Справа № 340/4204/20
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2022-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

05 серпня 2022 року м. Дніпросправа № 340/4204/20

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Сафронової С.В. (доповідач),

суддів: Чепурнова Д.В., Ясенової Т.І.,

розглянувши в у порядку письмового провадження в м. Дніпро апеляційну скаргу приватної агрофірми «Зоря» на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27 січня 2022 року

в адміністративній справі №340/4204/20 за позовом приватної агрофірми «Зоря» до Центрального міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправними та скасування розрахунку плати за проїзд і постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27 січня 2022 року у справі №340/4204/20 в задоволенні позову приватної агрофірми «Зоря» до Центрального міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправними та скасування розрахунку плати за проїзд і постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу відмовлено.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та неповне встановлення фактичних обставин справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги мотивовано, зокрема тим, що суд першої інстанції при прийнятті рішення у справі не врахував, що в даному випадку перевозився подільний вантаж, відтак перевізник не мав можливості отримати дозвіл на рух транспортних засобів, вагові та габаритні параметри яких перевищують нормативні, оскільки на перевезення таких вантажів дозвіл не видається, що, на думку позивача, свідчить про відсутність в його діях складу правопорушення, відповідальність за яке передбачена абз. 15 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін як законне та обґрунтоване.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст. 311 КАС України.

Проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла таких висновків.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 28.07.2020 посадовими особами Управління Укртрансбезпеки в Миколаївській області на підставі направлення на перевірку від 27.07.2020 №003542 на автодорозі Н-24 «Благовіщенське Миколаїв км 210+840 м», проведено рейдову перевірку транспортних засобів перевізників, що здійснюють внутрішні та міжнародні перевезення вантажів та пасажирів, та за результатами габаритно-вагового контролю встановлено, що транспортним засобом марки МАЗ 53366 реєстраційний номер НОМЕР_1 з причепом МАЗ 8378 реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить приватній агрофірмі «Зоря», допущено перевищення вагових параметрів на одиночну вісь, а саме 12700 кг, при нормативно допустимому 11000 кг, тобто на 1700 кг більше нормативно допустимого, що у відсотковому співвідношенні склало на 15,5% більше допустимого показника. У зв`язку з чим складено акт від 28.07.2020 №0011956 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів (а.с. 57), довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 28.07.2020 №035844 (а.с. 58), розрахунок плати за проїзд від 28.07.2020 до актів від 28.07.2020 №0011956 та №195413 (а.с. 59) акт від 28.07.2020 №195413 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом (а.с. 56).

Згідно з актом проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 28.07.2020 №195413, в ході перевірки виявлено порушення, що полягало у перевезенні вантажу транспортним засобом марки МАЗ 53366 реєстраційний номер НОМЕР_1 з причепом МАЗ 8378 реєстраційний номер НОМЕР_2 , з перевищенням встановлених законодавством вагових норм понад 10%, але не більше 20%, а саме: навантаження на строєну вісь становила 12700 кг, при нормативно допустимому 11000 кг, що склало на 15,5 % від нормативно допустимих без відповідного дозволу (а.с. 56).

Відповідачем 08.09.2020 направлено на адресу позивача повідомлення про розгляд справи від 04.09.2020 №67239/28-2/24-20 (штриховий кодовий ідентифікатор 383), в якому зазначено про необхідність прибуття останнього 22 вересня 2020 року з 09:00 до 12:00 до Управління Укртрансбезпеки у Кіровоградській області для участі у розгляді справи про скоєне порушення автотранспортного законодавства стосовно акту №195413 від 28.07.2020 (а.с. 55, 62). Вказане повідомлення отримано позивачем 11.09.2020 (а.с.63).

За результатами розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт постановою про застосування адміністративно-господарського штрафу від 22.09.2020 №207260 на підставі абз. 15 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» з позивача стягнуто адміністративно-господарський штраф у сумі 17000 грн. (а.с. 54).

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2021 року закрито провадження в частині вимоги щодо визнання протиправним та скасування розрахунку Управління Укртрансбезпеки у Миколаївській області щодо плати за проїзд від 28 липня 2020 року.

Правомірність постанови відповідача від 22.09.2020 №207260 є предметом судового розгляду у даній справі.

З урахуванням положень ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивач порушив припис підпункту 22.5 пункту 22 Правил дорожнього руху, які є частиною законодавства про автомобільний транспорт. При цьому, суд першої інстанції зазначив, що якщо перевізник перевищив габаритно-вагові параметри щодо подільного вантажу, дозвіл на перевезення якого не видається, то переміщення вантажу поза межами норми відбувається також без відповідного дозволу (його немає, бо не може бути). Таким чином, відповідач правомірно наклав штраф.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

За приписами статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України «Про дорожній рух» (далі - Закон № 3353-ХІІ), Законом України «Про автомобільний транспорт» (далі - Закон № 2344-ІІІ), Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567 (далі - Порядок № 1567).

Відповідно до частини першої статті 29 Закону України «Про дорожній рух», до участі у дорожньому русі допускаються транспортні засоби, конструкція і технічний стан яких відповідають вимогам діючих в Україні правил, нормативів і стандартів, що мають сертифікат на відповідність цим вимогам, укомплектовані у встановленому порядку, а у разі, якщо транспортний засіб згідно з цим Законом підлягає обов`язковому технічному контролю, пройшов такий контроль.

Згідно зі статтею 6 Закону № 2344-ІІІ реалізація державної політики у сфері автомобільного транспорту здійснюється через центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Пунктом 1 Положення про Державну інспекцію України з безпеки на наземному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 103 (далі - Положення № 103) передбачено, що Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Відповідно до підпункту 1 пункту 4 Положення № 103 основними завданнями Укртрансбезпеки є, зокрема, реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування (далі - автомобільний транспорт), міському електричному, залізничному транспорті.

Згідно з підпунктом 2 та 29 пунктом 5 Положення № 103 Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті; у випадках, передбачених законом, складає протоколи про адміністративні правопорушення, розглядає справи про адміністративні правопорушення і накладає адміністративні стягнення.

Отже, відповідачу надано право здійснювати державний контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства щодо габаритно-вагових стандартів транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування.

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом визначено Порядком № 1567, відповідно до пунктів 2, 3, 4 якого державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб`єктів господарювання (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

Частинами 14, 17 статті 6 Закону № 2344-III передбачено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Рейдові перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

За визначенням, наведеним в абзаці 54 статті 1 Закону № 2344-III, рейдова перевірка (перевірка на дорозі) - перевірка транспортних засобів суб`єкта господарювання на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, контрольно-вагові комплекси та інші об`єкти, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту).

Пунктами 12, 14 Порядку № 1567 передбачено, що рейдова перевірка додержання суб`єктом господарювання вимог, визначених пунктом 15 цього Порядку, здійснюється на підставі щотижневого графіка.

Рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

Відповідно до пункту 16 Порядку № 1567 під час рейдової перевірки можливе здійснення габаритно-вагового контролю.

Частиною третьою статті 48 Закону № 2344-III встановлено, що у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Відповідно до частини першої статті 29 Закону № 3353 до участі у дорожньому русі допускаються транспортні засоби, конструкція і технічний стан яких відповідають вимогам діючих в Україні правил, нормативів і стандартів, що мають сертифікат на відповідність цим вимогам, укомплектовані у встановленому порядку, а у разі, якщо транспортний засіб згідно з цим Законом підлягає обов`язковому технічному контролю, пройшов такий контроль.

За приписами частини другої статті 29 Закону № 3353 з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 22.1 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, маса вантажу, що перевозиться, і розподіл навантаження на осі не повинні перевищувати величин, визначених технічною характеристикою даного транспортного засобу.

З матеріалів справи встановлено, що 28.06.2021 позивачем при здійсненні перевезення транспортним засобом марки МАЗ 53366 реєстраційний номер НОМЕР_1 з причепом МАЗ 8378 реєстраційний номер НОМЕР_2 , допущено перевищення вагових параметрів на одиночну вісь, а саме 12700 кг, при нормативно допустимому 11000 кг, тобто на 1700 кг більше нормативно допустимого, що у відсотковому співвідношенні склало на 15,5% більше допустимого показника. Дозвіл відповідно до ст. 48 Закону «Про автомобільний транспорт», що дає право на рух автодорогами України з перевищенням встановлених законодавством нормативно-вагових параметрів від 10%, відсутній.

Відповідно до статті ст. 33 Закону України «Про автомобільні дороги» від 08.09.2005 № 2862-IV рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Так, згідно з п. 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Із аналізу зазначених норм чинного законодавства слідує те, що правила перевезення неподільного та подільного вантажів у випадку перевищення вагових або габаритних параметрів є різними:

- перевезення неподільного вантажу допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі;

- перевезення подільного вантажу не допускається взагалі.

За змістом товарно-транспортної накладної від 27.07.2020 №66 (а.с. 13) позивач перевозив вантаж (пшениця), який за своїм характером є подільним, тобто може при завантаженні бути поділений на окремі частки без втрати або пошкодженні його властивостей, а тому перевезення такого вантажу з перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових норм відповідно до п. 22.5 Правил дорожнього руху заборонено.

Головна мета такої заборони - збереження автомобільних доріг та попередження їх передчасного руйнування. Внаслідок цього й встановлено заборону з перевезення подільних вантажів з перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових норм без будь-яких винятків.

Отже, чинним законодавством встановлена імперативна заборона на перевезення подільних вантажів з перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових норм, що виключає можливість отримання перевізником відповідного дозволу.

Колегія суддів наголошує на тому, що законодавець з метою збереження автомобільних доріг чітко встановив порядок перевезення таких вантажів, оскільки можливо безперешкодно розділити такий вантаж по різних автомобілях, не перевищуючи їх технічні характеристики та не пошкоджуючи автомобільні дороги. Натомість, для неподільних вантажів така можливість відсутня, а тому законодавством допускається перевезення таких вантажів з перевищенням габаритно-вагових параметрів, але за умови отримання відповідного дозволу.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції зазначає, що заборона руху транспортних засобів з перевищенням вагових параметрів при перевезенні подільного вантажу унеможливлює отримання перевізником дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів.

Згідно з абзацом 15 частини 1 статті 60 Закону № 2344-IIІ (в редакції станом на час вчинення правопорушення), за яким на позивача накладений штраф за порушення законодавства про автомобільний транспорт, до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Оскільки видача дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, які перевозять подільні вантажі з перевищенням габаритно-вагових параметрів, не передбачена, то на особу не може бути накладений штраф відповідно до абзацу 15 частини 1 статті 60 Закону №2344-IIІ за відсутність такого дозволу.

Враховуючи зазначене вище, колегія суддів дійшла висновку, що посадові особи відповідача приймаючи оскаржену постанову, діяли протиправно та всупереч чинному законодавству, оскільки перевезення подільного вантажу з перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових норм заборонено, а відповідно й отримання дозволу на перевезення подільного вантажу з перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових є неможливим, у зв`язку з чим особа не може бути притягнута до відповідальності за відсутність у неї документа, видача якого у спірних правовідносинах не передбачена взагалі.

Зазначені висновки, підтверджуються також внесеними Законом України від 03.06.2021 № 1534-ІХ (набув чинності 01.10.2021) до абзаців 14-16 частини 1 статті 60 Закону № 2344-IIІ змінами, відповідно до яких, зокрема ці абзаци доповнені словами «або подільного вантажу», тобто зазначеними змінами законодавець у цьому питанні по суті визнав прогалину в законодавстві і лише з 01.10.2021 ввів в дію норму про відповідальність осіб за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм при перевезенні подільного вантажу.

Підсумовуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що в діях позивача відсутній склад правопорушення, передбаченого абзацом 15 частини 1 статті 60 Закону № 2344-IIІ (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

За даних обставин суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду не повно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права які регулюють саме ці правовідносини, однак зроблені судом першої інстанції висновки не відповідають фактичним обставинам справи, тому рішення суду першої інстанції у даній справі підлягає скасуванню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 6 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За таких обставин підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті (Центральне міжрегіональне управління Укртрансбезпеки та не Південне міжрегіональне управління Укртрансбезпеки не є самостійними юридичними особами, натомість є структурними підрозділами Державної служби України з безпеки на транспорті) на користь позивача судові витрати, понесені ним по сплаті судового збору у загальному розмірі 5255 грн. (2102 грн. за подання позовної заяви відповідно до платіжного доручення №1505 від 01 жовтня 2020 року, 3153 грн. за подання апеляційної скарги відповідно до платіжного доручення №765 від 23 травня 2022 року).

Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що за подання апеляційної скарги позивачем було сплачено відповідно до платіжного доручення №765 від 23 травня 2022 року суму судового збору у розмірі 6306 грн., що є більшим ніж встановлено законом, у зв`язку з чим відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» останній має право на повернення надмірно сплаченого судового збору у розмірі 3153 грн. (6306 грн. - 3153 грн.).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 243, 311, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу приватної агрофірми «Зоря» задовольнити.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27 січня 2022 року у справі №340/4204/20 скасувати.

Позов приватної агрофірми «Зоря» задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Управління Укртрансбезпеки у Кіровоградській області №207260 від 22.09.2020 про застосування адміністративно-господарського штрафу в сумі 17000 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті () на користь приватної агрофірми «Зоря» () судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 5255 (п`ять тисяч двісті п`ятдесят п`ять) гривень 00 копійок.

Повернути приватній агрофірмі «Зоря» () судовий збір сплачений відповідно до платіжного доручення №765 від 23 травня 2022 року у розмірі 3153 (три тисячі сто п`ятдесят три) гривні 00 копійок.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст.325 Кодексу адміністративного судочинства України, може бути оскаржена до касаційного суду в порядку, встановленому ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя С.В. Сафронова

суддя Д.В. Чепурнов

суддя Т.І. Ясенова