Справа № 420/2703/22
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2022-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2022 р.м.ОдесаСправа № 420/2703/22
Головуючий в 1 інстанції: Скупінська О.В.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого: Градовського Ю.М.

суддів: Танасогло Т.М.,

Шеметенко Л.П.

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 травня 2022р. по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2022р. ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради, в якому просив:

- визнати протиправними дії Управління соціального захисту населення в Суворовському район м.Одеси Департаменту праці та соціально політики щодо відмови ОСОБА_1 у встановленні статусу особи з інвалідністю внаслідок війни та видачі відповідного посвідчення;

- зобов`язати Управління соціального захисту населення в Суворовському район м.Одеси Департаменту праці та соціально політики повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання статусу особи з інвалідністю внаслідок війни другої групи та видати відповідне посвідчення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 11.11.2021р. він звернувся до Управління соціального захисту населення в Суворовському районі м.Одеси Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради із заявою про отримання статусу особи з інвалідністю внаслідок війни ІІ групи та видачі відповідного посвідчення.

Однак, рішенням Управління соціального захисту населення в Суворовському районі м.Одеси Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради від 16.11.2021р. ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні вказаної заяви.

Не погоджуючись із такими діями департаменту, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 16 травня 2022р. у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм права, просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про залишення скарги без задоволення, а рішення суду без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що для отримання статусу особи з інвалідністю внаслідок війни визначальним є встановлення того, чи отримане ушкодження здоров`я під час безпосередньої участі у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. А позивачем не надано до суду, а судом не встановлено, що ОСОБА_1 отримав поранення (травму) під час виконання обов`язків військової служби саму у зв`язку із захистом Батьківщини, перебуванням на фронті або участю в бойових діях в мирний час.

Вирішуючи спір судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що згідно з довідкою МСЕК за №074708 від 8.04.2003р. ОСОБА_1 встановлено інвалідність ІІ групи та зазначено причину інвалідності: «травма при виконанні обов`язків військової служби»(а.с.8).

4.02.2019р. Суворовським управлінням соціального захисту населення Департаменту праці та соціальної політики м.Одеси ОСОБА_1 видано посвідчення серії НОМЕР_1 , як особі з інвалідністю ІІ групи та надано пільги, передбачені законодавством України для ветеранів війни інвалідів війни(а.с.9).

11.11.2021р. ОСОБА_1 направив до Управління соціального захисту населення в Суворовському районі Департаменту праці та соціального захисту населення Одеської міської ради звернення з питань поновлення посвідчення «Особа з інвалідністю внаслідок війни».

16.11.2021р. листом Управління соціального захисту населення в Суворовському районі Департаменту праці та соціального захисту населення Одеської міської ради за №04-П-58583 ОСОБА_1 повідомлено про те, що підстав для поновлення статусу «Особа з інвалідністю внаслідок війни» та видачі йому відповідного посвідчення немає(а.с.10-11).

Позивач не погоджуючись із такими діями відповідача, а тому звернувся до суду із даним позовом.

Перевіряючи правомірність та законність дій департаменту у спірних правовідносинах, з урахуванням підстав, за якими позивач пов`язує їх незаконність та протиправність в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія виходить з наступного.

Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи лише на підставі закону в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, який визначає правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяння формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них є ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993р. №3551-XII (далі - Закон №3551).

Відповідно до ст.4 Закону №3551 ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни, учасники війни.

Згідно ст.7 Закону №3551 визначено осіб, які належать до осіб з інвалідністю внаслідок війни.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що оскільки ОСОБА_1 проходив військову службу (є особою з числа іншого військового формування) та отримав каліцтво саме під час виконання службових обов`язків, то вданому випадку існують всі підстави для встановлення статусу особи з інвалідністю внаслідок війни.

У даному контексті колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з п.п.1 та 2 ч.2 ст.7 Закону №3551 до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать також особи з інвалідністю з числа військовослужбовців, осіб вільнонайманого складу, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання інших обов`язків військової служби, пов`язаних з перебуванням на фронті в інші періоди, з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, з участю у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, іншим ураженням ядерними матеріалами; осіб начальницького і рядового складу органів Міністерства внутрішніх справ і органів Комітету державної безпеки колишнього Союзу РСР, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України та інших військових формувань, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час виконання службових обов`язків, ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, участі у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, інших уражень ядерними матеріалами.

З огляду на вказане, згідно з п.1 ч.2 ст.7 Закону №3551 для визначення права на встановлення статусу «особа з інвалідністю внаслідок війни» підлягає встановленню те, що, по-перше: особа, яка претендує на встановлення такого статусу, є особою з числа військовослужбовців, осіб вільнонайманого складу, та, по-друге: такі особи стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання інших обов`язків військової служби, пов`язаних з перебуванням на фронті в інші періоди, з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, з участю у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, іншим ураженням ядерними матеріалами.

Згідно з п.2 ч.2 ст.7 Закону №3551 для визначення права на встановлення статусу «особа з інвалідністю внаслідок війни» підлягає встановленню те, що, по-перше, особа, яка претендує на встановлення такого статусу, є особою з числа осіб начальницького і рядового складу органів Міністерства внутрішніх справ і органів Комітету державної безпеки колишнього Союзу РСР, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України та інших військових формувань, та, по-друге, те, що такій особі встановлено інвалідність внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час виконання службових обов`язків, ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, участі у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, інших уражень ядерними матеріалами.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, що інвалідність ОСОБА_1 не пов`язана з виконанням обов`язків військової служби в контексті ст.7 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а одержана внаслідок проходження військової служби.

Судова колегія вважає за необхідне зазначити, що віднесення особи до особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до ст.7 Закону №3551 безпосередньо пов`язане з визначенням самого поняття «ветеран війни», яке міститься у ст.4 цього Закону, згідно з частиною першою якої ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав.

Зважаючи на викладене, визначальною ознакою категорії осіб, які відносяться до «осіб з інвалідністю внаслідок війни», є те, що такі особи безпосередньо брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав.

Оскільки травма, яку отримав позивач та внаслідок якої встановлено інвалідність, не пов`язана із участю позивача у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 30.09.2019р. у справі №824/32/19-а та від 18.11.2020р. у справі №1140/2362/18.

В доводах апеляційної скарги апелянт посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. На думку судової колегії, викладені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.

Отже, судова колегія вважає, що рішення суду ухвалена з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому не вбачає підстав для її скасування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.311,315,316,322,325 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 травня 2022р. залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її проголошення та оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий: Ю.М. Градовський

Судді: Т.М. Танасогло

Л.П. Шеметенко