Справа № 420/823/22
Суддя: Зуєва Л.Є.
Дата ухвалення: 2022-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2022 р.м.ОдесаСправа № 420/823/22
Головуючий в 1 інстанції: Завальнюк І.В.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді Зуєвої Л.Є.,

суддів: Коваля М.П., Кравченка К.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Міністерства юстиції України на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 травня 2022 року у справі за позовом Державного реєстратора Лиманської селищної ради Роздільнянського району Одеської області ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, 3-тя особа Державне підприємство "Національні інформаційні системи" про визнання протиправним та скасування в частині наказу, зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2022 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та просив визнати протиправним та скасувати п. 3 наказу Міністерства юстиції України від 10.01.2022р. № 45/5 «Про задоволення скарги» в частині тимчасового блокування доступу державному реєстратору Лиманської селищної ради Роздільнянського району Одеської області ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на 3 (три) місяці; зобов`язати Міністерство юстиції України відновити позивачу доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

В обґрунтування позову зазначалось, що підставою для видання спірного наказу слугував висновок Колегії МУЮ з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів МЮУ за результатами розгляду скарги гр. ОСОБА_2 від 19.10.2021, що зареєстрована 25.10.2021р. за № СК-2709-21.

Позивач вважає висновок комісії та прийнятий на його підставі наказ безпідставними та необґрунтованими, оскільки скаржниця не надала жодного допустимого доказу на підтвердження її прав на об`єкт нерухомості, реєстраційне рішення щодо якого прийняв державний реєстратор Карпенко А.А. При цьому, скарга подана з порушенням визначеного ч. 3 ст. 37 Закону № 1952-VI 60-денного строку, тому об`єктивними підставами для відмови у задоволенні скарги були закінчення встановленого законом строку подачі скарги та державна реєстрація права за іншою особою, ніж зазначена у рішенні, що оскаржувалося.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 27 травня 2022 року, ухвалене в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у м. Одеса позов задоволено.

Не погоджуючись з таким рішенням, Міністерство юстиції України надало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Доводами апеляційної скарги зазначено, що відповідно до пункту 14 Порядку №1128 за результатами розгляду скарги у сфері державної реєстрації/у тому числі колегіально, Мін`юст чи відповідний територіальний орган приймає рішення про задоволення скарги у сфері державної реєстрації або про відмову в її задоволенні з підстав, передбачених законом.

При цьому, апелянт звертає увагу, що згідно з Рекомендаціями Комітету Міністрів Ради Європи № 11(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів Ради Європи 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційним повноваженнями слід розуміти такі повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Водночас апелянт зазначає, що повноваження Мін`юсту з питань скасування реєстраційної дії та тимчасового блокування доступу державного реєстратора до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно є дискреційними.

Відтак, зважаючи на встановлений факт порушення й оцінюючи його ступінь та характер, Міністерство юстиції виходило із того, що застосування до державного реєстратора заходів реагування у вигляді тимчасового блокування або анулювання доступу до державного реєстру прав має бути необхідним й достатнім для виправлення і попередження нових порушень та зловживань у сфері державної реєстрації прав, а тому у апелянта були наявні підстави для застосування відповідного заходу реагування у вигляді тимчасового блокування доступу державному реєстратору ОСОБА_1 до Державного реєстру прав строком на 3 (три) місяці.

Відповідачем відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надано.

Відповідно до ч. 8 ст. 262 КАС України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо: оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Згідно з ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 в особі представника за довіреністю Саiнчук Аріадни Олександрівни звернулася зі скаргою від 19.10.2021 на рішення від 08.07.2021 № 59183517, прийняте державним - реєстратором Лиманської селищної ради Роздільнянського району Одеської області Карпенком Анатолієм Анатолійовичем щодо житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, далі - житловий будинок), з вимогою скасувати оскаржуване рішення, «повідомити про порушення державного реєстратора правоохоронні органи в порядку ст. 36 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а також притягнути до дисциплінарної відповідальності державного реєстратора ОСОБА_1 .

Скаржниця зазначила, що вона с єдиною спадкоємницею першої черги за законом після свого померлого чоловіка - ОСОБА_3 , якому, згідно з доданою до скарги копією листа КП «БТІ» ОMP від 02.07.2020 та відомостей Державного реєстру прав, на праві приватної спільної часткової власності, розмір частки 7/100, належить житловий будинок, а тому оскаржуваним рішенням порушується її право на спадкування майна, що залишилося після померлого чоловіка.

У скарзі зазначено, що про порушення своїх прав оскаржуваним рішенням скаржниці стало відомо 21.08.2021 о 17:05:05, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 271604116 від 21.08.2021.

На підставі оскарженого ОСОБА_2 , рішення державним реєстратором Карпенком А.А. було проведено державну реєстрацію права власності на житловий будинок за ТОВ «ЕКОРОУДС МАРКУС».

З відомостей Державного реєстру прав комісією встановлено, що для проведення реєстраційної дії щодо реєстрації права власності на житловий будинок уповноваженою особою (керівником) «ЕКОРОУДС МАРКУС» ОСОБА_4 були подані наступні:

- протокол загальних зборів учасників ТОВ «ЕКОРОУДС МАРКУС» від 16.06.2021р. № 1/15-06, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Лічман І.М. та зареєстрований в реєстрі за №№ 2717, 2718;

- акт прийому-передачі нерухомого майна від 16.06.2021, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Лічман І.М. та зареєстрований в реєстрі за №№ 2711, 2712.

У ході розгляду скарги колегією встановлено, що оскаржуване рішення прийнято державним реєстратором Карпенком А.А. за наявності суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, а також за наявності зареєстрованих обтяжень речових прав на нерухоме майно. Крім того, оскаржувана реєстраційна дія проведена за наявності документів, поданих не в повному обсязі, передбаченому законодавством.

За висновком комісії, під час проведення державної реєстрації права власності на житловий будинок за ТОВ «ЕКОРОУДС МАРКУС» Державним реєстратором Карпенком А.А. було порушено вимоги законодавства у сфері державної реєстрації прав, оскільки за результатами здійснених у процедурі державної реєстрації консолідованих пошуків в архівній складовій Державного реєстру прав, зокрема, у Реєстрі прав власності на нерухоме майно та Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, стосовно житлового будинку знайдено наступну інформацію:

відомості про право власності за іншою особою ОСОБА_3 (форма власності: приватна спільна часткова, частка власності: 7/100, реєстраційний номер майна: 11809441), запис с активним;

відомості про арешт нерухомого майна (реєстраційний номер обтяження: 7116730).

відомості про заборону (архівний запис, реєстраційний номер обтяження: 8146245), запис с активним.

Крім того, комісією встановлено, що враховуючи те, що архівна складова Державного реєстру прав містить активний запис про спільну часткову власність іншої особи - ОСОБА_3 на житловий будинок, а заявлена в даному випадку для державної реєстрації частка права власності складає 1/1, заявником для цілей проведення оскаржуваної державної реєстрації не подано письмової згоди всіх співвласників відповідно до вимог підпункту 4 пункту 48 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 25.12.2015 № 1127.

За висновком колегії, рішення державного реєстратора підлягає скасуванню, оскільки воно прийняте державним реєстратором ОСОБА_1 з порушенням вимог статей 10, 18, 23, 24 Закону та Порядку державної реєстрації.

У зв`язку із встановленням комісією факту прийняття державним реєстратором Карпенком А.А. неправомірного рішення, з урахуванням його характеру та наслідків, яке за висновком комісії призвело до порушення прав і законних інтересів скаржниці, - є підставою для застосування відповідного заходу реагування у вигляді тимчасового блокування доступу державному реєстратору ОСОБА_1 до Державного реєстру прав строком на 3 (три) місяці.

За результатами розгляду колегією було рекомендовано скаргу задовольнити частково: скасувати рішення від 08.07.2021 № 59183517, прийняте державним реєстратором Карпенком А.А., та тимчасово блокувати йому доступ до Державного реєстру прав.

Міністерством юстиції України на підставі висновку колегії від 17.12.2021 було прийнято Наказ вiд 10.01.2022 № 45/5 «Про задоволення скарги», яким скаргу задоволено частково (п.1), скасовано оскаржуване рішення державного реєстратора Карпенка А.А. від 08.07.2021 № 59183517 (п.2) та тимчасово блоковано йому доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на 3 (три) місяці (п.3), а в іншій частині - відмовлено.

Не погодившись із даним рішенням в частині, що стосується позивача, ОСОБА_1 звернувся за судовим захистом із даним адміністративним позовом.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що п. 3 наказу Міністерства юстиції України від 10.01.22 № 45/5 «Про задоволення скарги» в частині тимчасового блокування доступу державному реєстратору Лиманської селищної ради Роздільнянського району Одеської області Карпенко А.А. є необґрунтованим, а позовні вимоги підлягають задоволенню.

Надаючи правову оцінку рішенню суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Згідно з статтею 7 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Міністерство юстиції України: 1) забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері державної реєстрації прав; 2) здійснює нормативно-правове регулювання у сфері державної реєстрації прав; 3) забезпечує створення та функціонування Державного реєстру прав, є його держателем; 4) організовує роботу, пов`язану із забезпеченням діяльності з державної реєстрації прав; 5) здійснює контроль за діяльністю у сфері державної реєстрації прав, у тому числі шляхом проведення моніторингу реєстраційних дій відповідно до цього Закону та приймає обов`язкові до виконання рішення, передбачені цим Законом; 6) забезпечує доступ до Державного реєстру прав державних реєстраторів, суб`єктів державної реєстрації прав, визначених цим Законом, інших суб`єктів, право доступу яких визначено цим Законом, та приймає рішення про тимчасове блокування або анулювання такого доступу у випадках, передбачених цим Законом; 7) розглядає скарги на рішення, дії або бездіяльність державних реєстраторів, суб`єктів державної реєстрації прав, територіальних органів Міністерства юстиції України та приймає обов`язкові до виконання рішення, передбачені цим Законом; 8) складає протоколи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення; 9) організовує роботу з підготовки та підвищення кваліфікації державних реєстраторів; 91) надає узагальнені роз`яснення щодо застосування законодавства з питань державної реєстрації прав; 10) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до частин першої - сьомої статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду.

За результатами розгляду скарги Міністерство юстиції України та його територіальні органи приймають мотивоване рішення про: 1) відмову у задоволенні скарги; 2) задоволення (повне чи часткове) скарги шляхом прийняття рішення про: а) скасування рішення про державну реєстрацію прав, скасування рішення територіального органу Міністерства юстиції України, прийнятого за результатами розгляду скарги; б) скасування рішення про зупинення державної реєстрації прав, про зупинення розгляду заяви або про відмову в державній реєстрації прав та проведення державної реєстрації прав; в) виправлення помилки, допущеної державним реєстратором; в-1) усунення порушень, допущених державним реєстратором, з визначенням строків для виконання наказу; г) тимчасове блокування доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав; ґ) анулювання доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав; е) притягнення до дисциплінарної відповідальності посадової особи територіального органу Міністерства юстиції України; є) направлення до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України подання щодо анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю.

Рішення, передбачені підпунктами "а", "ґ" і "е" пункту 2 цієї частини, приймаються виключно Міністерством юстиції України.

У рішенні Міністерства юстиції України чи його територіального органу за результатами розгляду скарги можуть визначатися декілька шляхів задоволення скарги.

Рішення, прийняте за результатами розгляду скарги, надсилається скаржнику протягом трьох робочих днів з дня його прийняття.

У разі якщо за результатами розгляду скарги Міністерством юстиції України чи його територіальними органами виявлено прийняття державними реєстраторами чи суб`єктами державної реєстрації прав рішень з порушенням законодавства, що має наслідком порушення прав та законних інтересів фізичних та/або юридичних осіб, Міністерство юстиції України, його територіальні органи вживають заходів щодо негайного повідомлення про це відповідних правоохоронних органів для вжиття необхідних заходів.

Рішення, передбачені підпунктами "а" - "в" пункту 2 частини шостої цієї статті, виконуються не пізніше наступного робочого дня після прийняття такого рішення шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру прав. Для виконання таких рішень повторне подання документів для проведення державної реєстрації прав та сплата адміністративного збору не вимагаються.

Технічний адміністратор Державного реєстру прав у день надходження рішень, передбачених підпунктами "г" та "ґ" пункту 2 частини шостої цієї статті, забезпечує їх негайне виконання. Порядок тимчасового блокування та анулювання доступу до Державного реєстру прав визначається Міністерством юстиції України.

Рішення, передбачені підпунктами "е" та "є" пункту 2 частини шостої цієї статті, виконуються Міністерством юстиції України, його територіальними органами невідкладно, але не пізніше п`яти робочих днів з дня їх прийняття.

У разі прийняття рішення про тимчасове блокування або анулювання доступу нотаріуса до Державного реєстру прав Міністерство юстиції України вирішує питання про передачу на розгляд суб`єкту державної реєстрації прав, що забезпечує зберігання реєстраційних справ у паперовій формі, документів, що подані для проведення реєстраційних дій та перебувають на розгляді у відповідного нотаріуса.

Згідно з частиною восьмою статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» Міністерство юстиції України та його територіальні органи відмовляють у задоволенні скарги, якщо: 1) скарга оформлена без дотримання вимог, визначених частиною п`ятою цієї статті; 2) на момент прийняття рішення за результатом розгляду скарги відбулася державна реєстрація цього права за іншою особою, ніж зазначена у рішенні, що оскаржується; 3) наявна інформація про судове рішення або ухвалу про відмову позивача від позову з того самого предмета спору, про визнання позову відповідачем або затвердження мирової угоди сторін; 4) наявна інформація про судове провадження у зв`язку із спором між тими самими сторонами, з тих самих предмета і підстав; 5) є рішення цього органу з того самого питання; 6) в органі розглядається скарга з цього питання від того самого скаржника; 7) скарга подана особою, яка не має на це повноважень; 8) закінчився встановлений законом строк подачі скарги; 9) розгляд питань, порушених у скарзі, не належить до компетенції органу; 10) державним реєстратором, територіальним органом Міністерства юстиції України прийнято таке рішення відповідно до законодавства.

За приписами частин дев`ятої та десятої статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» порядок розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації прав, територіальних органів Міністерства юстиції України визначається Кабінетом Міністрів України. Рішення, дії або бездіяльність Міністерства юстиції України та його територіальних органів можуть бути оскаржені до суду.

Пунктом 1 частини другої статті 37-1 Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що за результатами проведення перевірок державних реєстраторів чи суб`єктів державної реєстрації прав Міністерство юстиції України у разі виявлення порушень порядку державної реєстрації прав державними реєстраторами, уповноваженими особами суб`єктів державної реєстрації прав приймає вмотивоване рішення про тимчасове блокування доступу державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації прав до Державного реєстру прав.

Міністерством юстиції України на підставі висновку колегії від 17.12.2021 було прийнято Наказ вiд 10.01.2022 № 45/5 «Про задоволення скарги», яким скаргу задоволено частково (п.1), скасовано оскаржуване рішення державного реєстратора Карпенка А.А. від 08.07.2021 № 59183517 (п.2) та тимчасово блоковано йому доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на 3 (три) місяці (п.3), а в іншій частині - відмовлено.

Рішення про тимчасове блокування позивачеві доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на 3 (три) місяці (п.3 рішення вiд 10.01.2022р. № 45/5 ) було прийнято у зв`язку з встановленням комісією факту прийняття позивачем неправомірного рішення, з урахуванням його характеру та наслідків, яке за висновком комісії призвело до порушення прав і законних інтересів скаржниці.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції про те, що відповідач не довів суду належними та допустимими доказами, що рішення прийнято державним реєстратором Карпенком А.А. за наявності суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, а також за наявності зареєстрованих обтяжень речових прав на нерухоме майно та за наявності документів, поданих не в повному обсязі, передбаченому законодавством.

Слід зазначити, що предметом розгляду у цій справі є правомірність дій Міністерства юстицію України щодо застосування до Державного реєстратора ОСОБА_1 заходів за прийняття неправомірного рішення, а саме щодо тимчасового блокування доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на 3 (три) місяці. При цьому, позивачем оскаржується лише п.3 Наказу вiд 10.01.2022 № 45/5 «Про задоволення скарги ОСОБА_2 », а п.2 цього Наказу не оскаржується, рішення державного реєстратора Карпенка А.А. від 08.07.2021 № 59183517 є скасованим на момент розгляду справи у суді як неправомірне рішення, з урахуванням його характеру та наслідків, яке за висновком комісії призвело до порушення прав і законних інтересів скаржниці.

Разом з тим, розглядаючи справу, суд першої інстанції надав оцінку діям комісії щодо розгляду скарги ОСОБА_2 від 19.10.2021 на рішення від 08.07.2021 №59183517, прийняте державним - реєстратором Лиманської селищної ради Роздільнянського району Одеської області Карпенком Анатолієм Анатолійовичем та діям позивача при здійсненні реєстрації права власності, однак в даній справі зазначені правовідносини не є предметом спору.

З огляду на завдання Кодексу адміністративного судочинства, а саме ст.19 КАС України, будь яке управлінське рішення стосовно особи ухвалене суб`єктом владних повноважень незалежно від способу прийняття, рівня і місця органу у відповідній системі, правових підстав, мотивів, способу та форм ухвалення підлягає судовому контролю.

При цьому, судовій перевірці підлягають питання, чи діяв орган на підставі та в межах своїх повноважень, чи є ці повноваження дискреційними; якщо так, то чи їх реалізація (нереалізація) може бути об`єктом судового контролю, чи ж дискреція адміністративного органу має виключний характер; якщо реалізація дискреційних повноважень може зазнати судового втручання для захисту порушених прав особи, то чи переслідував орган легітимну мету, чи діяв прозоро і в якомога послідовніший спосіб; чи дотримав процедурні гарантії; чи належно вмотивував рішення; чи не є воно свавільним (довільним), нераціональним, не підтвердженим доказами або ж помилковим щодо юридичних фактів; необ`єктивним або явно несправедливим.

Відповідно до пункту частини 6 статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», за результатами розгляду скарги Міністерство юстиції України приймає мотивоване рішення про задоволення (повне чи часткове) скарги шляхом прийняття рішення про скасування рішення про державну реєстрацію прав та тимчасове блокування доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав.

Частиною 7 цієї статті передбачено, що у разі задоволення скарги на рішення, дії або бездіяльність у сфері державної реєстрації прав або підтвердження факту використання ідентифікаторів доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав іншими особами Міністерство юстиції України, його територіальні органи приймають рішення про:

1) скасування рішення державного реєстратора, скасування рішення територіального органу Міністерства юстиції України;

2) виправлення технічної помилки, допущеної державним реєстратором, або про зобов`язання державного реєстратора виправити допущену ним технічну помилку;

3) зобов`язання державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав усунути допущені ними порушення з визначенням строків виконання такого зобов`язання;

4) тимчасове блокування або про анулювання доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав.

У разі прийняття рішення про тимчасове блокування або про анулювання доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав Міністерством юстиції України або його територіальним органом, яким прийнято відповідне рішення, протягом п`яти робочих днів вирішується питання про передачу на розгляд іншого державного реєстратора документів, що подані для проведення реєстраційних дій та перебувають на розгляді у відповідного державного реєстратора.

Як вже зазначалося вище предметом оскарження у цій справі є визнання протиправним та скасування п.3 Наказу Міністерства юстиції України від 10.01.2022 р. №45/5 щодо застосування до Державного реєстратора Карпенка А.А. заходів за прийняття неправомірного рішення, а саме щодо тимчасового блокування доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на 3 (три) місяці.

В матеріалах справи відсутні докази скасування Наказу вiд 10.01.2022 № 45/5 «Про задоволення скарги», а саме п.2, яким скасовано рішення від 08.07.2021 №59183517, прийняте державним реєстратором Лиманської селищної ради Роздільнянського району Одеської області Карпенком А.А., яке фактично стало підставою для застосування до останнього стягнення у вигляді тимчасового блокування доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на 3 місяці.

Отже, встановлення Комісією факту прийняття державним реєстратором Карпенком А.А. неправомірного рішення, з урахуванням його характеру та наслідків, яке фактично призвело до порушення прав і законних інтересів скаржниці, відповідно до ч.6,7 ст. 37 Закону « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» є підставою для застосування відповідного заходу реагування у вигляді тимчасового блокування доступу державному реєстратору ОСОБА_1 до Державного реєстру прав строком на 3 (три) місяці.

Разом з тим, в контексті викладеного, колегія суддів вважає за необхідне також наголосити на наступному, що право вибору стягнення за порушення порядку державної реєстрації належить органу контролю - Міністерству юстиції України, йому ж надано повноваження самостійно визначати вид санкції.

Як вбачається з положень Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № Р(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Суд не може підміняти державний орган рішення якого оскаржується, приймати замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта. Він не може і ухилятися від реалізації своєї компетенції, але і не має права виходити за її межі.

Тобто дискреційні повноваження - це законодавча встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу і верховенства права; ці повноваження полягають в застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень.

На законодавчому рівні поняття "дискреційні повноваження" суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень.

Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

Отже, обраний відповідачем вид відповідальності у вигляді тимчасового блокування доступу державному реєстратору Лиманської селищної ради Роздільнянського району Одеської області ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на 3 (три) місяці, на переконання колегії суддів, передбачений законом та є співмірним із вчиненим позивачем порушенням, що призвело до позбавлення права третіх осіб на реалізацію своїх прав на розпорядження майновими правами щодо об`єктів нерухомості.

З огляду на викладене, аналізуючи наведені положення законодавства та обставини справи, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги та вважає, що оскільки наказ вiд 10.01.2022 № 45/5 видано на підставі вмотивованого рішення (висновку) Колегії у рамках виявлених під час розгляду скарги порушень при прийнятті рішень державним реєстратором у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, в якому встановлені порушення державним реєстратором Карпенком А.А. на наявність суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, а також на наявність зареєстрованих обтяжень речових прав на нерухоме майно та за наявності документів, поданих не в повному обсязі, передбаченому законодавством, а наказ щодо суті самого порушення не скасований, колегія суддів вважає, що п.3 наказу щодо тимчасового блокування позивачу доступу до реєстру речових прав скасуванню не підлягає, оскільки застосування такого стягнення є наслідком встановлення відповідного порушення державним реєстратором та дискреційними повноваженнями відповідача, який приймаючи оскаржуване рішення переслідував легітимну мету, діяв прозоро, в послідовніший спосіб з дотриманням процедурних гарантій та належно вмотивував рішення фактами та доказами, які були встановлені під час перевірки.

З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову, а тому колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, отже оскаржуване рішення відповідно до ст. 317 КАС України підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 262, 263, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Міністерства юстиції України задовольнити.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 травня 2022 року скасувати.

Ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову Державного реєстратора Лиманської селищної ради Роздільнянського району Одеської області Карпенка Анатолія Анатолійовича відмовити .

Відповідно до ст. 325-328 КАС України постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає крім випадків: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Головуюча суддя: Л.Є. Зуєва

Суддя: М.П. Коваль

Суддя: К.В. Кравченко