Справа № 200/18962/21
Суддя: Крилова М.М.
Дата ухвалення: 2022-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2022 року Справа№200/18962/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Крилової М.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

22 грудня 2021 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області про:

- визнання протиправним та скасування рішення від 17.09.2021 року про відмову у призначенні пенсії, рішення про відмову в призначенні пенсії від 27.09.2021 року №03, рішення про відмову в призначенні пенсії від 11.11.2021 року №03;

- зобов`язання повторно розглянути заяву від 10.09.2021 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах та призначити пенсію за віком на пільгових умовах з 10.09.2021 року.

В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що відповідач неодноразово своїми рішеннями від 17.09.2021 року, від 27.09.2021 року №3 та від 11.11.2021 року №03 відмовив від призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №1 у зв`язку з недостатнім пільговим стажем. Позивач вказує, що відповідач, розглядаючи заяву, не врахував рішення Конституційного Суду № 1-р/2020 від 23.01.2020 у справі № 1-5/2018 (746/15), яким, зокрема, вирішено, що застосуванню підлягають стаття 13 Закону України Про пенсійне забезпечення, в редакції до внесення змін Законом №213-VIII, згідно якої однією з умов для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 визначено, що працівникам, які мають менше половини стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12, за кожний повний рік такої роботи чоловікам. Оскільки на час звернення до відповідача із заявою позивач мав необхідний пільговий стаж роботи, позивач вважає відмову відповідача у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 протиправною.

17 січня 2022 року від ГУ ПФУ в Донецькій області надійшов відзив на позовну заяву, зі змісту якого просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обгрунтування своєї позиції зазначив, що рішеннями Пенсійного органу від 17.09.2021 року, від 27.09.2021 року №3 та від 11.11.2021 року №03 було відмовлено у призначенні пенсії на пільгових умовах у зв`язку із відсутністю на момент подачі заяви спеціального стажу 25 років. До пільгового періоду роботи не було зараховано періоди з 03.11.1998 року по 30.07.2003 року, з 26.01.2004 року по 31.10.2014 року у зв`язку з тим, що у пільговій довідці невірно зазначено посилання на Списки пільгових професій, які були чинні на період роботи позивача. До страхового стажу не було зараховані періоди навчання з 01.09.1992 року по 04.06.1997 рік, оскільки цей період перетинається з періодами роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 25.01.1994 року. Відповідно до наданих документів страховий стаж позивача складає 25р. 00м. 23д., пільговий стаж 09р. 04м. 28д.

15.02.2022 року від ГУ ПФУ в Дніпропетровській області надійшов відзив на позов, зі змісту якого просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обгрунтування своєї позиції зазначив, що позивачу було відмовлено у призначенні пенсії на пільгових умовах за Списком №1. До пільгового стажу не зараховано періоди роботи з 03.11.1998 року по 30.07.2003 року, з 26.01.2004 року по 31.10.2014 року, оскільки у наданій пільговій довідці невірно зазначено посилання на Списки пільгових професій, які були чинні на період роботи.

Ухвалою суду від 23 грудня 2021 року відкрито провадження в справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження, витребувано копії та докази.

Ухвалою суду від 02 лютого 2022 року справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено о 12 год. 00 хв. 17 лютого 2022 року

Ухвалою суду від 17 лютого 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 03 березня 2022 року о 11 год. 30 хв.

Ухвалою суду від 01 червня 2022 року відкладено розгляд справи 200/18962/21 до відновлення у всіх сторін по справі можливості приймати участь у розгляді справи, в тому числі шляхом проведення відеоконференцій та безпосередньої участі у судових засіданнях за місцем розташування суду, у тому числі шляхом надсилання та отримання процесуальних документів, однак не пізніше скасування правового режиму воєнного стану.

Згідно з нормами статті 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, судом встановлено наступне.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_2 виданий Жовтневим РВ МУ УМВС України в Дніпропетровській області 23 травня 1997 року.

10 вересня 2021 року ОСОБА_1 , через веб-портал, надіслав заяву до Пенсійного органу про призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №1 та надава всі необхідні документи.

Рішенням ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 17.09.2021 року було відмовленоу призначенні пенсії на пільгових умовах у зв`язку з недостатнім пільговим стажем, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах. Страховий стаж позивача 27р. 11м. 25д., спеціальний 20р. 02м. 04д.

20 вересня 2021 року позивач повторно, через веб-портал, звернувся до Пенсійного органу із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах.

Рішенням ГУ ПФУ в Донецькій області від 27.09.2021 року №03 було відмовлено в призначенні пенсії на пільгових умовах. До пільгового стажу не зараховано періоди роботи з 03.11.1998 року по 30.07.2003 року, з 26.01.2004 року по 31.10.2014 року у зв`язку з тим, що у пільговій довідці невірно зазначено посилання на Списки пільгових професій, які були чинні на період роботи позивача. До страхового стажу не було зараховані періоди навчання з 01.09.1992 року по 04.06.1997 рік, оскільки цей період перетинається з періодами роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 25.01.1994 року.

04.11.2021 року ОСОБА_1 знов звернувся до Пенсійного органу про призначення пенсії на пільгових умовах.

Рішенням ГУ ПФУ у Волинській області позивачу знов було відмовлено у призначення пенсії на пільгових умовах у зв`язку недостатнім пільговим стажем, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах. Страховий стаж складає 25р. 3м. 23д., пільговий 16р. 4м. 24д.

Вважаючи протиправними рішення Пенсійного органу щодо відмови у призначення пенсії позивач звернувся до суду.

Надаючи оцінку спірним відносинам, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з такого.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Спір полягає у неправомірному не застосуванні відповідачем норм Закону України «Про пенсійне забезпечення`з урахуванням рішення Конституційного суду України від 23 січня 2020 року № 1-р/2020.

03 жовтня 2017 року Верховною Радою України було ухвалено Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій»(далі - Закон № 2148-VIII), що доповнив Закон України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»(далі - Закон № 1058-IV) розділом XIV-1, який містить пункт 1 частини 1 статті 114 такого змісту:

«На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.».

Згідно підпункту 1 пункту 2 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування' до досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1975 року народження і старші після досягнення ними такого віку:49 років 6 місяців - з 1 квітня 1974 року по 30 вересня 1974 року.

За приписами статті 12 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення»(далі - Закон № 1788-ХІІ) право на пенсію за віком мають чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років, жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Натомість, згідно з пунктом «а`статті 13 Закону № 1788-XII в редакції, чинній до внесення змін Законом України від 02 березня 2015 року № 213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення»(далі - Закон № 213-VІІІ), на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.»

Законом № 213-VІІІ, який набрав чинності з 01 квітня 2015 року, збільшено раніше передбачений пунктом «а`статті 13 Закону № 1788-ХІІ вік набуття права на пенсію на пільгових умовах.

Відповідно до пункту 1 резолютивної частини Рішення № 1-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України(є неконституційними), стаття 13, частина 2 статті 14, пункту «б» - «г» статті 54 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII(пункт 1 рішення).

Згідно з пунктом 3 резолютивної частини зазначеного Рішення застосуванню підлягають стаття 13,частина друга статті 14,пункти „б-„г статті 54 Закону України „Про пенсійне забезпечення від 5 листопада 1991 року № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 2 березня 2015 року№ 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме:

«На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:

а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці жінкам».

Таким чином, Рішенням № 1-р/2020 КСУ визнав неконституційними окремі положенняЗакону № 1788-ХІІ, у зв`язку із чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (пункт 2 резолютивної частини Рішення). Одночасно КСУ встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII.

Відповідно до положень статті 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Аналогічна за змістом норма викладена у статті 91 Закону України «Про Конституційний Суд України».

У зв`язку із цим на час виникнення спірних правовідносин Закон № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, для жінок після досягнення 45 років (за наявності стажу роботи та інших умов, визначених в рішенні КСУ).

При цьому, Конституційний Суд України в пункті 4.4Рішення Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року №1-р/2020у справі № 1-5/2018(746/15) зазначив, що стаття 13, частина 2 статті 14, пункт «б» - «г» статті 54 Закону № 1788-ХІ Ізі змінами, внесеними Законом № 213-VIII, якими передбачено поетапне підвищення на 5 років віку виходу на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років для працівників, визначених у вказаних нормах, порушують легітимні очікування таких осіб, а отже, суперечать частині першій статті 8 Конституції України, тобто порушують принцип верховенства права, складовою якого є юридична визначеність.

За вказаних обставин, такі обов`язкові умови для призначення пенсії на пільгових умовах як досягнення певного віку та наявність стажу роботи, мають застосовуватися в порядку, визначеному пунктом 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року №1-р/2020у справі № 1-5/2018(746/15), виходячи з принципу правової визначеності як складового елементу верховенства права, гарантованогостатті 8 Конституції України. Таке застосування судом вищевказаних норм права створює більш сприятливі умови для реалізації права особи на пенсійне забезпечення, та забезпечує у спірних правовідносинах правову визначеність.

Вищевикладене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 листопада 2021 року у зразковій справі №360/3611/20.

Так, Велика Палата Верховного Суду відхилила доводи скаржника (Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області) про те, що відповідно до статті 5 Закону № 1058-IV дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону; виключно цим Законом визначаються, зокрема: види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком. Адже Конституція України не передбачає можливості надання певному закону вищої юридичної сили щодо інших законів, або можливості передбачити законом заборону законодавцю приймати інші закони, що регулюють однопредметні відносини. Крім того,Закон № 1788-ХІІ був прийнятий раніше за Закон № 1058-IV.

Велика Палата Верховного Суду також не погодилась з посиланням скаржника на абзац другий п. 16 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV, відповідно до якого положення Закону № 1788-ХІІ застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом № 2148-VІІІ мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії. На думку скаржника, це положення свідчить про обмеження сфери застосування Закону № 1788-ХІІ відносинами, про які йдеться в цьому пункті. Велика Палата Верховного Суду вважає, що якби таким був намір законодавця, то він мав би виключити із Закону № 1788-ХІІ всі інші положення, чого зроблено не було.

Відповідно до частини 3 статті 291 КАС України при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

Крім того, зі спірних рішень відповідача випливає, що останньому було відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з недостатнім пільговим стажем та не враховано до пільгового стажу періоди роботи

З приводу не зарахування до пільгового стажу періодів роботи суд зазначає.

Відповідно до ст. 62 Закону України Про пенсійне забезпечення основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється КМУ.

Відповідно до п. 2.14 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58, якщо працівник має право на пенсію за віком на пільгових умовах, запис у трудовій книжці робиться на підставі наказу, виданого за результатами атестації робочих місць, і має відповідати найменуванню Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення. Показники, зазначені у цих Списках обов`язково повинні бути підтверджені у карті оцінки умов праці робочого місця за результатами атестації і можуть записуватись у дужках.

Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого ПКМУ від 12.08.1993 №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 20 Порядку передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконаної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника, підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним Фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.

Тобто, виключно у випадку непідтвердження записами трудової книжки пільгового стажу особи виникає необхідність подання додаткових документів, та/або, у випадку необхідності пошуку свідків чи звернення до даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Суд зазначає, що копія трудової книжки позивача № НОМЕР_3 містить наступні записи:

03.11.1998 року зарахований по переводу з 10-го воєнізованого гірничорятувального загону на посаду помічника командира взвода;

24.06.1999 року призначений на посаду командира оперативного взвода;

21.06.2002 року призначений на посаду помічника командира загону;

30.07.2003 року звільнений за переводом в Центральний штаб;

31.07.2003 року прийнятий на посаду помічника командира загону;

25.01.2004 року звільнений за переведенням;

26.01.2004 року зарахований за переводом з Центрального штаба на посаду командира взвода;

29.09.2006 року переведений на посаду помічника командира взвода;

01.12.2006 року переведення на посаду командира взвода;

31.10.2014 року звільнений за переводом.

Тобто, позивач у період з 03.11.1998 року по 30.07.2003 року та з 31.07.2003 року по 31.10.2014 року дійсно працював на посадах «помічника командира взводу» та «командира взводу» у воєнізованому гірничорятувальному загону, які віднесені до Списку №1 відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року №162 та від 16.01.2003 року №36, Постанови Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 року №36, Постанови Кабінету Міністрів України від 05.05.2017 року №147.

Отже, у трудовій книжці позивача йдеться посилання на відповідні накази, як на підставу внесення записів, вони завірені підписом уповноваженої особи та печаткою, тобто оформлені належним чином, що не викликає у суду сумніву щодо їх достовірності.

Позивачем, також була надана довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній надана Оперативним воєнізованим гірничорятувальним загіном згідно якою ОСОБА_2 у період з 03.11.1998 року по 30.07.2003 року та з 31.07.2003 року по 31.10.2014 року виконував гірничі роботи у складі аварійно-рятувальних частин, які відносяться до Списку №1 виробництв і професій, посад і показників на підземних роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день, дає право на пенсію на пільгових умовах.

Крім цього, суд звертає увагу, що Індивідуальні відомості про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-5) містять інформацію про спеціальний стаж ОСОБА_1 за кодом підстави «ЗПЗ013А1».

Згідно з Довідником кодів підстав обліку стажу окремим категоріям осіб відповідно до законодавства, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 08 жовтня 2010 року № 22-2, код підстави «ЗПЗ013А1» з 05 листопада 1991 року проставляється працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць; чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці жінкам.

Враховуючи наведене вище, позивач має більше 20 років пільгового стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці.

У заявлених спірних правовідносинах відповідач безпідставно не врахував зазначене вище рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 щодо порядку застосування норм Закону №1788-XII, а саме щодо права на пенсію пільгових умовах працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці жінкам

Тому суд дійшов висновку, що відмовляючи позивачу у призначенні пенсії відповідач порушив його право на соціальний захист та виніс рішення, що суперечать вимогам закону.

Згідно з ч.1 ст.44 Закону №1058-ІV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Відповідно до ч.1 ст. 45 Закону №1058-ІV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім встановлених Законом випадків.

Згідно з ч.5 ст.45 Закону №1058-ІV документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Частиною 1 статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно з частиною 2 статті 5 КАС України, захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з ч.2 ст.9 КАС України, суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Таким чином, враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку про вихід за межі позовних вимог та задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 17 вересня 2021 року та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 27.09.2021 року №03, зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області призначити пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. «а» ст.13 Закону №1788-XII в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року №213-VIII, з 27.10.2021 із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону зарахувавши до пільгового стажу за Списком №1 періоди роботи з 03.11.1998 року по 30.07.2003 року та з 31.07.2003 року по 31.10.2014 року з 10 вересня 2021 року.

Нормами частини першої статті 139 КАС встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрат, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, судовий збір у розмірі 908,00 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст. ст. 2-15, 19-20, 42-48, 72-77, 90, 139, 118, 159-165, 199, 205, 244-250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 17 вересня 2021 року та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 27.09.2021 року №03, якими відмовлено у призначенні пільгової пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місцезнаходження: Донецька область, м. Слов`янськ, площа Соборна, буд. 3; ), призначити ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_4 ) пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. «а» ст.13 Закону №1788-XII в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року №213-VIII, з 10 вересня 2021 року із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону зарахувавши до пільгового стажу періоди роботи з 03.11.1998 року по 30.07.2003 року та з 31.07.2003 року по 31.10.2014 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місцезнаходження: Донецька область, м. Слов`янськ, площа Соборна, буд. 3; ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_4 ) судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 32 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області (місцезнаходження: м. Дніпро, вул.. Набережна Перемоги, буд. 26; ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_4 ) судовий збір у розмірі 302 (триста дві) гривні 66 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя М.М. Крилова