Справа № 240/10456/22
Суддя: Шуляк Любов Анатоліївна
Дата ухвалення: 2022-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2022 року м. Житомир справа № 240/10456/22

категорія 106020000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Шуляк Л.А., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головне управління Національної поліції в Житомирській області про визнання протиправним та скасування акту, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до Житомирського окружного адміністративного суду із позовом, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати акт №3 від 19.04.2022 №1 форми Н-1 (НПВ) розслідування нещасного випадку, який стався 25.02.2021 близько 16:00 год зі старшим інспектором ГКЗ РПОО ГУНП в Житомирській області майором поліції Поліщук К.К.;

- зобов`язати комісію з розслідування нещасних випадків Головного управління Національної поліції в Житомирській області провести повторне розслідування нещасного випадку, який стався 25.02.2021 близько 16:00 год зі старшим інспектором ГКЗ РПОО ГУНП в Житомирській області майором поліції ОСОБА_1 та прийняти рішення у відповідності до Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, що сталися з поліцейськими, затвердженого наказом МВС України від 05.10.2020 № 705 з врахуванням висновку суду.

В обґрунтування позову зазначає, що вона працює на посаді старшого інспектора групи кадрового забезпечення роти поліції особливого призначення Головного управління Національної поліції в Житомирській області. 25.02.2021 близько 16:00, перебуваючи на робочому місці та виконуючи службові обов`язки, взяла документи, які потрібно було підписати у командира підрозділу та виходячи з кабінету спіткнулась через поріг, впала, вдарившись головою об стіну. За результатами розслідування даного нещасного випадку комісією відповідача було встановлено, що нещасний випадок стався в період проходження служби не при виконанні службових обов`язків. З даним висновком позивач не погоджується, з огляду на доведеність обставин, що нещасний випадок стався при виконанні нею службових обов`язків, а тому звернулась до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 08.06.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

26.07.2022 відповідачем подано відзив на адміністративний позов, в якому він заперечує щодо задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що комісією при розслідуванні нещасного випадку було встановлено, що вид події та причини настання нещасного випадку - падіння потерпілого поліцейського, психофізіологічною причиною є особиста необережність потерпілого поліцейського, що підтверджується поясненнями позивача, свідків.

Відповідач зауважив, що відповідно до висновку розслідування нещасного випадку комісією встановлено, що нещасний випадок стався в період проходження служби не при виконанні службових обов`язків (діяння потерпілого поліцейського, не пов`язане з виконанням завдань і повноважень поліції, визначених Законом України "Про Національну поліцію"). Також вказує, що даний спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

На підставі пункту 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Суд, перевіривши доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності та взаємозв`язку доказів у їхній сукупності, встановив такі обставини.

ОСОБА_1 працює на посаді старшого інспектора групи кадрового забезпечення роти поліції особливого призначення Головного управління Національної поліції в Житомирській області.

25.02.2021 близько 16:00 з ОСОБА_1 стався нещасний випадок.

07.04.2022 ОСОБА_1 звернулась до ГУНП в Житомирській області з рапортом, в якому просила провести розслідування нещасного випадку, який стався з нею 25.02.2021.

На виконання вимог Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, що сталися з поліцейськими, затвердженого наказом МВС України від 05.10.2020 № 705 ГУНП в Житомирській області 14.04.2022 видано наказ №272 про призначення комісії та проведення розслідування нещасного випадку, який стався з позивачем.

За результатами проведеного розслідування нещасного випадку комісією складено акт № 3 від 19.04.2022 форми Н-1 (НПВ), згідно якого нещасний випадок стався в період проходження служби і не пов`язаний з виконанням службових обов`язків.

Згідно вказаного акту, комісією встановлено такі обставини:

25.02.2021 близько 16:00 старший інспектор ГКЗ РПОО ГУНП в Житомирській області майором поліції ОСОБА_1 , перебуваючи на роботі за адресою м.Житомир, вул.Богдана Хмельницького,44, виходячи з власного службового кабінету з власної необережності, перечепившись ногою за дверний поріг впала та вдарилась головою об підлогу. Цього ж дня майор поліції ОСОБА_1 звернулась до травмпункту КП "Лікарня №2 ім.В.П.Павлусенка" ЖМР зі скаргаи на головний біль, нудоту, головокружіння та була госпіталізована до травматологічного відділення, де перебувала на стаціонарному лікуванні з діагнозом: ЗЧМТ. Струс головного мозку, Забій м`яких тканин, підшкірна гематома тім`яної ділянки справа.

Описані події підтверджуються:

- поясненнями позивача, про те, що 25.02.2021 близько 16:00, перебуваючи на робочому місці та виконуючи службові обов`язки, вона взяла документи, які потрібно було підписати у командира підрозділу та виходячи з кабінету спіткнулась через поріг, впала, вдарившись головою об стіну;

- поясненнями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які підтверджують свідчення позивача;

- випискою із медичної карти стаціонарного хворого №1316 ОСОБА_1 , листком непрацездатності серії АКА №689819.

Комісією, було встановлено, що вид події та причини настання нещасного випадку - падіння потерпілого поліцейського, психофізіологічною причиною нещасного випадку є особиста необережність потерпілого поліцейського.

Не погоджуючись із даним висновком, позивач звернулась з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні положення щодо реалізації конституційного права працівників на охорону їх життя і здоров`я у процесі трудової діяльності, на належні, безпечні і здорові умови праці, відносини між роботодавцем і працівником з питань безпеки, гігієни праці та виробничого середовища за участю відповідних органів державної влади, єдиний порядок організації охорони праці в Україні врегульовані Законом України "Про охорону праці" від 14 жовтня 1992 року №2694-XII (далі Закон №2694-XII).

Дія цього Закону поширюється на всіх юридичних та фізичних осіб, які відповідно до законодавства використовують найману працю, та на всіх працюючих (стаття 2 Закону №2694-XII).

Статтею 1 Закону №2694-XII визначено поняття охорони праці - це система правових, соціально-економічних, організаційно-технічних, санітарно-гігієнічних і лікувально-профілактичних заходів та засобів, спрямованих на збереження життя, здоров`я і працездатності людини у процесі трудової діяльності.

Відповідно до ст.14 Закону №2694-XII працівник зобов`язаний: дбати про особисту безпеку і здоров`я, а також про безпеку і здоров`я оточуючих людей в процесі виконання будь-яких робіт чи під час перебування на території підприємства; знати і виконувати вимоги нормативно-правових актів з охорони праці, правила поводження з машинами, механізмами, устаткуванням та іншими засобами виробництва, користуватися засобами колективного та індивідуального захисту; проходити у встановленому законодавством порядку попередні та періодичні медичні огляди. Працівник несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Статтею 22 вказаного Закону, передбачено, що роботодавець повинен організовувати розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням з всеукраїнськими об`єднаннями профспілок.

За підсумками розслідування нещасного випадку, професійного захворювання або аварії роботодавець складає акт за встановленою формою, один примірник якого він зобов`язаний видати потерпілому або іншій заінтересованій особі не пізніше трьох днів з моменту закінчення розслідування.

У разі відмови роботодавця скласти акт про нещасний випадок чи незгоди потерпілого з його змістом питання вирішуються посадовою особою органу державного нагляду за охороною праці, рішення якої є обов`язковим для роботодавця. Рішення посадової особи органу державного нагляду за охороною праці може бути оскаржене у судовому порядку.

Відповідно до частини 1 статті 59 Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII ) служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Статтею 60 Закону № 580-VIII передбачено, що проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17 квітня 2019 р. № 337 затверджено Порядок розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві (далі - Порядок № 337), який визначає процедуру проведення розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, що сталися з особами, визначеними частиною першою статті 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Водночас відповідно до абзацу 4 пункту 2 Порядку № 337 дія цього Порядку не поширюється, зокрема, на поліцейських.

При цьому абзацом 10 пункту 2 Порядку № 337 передбачено, що розслідування та облік нещасних випадків щодо осіб, зазначених в абзацах третьому - восьмому цього пункту, здійснюються у порядку, визначеному міністерствами та іншими державними органами, в управлінні яких перебувають військові частини, установи, організації, заклади освіти та підрозділи, де проходять службу або утримуються такі особи.

Відповідно до статті 22 Закону №2694-XII, абзацу десятого пункту 2 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 квітня 2019 року № 337, з метою встановлення єдиного порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, що сталися з поліцейськими, Міністерством внутрішніх справ України прийнято наказ від 05 жовтня 2020 року № 705, яким затверджено Порядок розслідування та ведення обліку нещасних випадків, що сталися з поліцейськими (далі - Порядок № 705).

Цей Порядок визначає процедуру проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, що сталися з поліцейськими центрального органу управління поліції, територіальних (міжрегіональних) органів (підрозділів) поліції, установ та організацій, що належать до сфери управління Національної поліції України (далі - орган (підрозділ) поліції).

За визначенням пункту 3 розділу І Порядку № 705 нещасний випадок - це отримання поліцейським під час проходження служби в поліції травми, тілесних ушкоджень, гострого професійного захворювання (отруєння) та інших отруєнь, сонячного або теплового удару, опіку, обмороження, а також у разі утоплення, самогубства, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, одержання інших ушкоджень внаслідок аварії, пожежі, стихійного лиха (землетрус, зсув, повінь, ураган тощо), контакту з представниками тваринного та рослинного світу, які призвели до втрати працездатності на один день чи більше або смерті, а також зникнення поліцейського.

Згідно з пунктом 4 розділу І Порядку № 705 розслідування проводиться в разі настання нещасного випадку, у тому числі про який своєчасно не повідомлено керівника органу (підрозділу) поліції.

Пунктом 6 розділу І Порядку № 705 передбачено, що строк давності для розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку становить три роки з дня його настання..

Відповідно до пункту 1 розділу ІІ Порядку № 705 про кожний нещасний випадок потерпілий поліцейський або особа, яка його виявила, негайно повідомляє прямому керівникові.

При цьому за визначенням, викладеним у пункті 3 розділу І Порядку №705, прямий керівник - керівник, якому поліцейський підпорядкований за службою, у тому числі тимчасово.

Згідно з пунктом 2 розділу ІІ Порядку № 705 прямий керівник після отримання відомостей про настання нещасного випадку зобов`язаний:

терміново організувати надання домедичної допомоги потерпілому поліцейському, забезпечити (за потреби) його направлення до закладу охорони здоров`я;

негайно повідомити про нещасний випадок керівникові органу (підрозділу) поліції та посадовій особі з державного нагляду за охороною праці;

зберегти до прибуття комісії (спеціальної комісії) з розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку обстановку та устаткування в такому стані, у якому вони були на момент нещасного випадку (якщо це не загрожує життю чи здоров`ю інших осіб), ужити необхідних заходів для запобігання таким випадкам.

За приписами пунктів 3, 4 розділу ІІ Порядку № 705 керівник органу (підрозділу) поліції, де стався нещасний випадок, наказом не пізніше наступного робочого дня після отримання інформації про нещасний випадок утворює комісію (спеціальну комісію) з розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку.

Відповідно до пункту 7 розділу ІІ Порядку № 705 до складу комісії (спеціальної комісії) з розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку не може входити прямий керівник потерпілого поліцейського, який організовував та контролював його службову діяльність під час виконання обов`язків, що призвели до настання нещасного випадку в період проходження служби.

Пунктом 4 розділу ІІІ Порядку № 705 визначено, що за результатами розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку складається акт розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку за формою Н-1 (далі - акт за формою Н-1) (додаток 2).

Згідно з пунктом 6 розділу ІІІ Порядку № 705 Комісія (спеціальна комісія) з розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку зобов`язана:

1) провести засідання, на якому розглянути інформацію про нещасний випадок, розподілити функції між членами комісії (спеціальної комісії) з розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку та скласти протокол засідання (додаток 3);

2) провести фотографування, обстежити місце нещасного випадку та скласти протокол огляду місця, де стався нещасний випадок (додаток 4);

3) одержати письмові пояснення потерпілого поліцейського, посадових осіб, поліцейських, свідків нещасного випадку (додаток 5);

4) вивчити наявні документи і матеріали стосовно нещасного випадку та надіслати (за потреби) запити відповідним установам, організаціям, закладам щодо надання інформації про нещасний випадок;

5) визначити вид події та причини, що призвели до настання нещасного випадку, згідно з Класифікатором видів подій, причин, що призвели до настання нещасного випадку (додаток 6);

6) визначити відповідність умов праці та її безпеки вимогам законодавства про охорону праці;

7) визначити необхідність проведення лабораторних досліджень, випробувань, технічних розрахунків, експертиз тощо для встановлення причин настання нещасного випадку;

8) з`ясувати обставини перебування потерпілого поліцейського у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; учинення ним кримінального, адміністративного правопорушення, дисциплінарного проступку, навмисного заподіяння шкоди своєму здоров`ю або самогубства;

9) установити осіб, які порушили вимоги нормативно-правових актів з охорони праці, та розробити заходи із запобігання таким нещасним випадкам;

10) кваліфікувати нещасний випадок відповідно до обставин: у період проходження служби під час виконання службових обов`язків або не пов`язаний з виконанням службових обов`язків;

11) прийняти рішення шляхом голосування членів комісії (спеціальної комісії), у разі рівної кількості їхніх голосів голос голови комісії (спеціальної комісії) вирішальний;

12) скласти акти за формою Н-1 у кількості примірників, визначених рішенням комісії (спеціальної комісії) з розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку. У разі групового нещасного випадку скласти акти за формою Н-1 на кожного потерпілого поліцейського. Акти за формою Н-1 прошиваються та скріплюються печаткою органу (підрозділу) поліції;

13) розглянути та підписати примірники актів за формою Н-1 (тимчасові акти за формою Н-1). У разі незгоди члена комісії (спеціальної комісії) з розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку із змістом акта за формою Н-1 підписати акти з відміткою про наявність окремої думки. Окрема думка викладається письмово. В окремій думці член комісії (спеціальної комісії) обґрунтовано викладає пропозиції до змісту акта за формою Н-1 (окрема думка додається до акта за формою Н-1 та є його невід`ємною частиною);

14) передати не пізніше наступного робочого дня після підписання актів за формою Н-1 матеріали розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку та примірники актів за формою Н-1 керівникові органу (підрозділу) поліції, що утворив комісію (спеціальну комісію) з розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку, для їх розгляду та затвердження;

15) додержуватися вимог законодавства про інформацію щодо захисту персональних даних потерпілих поліцейських та інших осіб, які зібрані в межах повноважень комісії (спеціальної комісії) під час проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку.

Пунктом 7 розділу ІІІ Порядку № 705 визначено, що обставинами настання нещасного випадку в період проходження служби під час виконання службових обов`язків є:

1) виконання потерпілим поліцейським завдань та повноважень поліції, визначених Законом України "Про Національну поліцію", здійснення діяння з припинення правопорушення у вільний від служби час;

2) вплив на потерпілого поліцейського шкідливих чи небезпечних факторів під час виконання завдань та повноважень поліції, визначених Законом України "Про Національну поліцію", унаслідок яких виникло гостре професійне захворювання (отруєння), що підтверджено медичним висновком.

Водночас пунктом 8 розділу ІІІ Порядку №705 встановлено, що обставинами настання нещасного випадку в період проходження служби і не пов`язаного з виконанням службових обов`язків є:

1) діяння потерпілого поліцейського, не пов`язане з виконанням завдань і повноважень поліції, визначених Законом України "Про Національну поліцію";

2) навмисне спричинення потерпілим поліцейським тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, що доведений судом);

3) учинення потерпілим поліцейським діяння, яке є кримінальним, адміністративним правопорушенням або дисциплінарним проступком;

4) учинення дій під час несення служби потерпілим поліцейським у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (за наявності медичного висновку).

Згідно з пунктом 1 Примітки до додатку № 2 до Порядку № 705 якщо нещасний випадок визнається таким, що стався в період проходження служби під час виконання службових обов`язків, це позначається великими літерами ПВ (Н-1/ПВ), якщо нещасний випадок визнається таким, що стався в період проходження служби і не пов`язаний з виконанням службових обов`язків, це позначається великими літерами НПВ (Н-1/НПВ).

Обставини настання нещасного випадку в період проходження служби під час виконання службових обов`язків та в період проходження служби і не пов`язаного з виконанням службових обов`язків визначені Порядком № 705 та є вичерпними.

Відповідач у відзиві зазначає, що позивач під час травмування не виконувала ні завдань поліції, покладених на поліцейського ст.2 Закону України "Про Національну поліцію", ні повноважень, визначених ст.23 цього Закону.

Суд враховує, що відповідно до ст.59 Закону № 580-VIII поліцейські проходять службу в поліції, зокрема, на посадах у центральному органі управління поліції, територіальних органах, закладах, установах поліції.

Згідно із ст.2 Закону № 580-VIII завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах:

1) забезпечення публічної безпеки і порядку;

2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави;

3) протидії злочинності;

4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Поліція відповідно до покладених на неї завдань, серед іншого, здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень (п.1 ч.1 ст.23 Закону № 580-VIII ).

Поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, що є складовою принципу законності (ст.8 Закону № 580-VIII).

Як зазначалось, ОСОБА_1 обіймає посаду старшого інспектора з кадрового забезпечення РПОП ГУНП в Житомирській області, є майором поліції.

Відповідно до посадової інструкції, затвердженої командиром РПОП ГУНП в Житомирській області підполковником поліції Ю.Іванюком 28.01.2021, позивач безпосередньо відповідає за стан дисципліни та законності, профілактики злочинних, корупційних діянь та інших протиправних дій серед особового складу роти, кадрове забезпечення оперативно-службової діяльності підрозділу та проведення виховної роботи.

Таким чином, виконання позивачем своїх безпосередніх службових обов`язків спрямоване на дотримання особовим складом органу поліції принципу законності, здійснення превентивної та профілактичної діяльності, спрямованих на запобігання вчиненню правопорушень, тобто пов`язане з виконанням завдань і повноважень поліції, визначених Законом України "Про Національну поліцію".

З матеріалів справи видно, що нещасний випадок стався близько 16 год, тобто у робочий час; на виході із кабінету, де знаходиться робоче місце позивача; під час виконання своїх посадових обов`язків щодо підготовки документів, пов`язаних із кадровим забезпеченням та їх підписанням у керівника органу поліції (дана обставина не спростована відповідачем),

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що нещасний випадок з позивачем стався при виконанні нею службових обов`язків. При цьому, настання нещасного випадку з необережності не змінює даного факту.

Суд також бере до уваги те, що за результатами розслідування нещасного випадку не було встановлено інших обставин, передбачених підпунктами 2-4 пункту 8 розділу ІІІ Порядку №705.

За таких обставин, висновок комісії з розслідування нещасних випадків Головного управління Національної поліції в Житомирській області, що викладений у акті №3 від 19.04.2022 №1 форми Н-1 суперечить вищенаведеним нормам Закону № 580-VIII та Порядку № 705, а тому даний акт є протиправним та підлягає скасуванню.

З метою повного захисту прав, свобод, інтересів позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Національної поліції в Житомирській області провести повторне розслідування нещасного випадку, який стався 25.02.2021 близько 16:00 год зі старшим інспектором ГКЗ РПОО ГУНП в Житомирській області майором поліції Поліщук Крістіною Костянтинівною та прийняти рішення у відповідності до Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, що сталися з поліцейськими, затвердженого наказом МВС України від 05.10.2020 № 705, з врахуванням висновків суду, наведених у даному рішенні.

Посилання відповідача на недотримання позивачем Закону України "Про охорону праці", суд оцінює критично, оскільки пунктом 8 розділу ІІІ Порядку №705 не передбачено такої обставини.

Заперечення відповідача щодо того, що даний спір не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства суд також відхиляє з огляду на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, яка викладена у постанові від 26.06.2019 року у справі № 1640/3010/18, зокрема, що спори, пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема й оскарження акта про нещасний випадок під час проходження публічної служби, підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

Згідно з частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що відповідачем не доведено правомірність своїх дій та рішення, а тому позов підлягає задоволенню.

Щодо стягнення судових витрат, суд зазначає наступне.

Суд, вирішуючи питання щодо стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, виходить з наступного.

Відповідно до положень статті 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (частина перша статті 134 КАС України).

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (частина друга статті 134 КАС України).

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина третя статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина четверта статті 134 КАС України).

Аналіз вищевикладених норм права дає підстави для висновку, що на підтвердження обставин щодо складу та розміру витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Такий висновок щодо застосування норм права наведено у постановах Верховного Суду від 10.12.2021 № К/9901/22078/20, від 20.09.2021 у справі № 815/390/18.

Так, на підтвердження понесених позивачем витрат з правничої допомоги до матеріалів справи надано: договір №04/22 від 26.05.2022 про надання правової допомоги, акт виконаних робіт від 03.06.2022, згідно якого адвокатом надано такі послуги: складення адміністративного позову на суму 12000грн та винагорода (гонорар успіху) - 5000грн, усього до сплати - 17000 грн.

При цьому, в п.4 акту вказано, що оплата послуг повинна бути здійснена в готівковій формі протягом 30 днів з дня набрання рішенням законної сили.

Отже, позивачем не надано документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

За таких обставин, суд відмовляє у відшкодуванні витрат на правничу допомогу.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сплачений нею при поданні позовної заяви судовий збір в розмірі 992,40 грн.

Керуючись статтями 77, 90, 139, 242-246, 250, 255, 262, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати акт Головного управління Національної поліції в Житомирській області №3 від 19.04.2022 №1 форми Н-1 (НПВ) розслідування нещасного випадку.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Житомирській області провести повторне розслідування нещасного випадку, який стався 25.02.2021 близько 16:00 год зі старшим інспектором ГКЗ РПОО ГУНП в Житомирській області майором поліції Поліщук Крістіною Костянтинівною та прийняти рішення у відповідності до Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, що сталися з поліцейськими, затвердженого наказом МВС України від 05.10.2020 № 705, з врахуванням висновків суду, наведених у даному рішенні.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Житомирській області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.А.Шуляк

Повний текст складено: 12 серпня 2022 р.