Справа № 160/8219/21
Суддя: Коваленко Н.В.
Дата ухвалення: 2022-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про повернення касаційної скарги

11 серпня 2022 року

м. Київ

справа № 160/8219/21

адміністративне провадження № К/990/19800/22

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Коваленко Н.В., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2021 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 31 березня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної гвардії України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

У 2021 році ОСОБА_1 завернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної гвардії України, в якому просив:

- визнати протиправними дії відповідача, а саме рішення про відмову комісії Головного управління Національної гвардії України щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, що сталися після 01 січня 2014 року у виплаті позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку із частковою втратою працездатності без установлення інвалідності за встановлені 25% втрати професійної працездатності на підставі поданих документів;

- зобов`язати відповідача призначити та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу у зв`язку із частковою втратою працездатності на підставі поданої заяви та документів від 26 жовтня 2020 року відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 у розмірі 36785,00 грн.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2021 року, залишеного без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 31 березня 2022 року, у задоволенні позову відмовлено.

30 травня 2022 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Дороша Сергія Петровича на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2021 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 31 березня 2021 року у справі 160/8219/21.

Ухвалою Верховного Суду від 06 червня 2022 року касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Дороша Сергія Петровича повернуто на підставі пункту першого частини п`ятої статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України.

24 червня 2022 року до Верховного Суду вдруге надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Дороша Сергія Петровича на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2021 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 31 березня 2021 року у справі 160/8219/21.

Ухвалою Верховного Суду від 13 липня 2022 року касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Дороша Сергія Петровича повернуто на підставі пункту першого частини п`ятої статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України.

29 липня 2022 року до Верховного Суду втретє надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Дороша Сергія Петровича на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2021 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 31 березня 2021 року у справі 160/8219/21

Вирішуючи питання про відповідність касаційної скарги вимогам КАС України, Суд виходить із наступного.

Згідно з частиною першою статті 55 КАС України сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Згідно з частиною першою статті 57 КАС України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

За змістом частини четвертої статті 59 КАС України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

Відповідно до частини третьої статті 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" повноваження адвоката як захисника або представника в господарському, цивільному, адміністративному судочинстві, кримінальному провадженні, розгляді справ про адміністративні правопорушення, а також як уповноваженого за дорученням у конституційному судочинстві підтверджуються в порядку, встановленому законом.

Частиною четвертою статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що адвокат зобов`язаний діяти в межах повноважень, наданих йому клієнтом, у тому числі з урахуванням обмежень щодо вчинення окремих процесуальних дій.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 20 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема: представляти і захищати права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб у суді, органах державної влади та органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності, громадських об`єднаннях, перед громадянами, посадовими і службовими особами, до повноважень яких належить вирішення відповідних питань в Україні та за її межами.

Поняття ордеру визначено у частині другій статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", відповідно до якої це письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги; ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката; Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера.

Рада адвокатів України рішенням від 12 квітня 2019 року №41 затвердила Положення про ордер на надання правничої (правової) допомоги у новій редакції (далі - Положення № 41).

Пунктом 4 Положення передбачено, що ордер видається адвокатом, адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням та повинен містити обов`язкові реквізити, передбачені цим Положенням.

Імперативними приписами підпункту 12.4 пункту 12 Положення № 41 визначено, що ордер повинен містити назву органу, у якому надається правова допомога адвокатом із зазначенням, у випадку необхідності, виду адвокатської діяльності відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Під назвою органу розуміється як безпосередньо назва конкретного органу так і назва групи органів визначених пунктом 2 частини 1 статті 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (наприклад, судові органи, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, органи досудового слідства, правоохоронні органи тощо).

На підтвердження повноважень представника Лазунька Олександра Григоровича на представництво у суді касаційної інстанції до матеріалів скарги додано ордер від 01 квітня 2021 року №1063497, в якому зазначено, що адвокат Дорош Сергій Петрович надає правову допомогу у військовій частині 3011 Національної гвардії України, Дніпропетровському окружному адміністративному суді, Касаційному адміністративному суді України, Верховному Суді України.

Однак, у відповідності до статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України судом касаційної інстанції в адміністративних справах є Верховний Суд.

Зазначене робить неможливим встановлення судом касаційної інстанції дійсних намірів ОСОБА_1 щодо надання повноважень ОСОБА_2 на представництво його інтересів у Верховному Суді.

Водночас, слід зазначити, що відповідно до положень статті 11 Правил адвокатської етики, затверджених З`їздом адвокатів України 09 червня 2017 року, адвокат зобов`язаний надавати професійну правничу (правову) допомогу клієнту, здійснювати його захист та представництво компетентно і добросовісно, що передбачає знання відповідних норм права, наявність необхідного досвіду їх застосування, доскональність у врахуванні всіх обставин, що стосуються доручення клієнта та можливих правових наслідків його виконання, ретельну підготовку до виконання доручення.

Суд зауважує, що адвокат Дорош С.П., як представник ОСОБА_1 , вже втретє звертається до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2021 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 31 березня 2022 року.

Верховний Суд двічі повернув касаційну скаргу адвоката Дороша С.П. з підстав неналежного підтвердження повноважень представництва позивача у суді касаційної інстанції, а саме неналежного оформлення ордера на надання правничої (правової) допомоги.

Однак, представник позивача, подаючи касаційну скаргу втретє, так і не усунув недоліки ордера, на які звертав увагу Верховний Суд в ухвалах від 06 червня 2022 року та 13 липня 20222 року.

З урахуванням вищевикладеного суд прийшов до висновку, що касаційна скарга підписана представником скаржника за відсутності належних доказів на підтвердження повноважень такої особи на здійснення представництва.

Пунктом 1 частини п`ятої статті 332 КАС України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем, якщо касаційна скарга подана особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, не підписана або підписана особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не зазначено.

Згідно з позицією Великої Палати Верховного Суду реалізація права на звернення до суду є процесуальною дією, яка має здійснюватися самою особою у порядку самопредставництва або її процесуальним представником (постанови від 13 березня 2018 року у справі № 914/2772/16; від 21 березня 2018 року у справі № 914/2771/16).

Звернення до суду, в тому числі, до Верховного Суду як найвищого суду в системі судоустрою України, що забезпечує сталість та єдність судової практики (статті 17 та 36 Закону України "Про судоустрій і статус суддів") з використанням правничої допомоги інших осіб, зокрема, адвоката, при реалізації права на справедливий суд (стаття 131-2 Конституції України, статті 16, 57 Кодексу адміністративного судочинства України та стаття 10 Закону України "Про судоустрій і статус суддів") передбачає надання до суду належних доказів дійсної волі особи, що є учасником справи, на уповноваження іншої особи на право надання правничої допомоги.

Такі докази повинні виключати будь-які сумніви стосовно справжності та чинності таких повноважень на момент вчинення певної процесуальної дії (докази повинні бути в оригіналі або у формі копії, якісно оформленої особою, що є учасником справи), а також стосовно охоплення такої дії дійсним колом повноважень представника, що делеговані йому особою, що реалізує право на справедливий суд. Представник повинен демонструвати повагу до суду, підтверджуючи наявність повноважень на представництво, а також не позбавляти довірителя права знати про дії представника, зокрема, стосовно звернення з касаційною скаргою до Верховного Суду.

Оскільки, касаційну скаргу від імені скаржника підписано адвокатом, повноваження якого на здійснення представництва належним чином не підтверджені, наявні підстави для повернення скарги особі, яка її подала.

Повернення Верховним Судом касаційної скарги з огляду на підписання її особою, повноваження якої не підтверджені, та надання заявнику права в межах розумних строків та при дотриманні всіх інших вимог процесуального закону на повторне звернення до Верховного Суду з такою скаргою, не є обмеженням доступу до суду (зокрема, що гарантовано пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України), та забезпечує практичну можливість реалізації права особи на суд у формі касаційного оскарження судового рішення учасником справи особисто або через представника.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд в ухвалах від 27 квітня 2021 року у справі № 420/1819/21, від 31 травня 2021 року у справі № 140/16276/20.

Керуючись статтями 55, 59, 332 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2021 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 31 березня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної гвардії України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, - повернути особі, яка її подала.

2. Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 цього Кодексу. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, є остаточною та не оскаржується.

Суддя Н.В. Коваленко