Справа № 520/19236/21
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2022-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2022 р. Справа № 520/19236/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,

Суддів: П`янової Я.В. , Спаскіна О.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю " САНВЕЙ СТ " на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.12.2021 р. (ухвалене суддею Бабаєвим А.І.)

по справі № 520/19236/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "САНВЕЙ СТ "

до Державної податкової служби України , Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області

про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «САНВЕЙ СТ» (в подальшому ТОВ «САНВЕЙ СТ») звернулося до суду з адміністративним позовом до Державної податкової служби України, Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області (в подальшому ГУ ДПС у Черкаській області), в якому просило: визнати протиправними дії ГУ ДПС у Черкаській області щодо невидачі податкового повідомлення-рішення за формою «В3»; зобов`язати Державну податкову службу України відновити реєстраційний ліміт в СЕА ПДВ на суму 31933 грн.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 15.12.2021 р. у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.12.2021 р. та прийняти нове судове рішення, яким позов задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: вимог Конституції України, Податкового кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи, оскільки відповідачами протиправно не видано податкового повідомлення-рішення за формою «В3».

Відповідачами подано до суду апеляційної інстанції письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судовим розглядом встановлено, що ГУ ДПС у Черкаській області проведена документальна позапланова невиїзна перевірка ТОВ «САНВЕЙ СТ» з питань дотримання вимог податкового законодавства по податку на додану вартість щодо повноти та правомірності декларування від`ємного значення з податку на додану вартість понад 100 тис. гривень за серпень 2020 року, за результатами якої складено акт № 867/23-00-07-0505/37565701 від 04.11.2020 р., висновками якого встановлені порушення ТОВ САНВЕЙ СТ: вимог п. 200.1, п. 200.4 ст. 200 розділу V Податкового кодексу України, в результаті чого завищено суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за серпень 2020 року в сумі 31933 грн.; заниження суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 21 декларації) за серпень 2020 року в сумі 31933 грн.

На підставі висновків вищевказаного акту перевірки контролюючим органом винесено податкове повідомлення-рішення форми В1 № від 26.11.2020 р., яким зменшено суму бюджетного відшкодування, задекларовану на рахунок платника у банку, у розмірі: сума завищення бюджетного відшкодування в розмірі 31933 грн.; та штрафні (фінансові) санкції (штраф) в розмірі 7998 грн.

24.12.2020 р. ТОВ САНВЕЙ СТ звернулося до ГУ ДПС у Черкаській області з заявою вих. № 24/12-20, в якій позивач просив здійснити необхідні заходи щодо відновлення ліміту на суму 31933 грн., неприйнятого до відшкодування ПДВ, за результатами розгляду якого листом ГУ ДПС у Черкаській області № 1306/6/23-00-07-0511 від 02.02.2021 р. повідомлено, що не передбачена технічна можливість проведення заходів по коригуванню ліміту з ПДВ.

Крім того, 21.02.2021 р. позивач звернувся до Державної податкової служби України з листом вих. № 22/02-21, в якому просив відновити в даних системи електронного адміністрування ПДВ ТОВ САНВЕЙ СТ реєстраційний ліміт у розмірі 31933 грн. та відобразити відповідне збільшення в СЕА ПДВ.

За результатами розгляду вищевказаного звернення позивача листом Державної податкової служби України № 6272/6199-00-18-03-04-06 від 19.03.2021 р. повідомлено, що податкове повідомлення-рішення за формою «В1», яким зменшено суму бюджетного відшкодування на рахунок платника у розмірі 31933 грн. не підлягає відображенню в СЕА ПДВ.

Позивач, вважаючи, що контролюючим органом протиправно не видано податкове повідомлення-рішення за формою «В 3», звернувся до суду з цим позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що в спірних правовідносинах відповідачем не порушено прав позивача, протилежного судовим розглядом не встановлено, а позивачем не доведено.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції про підстави та мотиви відмови в задоволенні позову з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 123.1 статті 123 Податкового кодексу України встановлено, що у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов`язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування. При повторному протягом 1095 днів визначенні контролюючим органом суми податкового зобов`язання з цього податку, зменшення суми бюджетного відшкодування - тягне за собою накладення на платника податків штрафу у розмірі 50 відсотків суми нарахованого податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Згідно із пунктом 1 розділу ІІ "Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків" затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.12.2015 р. № 1204, контролюючий орган визначає суму нарахування (зменшення) грошових, податкових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми податкових зобов`язань та/або податкового кредиту та/або зменшення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість та/або зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, що передбачені Кодексом або іншим законодавством, і складає податкове повідомлення-рішення у випадках, якщо: дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань, податкового кредиту, суми бюджетного відшкодування та/або завищення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, що заявлені у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках (підпункт 2).

Пунктом 2 розділу ІІ "Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків" встановлено, що у випадках, зазначених у пункті 1 цього розділу, відповідний структурний підрозділ контролюючого органу складає податкове повідомлення-рішення за такими формами: "В1" - у разі завищення заявленої суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, у тому числі якщо заявлені до відшкодування суми податку на додану вартість на момент перевірки відшкодовані платнику податку (додаток 6) (включає графу Сума завищення бюджетного відшкодування та Штрафні (фінансові) санкції (штраф)); "В3" - у разі відмови у наданні бюджетного відшкодування (додаток 7) (включає графу Сума, на яку відмовлено).

Згідно із п.200.1 ст.200 Податкового кодексу України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу - б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету; в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Відповідно до п. 200.14 ст. 200 Податкового кодексу України, якщо за результатами камеральної або документальної перевірки, контролюючий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган: у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною контролюючим органом за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого перевищення та підстави для її вирахування; у разі з`ясування за результатами проведення перевірок факту, за яким платник податку не має права на отримання бюджетного відшкодування, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються підстави відмови в наданні бюджетного відшкодування.

Згідно із п. 56.1. ст. 56 Податкового кодексу України, рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

У разі якщо платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, такий платник має право звернутися із скаргою про перегляд цього рішення до контролюючого органу вищого рівня (п. 56.2. ст. 56 Податкового кодексу України).

Відповідно до п. 56.10. ст. 56 Податкового кодексу України, рішення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, та рішення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, прийняті за розглядом скарги платника податків, є остаточними і не підлягають подальшому адміністративному оскарженню, але можуть бути оскаржені в судовому порядку.

Судовим розглядом встановлено, що позивач просить визнати протиправними дії ГУ ДПС у Черкаській області щодо невидачі податкового повідомлення-рішення за формою «В3», проте, податкове повідомлення-рішення форми В1 № від 26.11.2020 р., яким визначено суму завищення бюджетного відшкодування у розмірі 31933 грн. та штрафні санкції 7998 грн. в адміністративному або судовому порядку не оскаржено та є чинним, доказів його скасування ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції не надано.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Установлюючи правило, що суд розглядає адміністративну справу в межах позовних вимог, ця норма встановлює виняток у вигляді можливості у суду вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного та повного захисту прав, свобод, інтересів людини, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин (сторін чи третіх осіб), про захист яких вони просять, від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Аналогічний висновок щодо застосування норм процесуального права, викладений в постановах Верховного Суду від 23.06.2020 р. у справі № 820/1545/16, від 06.08.2020 р. у справі № 805/3147/16-а.

Такі повноваження суду щодо визначення меж розгляду адміністративної справи є субсидіарними, не можуть змінювати предмет спору, а лише стосуються обсягу захисту порушеного права.

Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову.

Аналогічний висновок щодо застосування норм процесуального права, викладений в постанові Верховного Суду від 07.02.2020 р. у справі № 826/11086/18.

Із врахуванням вищевикладених обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що в задоволенні позову ТОВ «САНВЕЙ СТ» необхідно відмовити, оскільки позивач просить зобов`язати контролюючий орган прийняти податкове повідомлення-рішення за формою «В 3» та зобов`язати Державну податкову службу України відновити реєстраційний ліміт в СЕА ПДВ на суму 31933 грн. за наявності чинного податкового повідомлення-рішення форми «В1» від 26.11.2020 р.

Таким чином, відповідно до ст. ст. 315, 317 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції вважає необхідним змінити рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.12.2021 р. з підстав і мотивів відмови в задоволенні позову, а саме: викласти мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Доводи апелянта спростовані приведеними вище обставинами та нормативно-правовим обґрунтуванням.

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справіv. Finland від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Однак, згідно із п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі Ruiz Torija v. Spain від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "САНВЕЙ СТ" - задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.12.2021 р. по справі № 520/19236/21 - змінити з підстав і мотивів відмови в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "САНВЕЙ СТ" та викласти мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя О.В. Присяжнюк
Судді Я.В. П`янова О.А. Спаскін