Справа № 320/10094/20
Суддя: Оксененко Олег Миколайович
Дата ухвалення: 2022-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Оксененка О.М.,

суддів: Лічевецького І.О.,

Чаку Є.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробнича фірма «Будкомплекс» на рішення Київського окружного адміністративного суду від 05 січня 2022 року у справі за адміністративним позовом Головного управління Державної податкової служби у Київській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробнича фірма «Будкомплекс» про стягнення податкового боргу, -

В С Т А Н О В И В :

Головне управління Державної податкової служби у Київській області звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробнича фірма «Будкомплекс», в якому, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просило: стягнути з рахунків Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробнича фірма «Будкомплекс» () у банках, що обслуговують боржника - 310 501,75 грн. в рахунок погашення податкового боргу з податку на прибуток приватних підприємств.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що у відповідача наявний податковий борг у розмірі 310 501,75 грн з податку на прибуток приватних підприємств, який є узгодженим, проте самостійно «Виробнича фірма «Будкомплекс» не сплачений.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 05 січня 2022 року адміністративний позов задоволено.

Стягнуто з рахунків Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробнича фірма «Будкомплекс» () у банках, що обслуговують боржника - 310 501,75 грн в рахунок погашення податкового боргу з податку на прибуток приватних підприємств.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти рішення, яким у задоволенні позовних вимог - відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що оскільки розрахунок податкового боргу на прибуток приватних підприємств в інтегрованій картці платника складений із завищенням основного платежу та штрафних санкцій, тому підстави для стягнення податкового боргу - відсутні.

На думку апелянта, оскаржуване рішення є незаконним та неправомірним, так як прийняте на підставі сфальсифікованих доказів, наданих податковим органом, оскільки підприємством було сплачено зобов`язання по деклараціям з податку на прибуток підприємства.

У відзиві на апеляційну скаргу позивачем зазначено про те, що факт узгодження податкового зобов`язання має наслідком обов`язок платника податку сплатити таке зобов`зання у встановлений законом строк.

Як вказує податковий орган, оскільки позивач сплачував кошти в рахунок погашення податкового боргу, тому наявні підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

До того ж, позивач подав клопотання про необхідність здійснення заміни Головного управління Державної податкової служби у Київській області () на Головного управління Державної податкової служби у Київській області як відокремлений підрозділ ДПС ().

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 30.09.2020 №893 ліквідовано юридичні особи публічного права - територіальні органи Державної податкової служби, зокрема Головне управління ДПС у Київській області ().

Наказом Державної податкової служби України від 30.09.2020 №529 утворено як відокремлений підрозділ Державної податкової служби України - Головне управління ДПС у Київській області ().

У відповідності до частини першої статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії адміністративного процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Таким чином, колегія суддів вважає зазначене клопотання таким, що підлягає задоволенню, тому слід замінити сторону - Головне управління Державної податкової служби у Київській області () на його правонаступника - Головне управління Державної податкової служби у Київській області як відокремлений підрозділ ДПС ().

Згідно п.3 частини першої ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) також у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, Товариством з обмеженою відповідальністю «Виробнича фірма «Будкомплекс» (, місцезнаходження: 08760, Київська обл., м. Обухів, вул. Малишка, буд. 5-Б), до контролюючого органу було подано наступні податкові декларації з податку на прибуток: від 06.02.2018 на суму - 56 544 грн; від 03.05.2018 на суму - 18 429 грн; від 01.08.2018 на суму - 4 213 грн; від 31.10.2018 на суму - 15 561 грн; від 01.02.2019 на суму - 17 325 грн; від 09.05.2019 на суму 1 893 грн; від 01.08.2019 на суму 4 286 грн; від 07.11.2019 на суму - 1 1 957 грн; від 31.01.2020 на суму - 36 101 грн.

У свою чергу, посадовими особами контролюючого органу проведено камеральні перевірки своєчасності подання податкової звітності, повноти нарахування, своєчасності сплати узгодженої суми податкового зобов`язання по податку на прибуток підприємств ТОВ «Виробнича фірма «Будкомплекс», за результатами яких складено Акт від 10.10.2018 №1698/5505/24747554 та Акт від 16.11.2018 №2075/5505/2447554.

Як наслідок, Головним управлінням ДФС у Київській області винесено податкові повідомлення-рішення від 28.11.2018 №, яким нараховано штрафних санкцій на суму 24 897,72 грн та від 29.11.2018 №, яким нараховано штрафних санкцій на суму 4 636,28 грн.

Вказані податкові повідомлення-рішення було отримано представником ТОВ «Виробнича фірма «Будкомплекс» Балановським В.Ф., що підтверджується відповідними відмітками 28.11.2018 та 29.11.2018.

У той же час, Головним управлінням Державної фіскальної служби у Київській області виставлено податкову вимогу ТОВ «Виробнича фірма «Будкомплекс» форми «Ю» від 12.02.2016 №89-23 на суму податкового боргу 8445,08 грн, яку було направлено контролюючим органом за адресою: Київська обл., м. Обухів, вул. Малишка, 5-Б, втім повернуто з відміткою «за місцем обслуговування».

При цьому, відповідно до довідки виданої Головним управлінням ДПС у Київській області, станом на 18.03.2020 згідно даних інтегрованих карток платника податків ТОВ «Виробнича фірма «Будкомплекс» рахується податковий борг по податку на прибуток на загальну суму 320001,75 грн.

Оскільки в добровільному порядку сума заборгованості відповідачем не сплачена, позивач просить стягнути її у судовому порядку.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що заборгованість у відповідача підтверджується витягом з інтегрованої картки платника податків, розрахунком боргу, довідкою про наявний борг з податків і зборі, а у матеріалах справи відсутні докази сплати або оскарження відповідачем нарахованих контролюючим органом податкових зобов`язань з податку на додану вартість, тому вказане свідчить про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення з товариства податкового боргу у розмірі 310 501,75 грн.

Колегія суддів погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Податковий кодекс України врегульовує відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно підпункту 14.1.175 пункту 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковим боргом є сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до п.59.1 ст.59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

За правилами п.59.3 статті 59 ПК України податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.

Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов`язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

Таким чином, за своїм змістом податкова вимога є документом, яким контролюючий орган повідомляє платника податків про невиконання ним свого податкового обов`язку та виникнення у нього податкового боргу.

Пунктом 131.2 статті 131 Податкового кодексу України встановлено, що при погашенні суми податкового боргу (його частини) кошти, що сплачує такий платник податків, у першу чергу зараховуються в рахунок податкового зобов`язання. У разі повного погашення суми податкового боргу кошти, що сплачує такий платник податків, в наступну чергу зараховуються у рахунок погашення штрафів, в останню чергу зараховуються в рахунок пені.

Якщо платник податків не виконує встановленої цим пунктом черговості платежів або не визначає її у платіжному документі (чи визначає з порушенням зазначеного порядку), контролюючий орган самостійно здійснює такий розподіл такої суми у порядку, визначеному цим пунктом.

При цьому, колегія суддів враховує, що згідно з абзацом 1 пункту 57.3 статті 57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Абзацом 2 пункту 57.3 статті 57 ПК України передбачено, шо у разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

У силу вимог пункту 56.1 статті 56 ПК України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Відповідно до абзацу 4 пункту 56.18 статті 56 ПК України при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

З положень зазначених норм закону випливає, що обов`язок зі сплати грошового зобов`язання у платника податків виникає з наступного дня за днем узгодження такого зобов`язання і має бути виконаний протягом десяти днів. У разі оскарження до суду податкового повідомлення-рішення днем узгодження грошового зобов`язання є день набрання законної сили судовим рішенням.

Несплачені грошові зобов`язання у встановлений законом строк - протягом 10 календарних днів, наступних за днем їх узгодження, яке відбувається в день набрання законної сили судовим рішенням, є податковим боргом платника податків, з виникненням якого контролюючий орган має вжити заходів для його погашення, зокрема надіслати платникові податкову вимогу щодо погашення суми податкового боргу.

Вказане узгоджується з позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 09 червня 2020 року у справі № 810/272/16.

Пунктами 88.1 та 88.2 ст. 88 ПК України визначено, що з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу. Право податкової застави виникає згідно з цим Кодексом та не потребує письмового оформлення.

Пунктами 95.1 та 95.2 статті 95 ПК України встановлено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

З матеріалів справи вбачається, що згідно інтегрованої картки платника податків 20.05.2018 платником подано податкову декларацію з податку на прибуток підприємств від 03.05.2018 на суму 18 429 грн., відтак податковий борг станом на 31.07.2018 становив 219 344,75 грн.

Втім, 17.08.2018 відповідачем відповідно до платіжного доручення №216 від 17.08.2018 було сплачено 4 213,00 грн.

19 серпня 2018 року ТОВ «Виробнича фірма «Будкомплекс» подано податкову декларацію з податку на прибуток підприємств від 01.08.2020 на суму 4 213 грн.

Надалі, 31.08.2018 у платника виникло зобов`язання за податковим повідомленням-рішенням № від 12.07.2020 у сумі 491 261 грн, однак, 28.09.2018 виключено з обліку основного платежу у зв`язку з оскарженням податкового повідомлення-рішення 01.10.2018.

У свою чергу, 02.11.2018 відповідачем сплачено 16 000 грн., у той же час 19.11.2018 було подано податкову декларацію з податку на прибуток підприємств від 31.10.2018 на суму 15 561 грн.

Відповідно, 08.12.2018 відповідачу нараховані штрафні санкції на податкове повідомлення рішення від 28.11.2018 № в загальній сумі 24 897,74 грн, та штрафні санкції на податкове повідомлення-рішення від 29.11.2018 №5 у розмірі 4 636,28 грн.

У подальшому, 10.03.2020 відповідачем подано податкову декларацію з податку на прибуток приватних підприємств від 31.01.2020 на суму 36 101 грн.

При цьому, у період з 11.11.2020 по 10.12.2020 платником податків сплачено 9 500 грн в рахунок погашення податкового боргу.

До того ж, апелянт звертає увагу на те, що ним проводилась оплата по вказаним деклараціям, що підтверджується банківськими платіжними дорученнями №181 від 07.03.2018, №203 від 03.05.2018, №216 від 17.08.2018.

У той же час, станом на 31.12.2018 залишок не сплаченої заборгованості відповідача становив 248439,75 грн.

При цьому, у матеріалах справи відсутні докази сплати або оскарження відповідачем нарахованих контролюючим органом податкових зобов`язань з податку на прибуток згідно поданих відповідачем податкових декларацій та податкових повідомлень-рішень від 28.11.2018 № та від 29.11.2018 №, в тому числі, на підставі яких утворився податковий борг.

Пунктом 7 Порядку направлення контролюючими органами податкових вимог платникам податків, затвердженим наказом Міністерства фінансів України 30.06.2017 №610 встановлено, що податкова вимога вважається належним чином врученою платнику податків (крім фізичних осіб), якщо вона надіслана за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручена платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові (абзац перший).

У разі якщо пошта не може вручити платнику податків податкову вимогу через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, така податкова вимога вважається врученою платнику податків у день, вказаний поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення (абзац третій).

З матеріалів справи вбачається, що податкова вимога від 12.02.2016 №89-23 надсилалась рекомендованим відправленням за місцезнаходженням відповідача, втім була повернута з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання», що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Таким чином, вказана податкова вимога вважається врученою платнику податків, з урахуванням наведених вимог Порядку.

При цьому, заборгованість у розмірі у товариства підтверджується витягом з інтегрованої картки платника податків; розрахунком боргу; довідкою про наявний борг з податків і зборі, збір за якими контролюється Головним управлінням Державної податкової служби у Київській області.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскільки узгоджене податкове зобов`язання з податку на прибуток у розмірі 310 501,75 грн не було сплачене відповідачем у встановлені строки, таке зобов`язання визнається податковим боргом, який підлягає стягненню у судовому порядку.

Отже, висновок суду попередньої інстанції про наявність підстав для задоволення позову є правильним та таким, що відповідає приписам законодавства, якими врегульовано спірні правовідносини.

Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують докази, досліджені та перевірені в суді першої інстанції та не впливають на висновки суду, викладені в оскаржуваному рішенні.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, і доводи апелянта, викладені у скарзі, не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.

Отже при ухваленні оскаржуваної постанови судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 250, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Замінити відповідача у справі - Головне управління Державної податкової служби у Київській області () на його правонаступника - Головне управління Державної податкової служби у Київській області як відокремлений підрозділ ДПС ().

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробнича фірма «Будкомплекс» - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 05 січня 2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Оксененко

Судді І.О. Лічевецький

Є.В. Чаку