Справа № 280/4354/22
Суддя: Новікова Інна Вячеславівна
Дата ухвалення: 2022-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2022 року Справа № 280/4354/22 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Новікової І.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

25 липня 2022 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі-позивач) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) (далі - відповідач), в якому позивач просить суд:

визнати протиправними дії відповідача у відмові прийняття виконавчого документу за заявою стягувача від 12.07.2022 для виконання;

зобов`язати відповідача прийняти виконавчий документ (дублікат виконавчого листа №280/5679/20), виданий Запорізьким окружним адміністративним судом 22.01.2021 за заявою позивача.

Ухвалою суду від 01.08.2022 відкрито спрощене позовне провадження у справі.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що спірна постанова прийнята державним виконавцем необґрунтовано та підлягає скасуванню. Так, позивач посилається на те, що він звернувся до відповідача з заявою про прийняття до виконання виконавчого документу, виданого Запорізьким окружним адміністративним судом, проте отримав відмову у прийнятті виконавчого документу до виконання з посиланням на те, що позивач пред`явив виконавчий документи не за підвідомчістю. Разом з тим, позивач вважає таку позицію державного виконавця помилковою, оскільки боржник Запорізький обласний військовий комісаріат (правонаступник - Запорізький обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки) є територіальним підрозділом органу державної влади - Міністерства оборони України, а відповідно виконавчий документ підлягає виконанню Відділом примусового виконання рішень. Просить задовольнити позовні вимоги.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування заперечень зазначено, що Запорізький обласний військовий комісаріат не є юридичною особою, що унеможливлює участь у виконавчому провадженні в якості сторони виконавчого провадження. Також, відповідач вказував на те, що організаційно-правова форма обласних військових комісаріатів, згідно даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, визначає їх як державні організації (установи, заклади). Відповідач зазначає, що відповідно до абз.2 п.4 Розділу І Інструкції з примусового виконання рішень Відділу примусового виконання рішень підвідомчі рішення за якими боржниками є територіальні органи центральних органів виконавчої влади та їх структурні підрозділи, місцеві суди, міські, районні або селищні ради чи районні державні адміністрації та їх структурні підрозділи, окружні прокуратури, інші територіальні підрозділи органів державної влади та їх посадові особи. Відповідач вважає, що виконавчий документ пред`явлено стягувачем не за підвідомчістю, та має бути пред`явлений до відповідного (районного, районного в місті, міського, міськрайонного, міжрайонного) відділу виконавчої служби відповідного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України. З урахуванням викладеного у відзиві на позовну заяву, відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, встановив наступне.

З матеріалів справи судом встановлено, що рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 26.10.2020 по справі №280/5679/20 задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 , зокрема зобов`язано Запорізький обласний військовий комісаріат виготовити оновлену довідку про розмір грошового забезпечення позивача з урахуванням приміток до додатків 1, 14 Постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30 серпня 2017 року із зазначенням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з показника 50% розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року та множенням даного показника на відповідні тарифні коефіцієнти станом на 01.02.2020 та направити дану довідку до Головного управління Пенсійного Фонду України в Запорізькій області.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 26.10.2020 по справі №280/5679/20 набрало законної сили 25.12.2020.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 07.07.2022 вирішено видати дублікати виконавчих листів в адміністративній справі №280/5679/20.

12.07.2022 позивач звернувся з дублікатом виконавчого листа по справі №280/5679/20 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) з заявою про прийняття виконавчого документа до виконання.

18.07.2022 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень складено Повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, в якому зазначено, що виконавчий документ пред`явлено стягувачем не за підвідомчістю, та має бути пред`явлений до відповідного (районного, районного в місті, міського, міськрайонного, міжрайонного) відділу виконавчої служби відповідного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України.

Позивач, не погодившись з відмовою у прийнятті виконавчого документа до виконання, звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) відповідно до яких завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VІІІ (далі - Закон №1404-VІІІ) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону №1404-VІІІ примусовому виконанню підлягають рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Частиною першою статті 5 Закону №1404-VІІІ передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Так, відповідно до пункту 10 частини 4 статті 4 Закону №1404-VІІІ, виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Судом встановлено, що повертаючи виконавчий документ стягувачу державний виконавець вказав про те, що оскільки боржником за виконавчим документом виступає Запорізький обласний військовий комісаріат, то виконавчий документ повинен бути пред`явлений до відповідного (районного, районного в місті, міського, міськрайонного, міжрайонного) відділу виконавчої служби відповідного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України.

Суд зазначає, що наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5 затверджено Інструкцію з організації примусового виконання рішень, яка визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню (далі - Інструкція №512/5).

Відповідно до пункту 3 Інструкції №512/5, органами державної виконавчої служби є, серед іншого є:

відділи примусового виконання рішень управлінь забезпечення примусового виконання рішень;

районні, районні в містах, міські, міськрайонні, міжрайонні відділи державної виконавчої служби відповідних міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції України (далі - відділи державної виконавчої служби).

При цьому, пунктом 4 Інструкції №512/5 визначено питання підвідомчості виконання рішень, зокрема визначено, що Відділу примусового виконання рішень управлінь забезпечення примусового виконання рішень міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції України підвідомчі рішення, за якими:

боржниками є територіальні органи центральних органів виконавчої влади та їх структурні підрозділи, місцеві суди, міські, районні або селищні ради чи районні державні адміністрації та їх структурні підрозділи, окружні прокуратури, інші територіальні підрозділи органів державної влади та їх посадові особи;

сума зобов`язання становить від двадцяти п`яти до п`ятдесяти мільйонів гривень або еквівалентну суму в іноземній валюті.

Відповідно районним, районним в містах, міським, міськрайонним, міжрайонним відділам державної виконавчої служби відповідних міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції України підвідомчі всі інші рішенні ніж ті підвідомчість по яких закріплена за Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та Відділами примусового виконання рішень управлінь забезпечення примусового виконання рішень міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції України.

В даному випадку, боржником за виконавчим документом виступає Запорізький обласний військовий комісаріат (пров.Тихий, буд.7, м.Запоріжжя, Запорізька область, 69023, ).

Суд зазначає, що 23.04.2021 набув чинності Закон України №1357-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення окремих питань виконання військового обов`язку та ведення військового обліку», яким внесено зміни до низки нормативно-правових актів України, зокрема в частині зміни поняття «військовий комісаріат» на «територіальний центр комплектування та соціальної підтримки».

Відповідно до ч.8 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки затверджується Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 року №154 (далі - Положення №154), визначено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки утворюються в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі, інших містах, районах, районах у містах.

Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки утворюються, ліквідуються, реорганізовуються Міноборони.

Отже, відповідно до приписів Положення №154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, які утворюються, ліквідуються, реорганізовуються Міноборони.

В свою чергу, відповідно до пункту 1 Положення про Міністерство оборони України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №671, Міноборони є центральним органом виконавчої влади та військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили та Держспецтрансслужба.

Враховуючи викладене, саме Міноборони є центральним органом військового управління по відношенню до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, які є територіальними органами військового управління.

Також, слід врахувати, що відповідно до пункту 3 Положення №154, безпосереднє керівництво територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки і контроль за їх діяльністю здійснюють відповідні оперативні командування, а загальне - Командування Сухопутних військ Збройних Сил, яке узгоджує основні питання діяльності територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки з відповідними структурними підрозділами Генерального штабу Збройних Сил та Міноборони.

Згідно пункту 8 Положення №154, завданнями територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених обов`язків є виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації, керівництво військовим обліком призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, контроль за його станом, зокрема в місцевих органах виконавчої влади, органах місцевого самоврядування та в органах, що забезпечують функціонування системи військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (крім СБУ та Служби зовнішньої розвідки), забезпечення в межах своїх повноважень адміністрування (територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя) та ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстр) (районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), проведення заходів приписки громадян до призовних дільниць, призову громадян на військову службу, проведення відбору кандидатів для прийняття на військову службу за контрактом, участь у відборі громадян для проходження служби у військовому резерві Збройних Сил, підготовка та проведення в особливий період мобілізації людських і транспортних ресурсів, забезпечення організації соціального і правового захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори до Збройних Сил (далі - збори), ветеранів війни та військової служби, пенсіонерів з числа військовослужбовців Збройних Сил (далі - пенсіонери) та членів їх сімей, участь у військово-патріотичному вихованні громадян, у виконанні завдань з підготовки та ведення територіальної оборони, здійснення інших заходів з питань оборони відповідно до законодавства.

Отже, з огляду на підпорядкування та завдання територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, суд дійшов висновку, що останні підпадають під визначення територіальних підрозділів органів державної влади, а відповідно виконання рішень за їх участі підпадає під підвідомчість Відділів примусового виконання рішень управлінь забезпечення примусового виконання рішень міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції України.

Стосовно доводів відповідача про те, що боржник за виконавчим документом не має статусу юридичної особи, а відповідно не може бути стороною виконавчого провадження, суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 7 Положення №154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя є юридичними особами публічного права, мають самостійний баланс, реєстраційні рахунки в органах Казначейства.

Територіальний центр комплектування та соціальної підтримки має печатку із зображенням Державного Герба України і своїм найменуванням.

Тобто, відповідно до пункту 7 Положення №154 територіальні центри комплектування та соціальної підтримки областей є юридичними особами публічного права, мають самостійний баланс, реєстраційні рахунки в органах Казначейства.

Так, зокрема якщо здійснити пошук у мережі Інтернет у вільному доступі за кодом , то за зазначений кодом значиться Запорізький обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки (пров.Тихий, буд.7, м.Запоріжжя).

З таких обставин твердження відповідача про те, що за кодом не зареєстрована жодна юридична особа не підтверджується матеріалами адміністративної справи.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що відповідач дійшов помилкового висновку про те, що поданий позивачем виконавчий документ має бути пред`явлений до виконання до відповідного районного, районного в місті, міського, міськрайонного, міжрайонного відділу виконавчої служби відповідного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України.

Частиною 1 статті 9 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За результатами розгляду справи суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255, 287 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) (69107, м.Запоріжжя, пр.Соборний, 164, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) щодо відмови у прийнятті виконавчого документу за заявою ОСОБА_1 від 12.07.2022 до виконання.

Зобов`язати Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) прийняти до виконання виконавчий документ (дублікат виконавчого листа №280/5679/20), виданий Запорізьким окружним адміністративним судом 22.01.2021 за заявою ОСОБА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя І.В. Новікова