ст. 488 МК України провадження у справі про порушення митних правил вважається розпочатим з моменту складення протоколу про порушення митних правил.

Згідно з ч. 1 ст. 467 МК України якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477-481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

Отже, митниця наділена повноваженнями щодо розгляду справи про порушення митних правил у певних випадках, зокрема, і у випадку наявності порушення, передбаченого ст. 485 МК України.

Частиною 1 ст. 458 МК України встановлено, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Вимоги ст. 489 МК України визначають обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про порушення митних правил.

За вимогами цієї статті посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 510 МК України посадова особа органу доходів і зборів, у провадженні якої знаходиться справа про порушення митних правил, може витребувати документи, необхідні для розгляду справи, у тому числі матеріали фото- і кінозйомки, звуко- і відеозапису, інформаційних баз та банків даних, а також інші носії інформації.

Відповідно до ст. 495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: 1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; 2) поясненнями свідків; 3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; 4) висновком експерта; 5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Посадова особа органу доходів і зборів, яка здійснює провадження у справі про порушення митних правил, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Суть виявленого порушення митних правил, що слугувала підставою для притягнення позивача до відповідальності згідно спірної постанови за ст. 485 МК України, полягає у вчиненні дій спрямованих на ухилення від сплати митних платежів.

Частиною 1 ст. 257 МК України встановлено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії.

За правилами ч. 7 ст. 257 МК України перелік відомостей, що підлягають внесенню до митних декларацій, обмежується лише тими відомостями, які є необхідними для цілей справляння митних платежів, формування митної статистики, а також для забезпечення додержання вимог цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Відповідно до ч. 8 ст. 257 МК України митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється органами доходів і зборів на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться зазначені у цій частині відомості, у тому числі у вигляді кодів.

Стаття 485 МК України, на підставі якої позивача притягнуто до відповідальності, передбачає накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів за заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.

Отже, згідно диспозиції даної норми порушення митних правил має місце у разі зазначення декларантом: неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту); неправдивих відомостей щодо ваги або кількості товару, країни походження, відправника та/або одержувача товару; неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТЗЕД.

Тобто, сам по собі факт вчинення дій, спрямованих на ухилення від сплати митних платежів не становить склад правопорушення згідно з ст. 485 МК України.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №640/5082/17 та від 08.02.2022 у справі № 761/17885/17.

Відповідно до частин 1-7 статті 69 Митного кодексу України, якою встановлений порядок класифікації товарів, товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто у відношенні товарів визначаються коди відповідно до класифікаційних групувань, зазначених в УКТЗЕД.

Органи доходів і зборів здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТЗЕД.

На вимогу посадової особи органу доходів і зборів декларант або уповноважена ним особа зобов`язані надати усі наявні відомості, необхідні для підтвердження заявлених ними кодів товарів, поданих до митного оформлення, а також зразки таких товарів та/або техніко-технологічну документацію на них.

У разі виявлення під час митного оформлення товарів або після нього порушення правил класифікації товарів орган доходів і зборів має право самостійно класифікувати такі товари.

Під складним випадком класифікації товару розуміється випадок, коли у процесі контролю правильності заявленого декларантом або уповноваженою ним особою коду товару виникають суперечності щодо тлумачення положень УКТЗЕД, вирішення яких потребує додаткової інформації, спеціальних знань, проведення досліджень тощо.

Штрафи та інші санкції за несплату митних платежів та за інші порушення, виявлені у зв`язку з неправильною класифікацією товарів, застосовуються органами доходів і зборів виключно у разі, якщо прийняте органом доходів і зборів рішення про класифікацію цих товарів у складному випадку було прийнято на підставі поданих заявником недостовірних документів, наданої ним недостовірної інформації та/або внаслідок ненадання заявником всієї наявної у нього інформації, необхідної для прийняття зазначеного рішення, що суттєво вплинуло на характер цього рішення.

Наведені положення Митного кодексу України передбачають, що контрольну функцію стосовно вірності визначення декларантом коду товару за УКТЗЕД здійснює митний орган і законодавцем відповідальність для заявника (декларанта) встановлена не за неправильне визначення декларантом певного коду товару за УКТЗЕД (у разі наявності якої митниця самостійно приймає рішення про визначення коду товару), а за заявлення в митній декларації неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТЗЕД, тобто недостовірних даних (інформації) стосовно товару, які враховуються при його класифікації віднесення до тієї чи іншої позиції за УКТЗЕД.

Дії позивача було кваліфіковано за ст. 485 МКУ (дії, спрямовані на неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, а також інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів), тобто склад правопорушення за даною статтею передбачає, що особа, яка його вчинила, діяла умисно, тобто усвідомлено, цілеспрямовано чинила так, щоб уникнути від сплати митних платежів (у тому числі й сплати їх у меншому розмірі). Об`єктивна сторона правопорушення, відповідальність за яке встановлено ст. 485 МК полягає у поданні неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, тощо.

Отож, зовнішній прояв (винного, протиправного) діяння (передбаченого ст. 485 МК) обов`язково повинен поєднуватися з умислом суб`єкта його вчинення на посягання на охоронювані законом суспільні відносини (встановлений законом порядок сплати податків і зборів).

Зазначення позивачем невірного коду товару в декларації поряд з заявленням вірного та повного опису товару відповідно до товаросупровідних документів в обсязі, достатньому для його розпізнання та віднесення до коду згідно з УКТЗЕД, не може бути доказом того, що дії позивача були направлені на несплату митних платежів у формі прямого умислу.

Таким чином, суд доходить висновку про відсутність обґрунтованих доказів, які б свідчили б саме про умисел декларанта на заниження митних платежів (шляхом повідомлення недостовірної інформації про товар) сам факт неправильного визначення коду згідно з УКТ ЗЕД (який декларант вказав на основі наявних в нього товаросупровідних документів, не маючи можливості при декларуванні перевірити достовірність цих відомостей з фактично поставленим товаром), не є достатньою підставою для кваліфікації дій позивача як порушення митних правил відповідно до статті 485 МКУ.

Враховуючи відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 485 МКУ, відсутності доказів подання позивачем недостовірних документів, надання недостовірної інформації або ненадання всієї наявної у нього інформації, необхідної для прийняття митницею рішення про визначення коду товару, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до статті 293 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до ст. 245 КАС України, діючи в межах заявлених позовних вимог, проаналізувавши наведені позивачем доводи на підтвердження заявлених позовних вимог, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 до Київської митниці про скасування постанови у справі про порушення митних правил є обґрунтованим, та таким що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 7, 222, 251, 252, 256, 268, 288 КУпАП, 2, 4, 5, 6, 7, 211, 217, 241, 245, 246, 295 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Київської митниці про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про порушення митних правил - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову у справі про порушення митних правил №3114/10000/21 від 09.12.2021 року Київської митниці, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення, передбаченого ст. 485 МК України

Провадження щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 485 МК України - закрити.

Відповідно до ст. 286 КАС України, постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень КАС України, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Повний текст судового рішення складено 26.05.2022.

Суддя В.Л. Котвицький