Справа № 520/1183/22
Суддя: Спірідонов М.О.
Дата ухвалення: 2022-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2022 р. № 520/1183/22

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Спірідонова М.О., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 "Східне територіальне управління Національної гвардії України" (АДРЕСА_2) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з зазначеним позовом до Департаменту патрульної поліції, в якому просить суд:

1. Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРІІОУ НОМЕР_3) щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , індексації грошового забезпечення за період з 20.05.2016 року по листопад 2018 року та зобов`язати військову частину НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , індексацію грошового забезпечення з 20.05.2016 року по 01.03.2018 року із застосуванням січня 2008 року як місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця) та здійснити виплату, з 01.03.2018року по листопад 2021рік з урахуванням базового місяці - березень 2018року.

2. Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3) щодо нарахування та виплату ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , індексації грошового забезпечення за період з грудня 2018 року по грудень 2019 року без урахування усіх об`єктів індексації, а отже у зменшеному розмірі та зобов`язати військову частину НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , індексацію грошового забезпечення за період з грудня 2018 року по грудень 2019 року з урахування усіх об`єктів індексації.

3. Відшкодувати Позивачу витрати на надання професійної правничої (правової) допомоги у розмірі 5000 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що бездіяльність відповідача в спірних правовідносинах є протиправною та такою, що порушує права позивача.

Ухвалою суду від 19.01.2022 року відкрито спрощене провадження по справі та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана та отримана відповідачем, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Від відповідача, Військової частини НОМЕР_2 "Східне територіальне управління Національної гвардії України", відзив на адміністративний позов не надходив, отже, своїм правом на подання відзиву по адміністративній справі відповідач не скористався.

Відповідно до ч. 2 ст. 175 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України зазначено, що у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З огляду на вищезазначені приписи Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін в порядку письмового провадження за наявними в матеріалах справи доказами.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вивчивши норми матеріального та процесуального права, якими врегульовані спірні правовідносини вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав та мотивів.

Судом встановлено, що позивач - ОСОБА_1 , в період з 20.05.2016 року по 11.12.2019 року проходив військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_2 "Східне територіальне управління Національної гвардії України".

11.12.2019 року позивач був звільнений з військової служби та виключений зі списків особового складу військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3) та всіх видів забезпечення на підставі підпункту «б» (за станом здоров`я) пункту два частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», що підтверджується витягом з наказу начальника Східного територіального управління Національної гвардії України (по стройовій частині) від 11.12.2019 року за №292.

Відповідно до вказаного наказу позивачу було визначено види грошових нарахувань, які повинні бути здійснені військовою частиною під час звільнення ОСОБА_1 з військової служби, однак відповідачем не було нараховано та виплачено індексацію грошового забезпечення, у зв`язку з чим 01.12.2021 року представником позивача до командування військової частини НОМЕР_2 був направлений адвокатський запит, в якому серед іншого запитувалась інформація щодо нарахування та виплату позивачу індексації грошового забезпечення.

Відповідач листом від 13.12.2021 року №40/12-3667 Про надання відповіді на адвокатський запит повідомив окрім іншого, що всі звітні фінансові документи по 31.12.2017 Східним територіальним управлінням НГУ передані на зберігання до Центрального архівного відділу НГУ м. Київ. В зв`язку з цим інформація про нарахування індексації грошового забезпечення по 2017 рік в управлінні відсутня.

Відповідно до Довідки про нарахування індексації грошового забезпечення з 2018 по 2019 роки, судом встановлено, що з січня 2018 року по листопад 2018 року індексація грошового забезпечення ОСОБА_1 не здійснювалась та не виплачувалась.

В позовній заяві позивач зазначає, що відповідно до зазначеної вище Довідки в період з 20.05.2016 року по листопад 2018 року позивачу індексація грошового забезпечення не здійснювалась та не виплачувалась. В період з грудня 2018 року по грудень 2019 року позивачу індексація грошового забезпечення нарахована без урахування об`єктів індексації, а отже у зменшеному розмірі.

Позивач, вбачаючи в зазначеному порушення своїх прав, звернувся за їх захистом до суду.

Суд, надаючи оцінку спірним правовідносинам, зазначає наступне.

Відповідно до ч. 5 ст. 95 Кодексу законів про працю України заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку.

Згідно ст. 18 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема, щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.

В силу ст. 19 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Так, Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" (далі - Закон в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначені правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України.

Частинами 1 та 5 ст. 2 Закону встановлено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, серед яких оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Приписами ч. 2 ст. 5 Закону передбачено, що підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення визначає Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 (надалі - Порядок № 1078).

Згідно із п. 1-1 Порядку № 1078 обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з березня 2003 року - місяця опублікування Закону України від 06.02.2003 №491-IV "Про внесення змін до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення". Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

Пунктом 4 Порядку №1078 встановлено, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексується, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Відповідно до п. 5 Порядку № 1078 у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення. Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу.

Для працівників, яких переведено на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу або організацію або в іншу місцевість та у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці у разі продовження такими працівниками роботи, для новоприйнятих працівників, а також для працівників, які використали відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустку без збереження заробітної плати, передбачені законодавством про відпустки, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (окладу), за посадою, яку займає працівник (пункт 10-2 Порядку № 1078).

Суд зазначає, що пункт 10-2 Порядку №1078, викладений в новій редакції постановою КМУ № 1013 від 09.12.2015, якою в тому числі внесено зміни: поширено його положення для новоприйнятих працівників, та застосовується з 1 грудня 2015 року.

Відповідно до пункту 14 Порядку роз`яснення щодо застосування цього Порядку надає Мінсоцполітики.

Мінсоцполітики в листі від 28.04.2016 №201/10/1.37-16 надало роз`яснення щодо індексації заробітної плати, яке полягає в наступному.

Пунктом 10-2 Порядку № 1078 визначено, що для працівників, яких переведено на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу або організацію або в іншу місцевість та у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці у разі продовження такими працівниками роботи, для новоприйнятих працівників, а також для працівників, які використали відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустку без збереження заробітної плати, передбачені законодавством про відпустки, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (окладу), за посадою, яку займає працівник.

Отже, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації починаючи з грудня 2015 року здійснюється не індивідуально для кожного працівника в залежності від прийняття його на роботу або зростання його доплат та надбавок, а від моменту останнього перегляду тарифної ставки (окладу) за посадою, яку займає працівник.

Суд зазначає, що схема посадових окладів осіб офіцерського складу Збройних Сил України затверджена Постановою Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2007 року №1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", яка набрала чинності з 01.01.2008.

В подальшому, після прийняття постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", якою затверджено схему тарифних розрядів за основними типовими посадами осіб офіцерського складу Збройних Сил, базовим місяцем для нарахування військовослужбовцям індексації став березень 2018 року.

Таким чином, позивач має право на проведення індексації його грошових доходів, виходячи з базового місяця січня 2008 року та з березня 2018 року - виходячи з базового місяця березень 2018 року.

Верховний Суд у постанові від 10.09.2020 у справі №200/9297/19-а залишив без змін ухвалу Першого апеляційного адміністративного суду від 05 травня 2020 року у справі №200/9297/19-а, в якій суд дійшов до висновку, що з 01.12.2015 - базовий місяць січень 2008 року відповідно до п. 10-1 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003, з наступними змінами та доповненнями.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, суд приходить до висновку про допущену відповідачем протиправну бездіяльність у відношенні ОСОБА_1 щодо не нарахування та не виплати у повному обсязі індексації грошового забезпечення у період з 01.01.2018 року по 28.02.2018 року із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення січень 2008 року, з 01.03.2018 року по 31.11.2018 року - березень 2018.

З метою захисту прав позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати військову частину НОМЕР_2 "Східне територіальне управління національної гвардії України" нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення у період з 01.01.2018 року по 31.11.2018 року із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення в період з 01.01.2018 по 28.02.2018 - січень 2008 року, з 01.03.2018 по 31.11.2018 - березень 2018 року відповідно до абзацу 4 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078.

Щодо вимоги позивача в частині визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРІІОУ НОМЕР_3) щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , індексації грошового забезпечення за період з 20.05.2016 року по 31.12.2017 року та зобов`язати військову частину НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , індексацію грошового забезпечення з 20.05.2016 року по 31.12.2017 року із застосуванням січня 2008 року як місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця) та здійснити виплату, то в цій частині позовних вимог слід відмовити, оскільки ні позивачем ні представником відповідача не було надано до суду доказів ненарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення з 20.05.2016 року по 31.12.2017 року із застосуванням січня 2008 року як місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця) або ж відповіді відповідача, якою позивачу було б відмовлено у нарахуванні та виплаті індексації грошового забезпечення за вказаний період.

Суд зазначає, що відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Конституція України, таким чином, надає громадянам право безпосередньо звертатися до суду із скаргою на рішення, дії чи бездіяльність органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Суд вважає за необхідне підкреслити, що гарантоване ст. 55 Конституції України право на захист можливе лише у разі його порушення, тому логічною вимогою при захисті такого права є обґрунтування такого порушення. Отже, порушення права має бути реальним, стосуватися індивідуально вираженого права або інтересів особи, яка стверджує про його порушення, а саме право - конкретизоване у законах України.

Згідно з частиною 1 статті 2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року 18-рп/2004 щодо порушеного права, за захистом якого особа може звертатися до суду, то це поняття, яке вживається у низці законів України, має той самий зміст, що й поняття охоронюваний законом інтерес. Щодо останнього, то в тому ж Рішенні Конституційний Суд України зазначив, що поняття охоронюваний законом інтерес означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

Конституційний Суд України у рішенні 19-рп/2011 від 14.12.2011, зокрема, зазначив: Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Тобто, Конституційний Суд України визначив залежність виникнення права особи на судовий захист, гарантоване статтею 55 Конституції України, виключно із існуванням порушення, створенням перешкод для реалізації конкретних прав і свобод такої особи. Наведене підтверджується також положеннями частин третьої-п`ятої статті 55 Конституції України, у яких чітко вказано про захист своїх прав і свобод.

Аналіз наведених вище норм свідчить про те, що завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи у публічно-правових відносинах, у яких відповідач реалізує владні управлінські функції стосовно заявника. Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої палати Верховного Суду від 18.06.2018 у справі 800/587/17.

Також, Верховний Суд у постанові від 20.02.2019 по справі 522/3665/17 (провадження К/9901/38991/18) констатував, що з огляду на вимоги статтей 2, 5 КАС України, об`єктом судового захисту в адміністративному судочинстві є не будь-який законний інтерес, а порушений суб`єктом владних повноважень. Також, Верховний Суд встановив, що в контексті завдань адміністративного судочинства (статті 2 КАС України) звернення до суду є способом захисту порушених прав, свобод або законних інтересів позивача. Тому особа повинна довести (а суд - встановити), що їй належать права, свободи або законні інтереси, за захистом яких вона звернулася до суду.

Враховуючи те, що в матеріалах справи відсутня відмова відповідача у нарахуванні та виплаті у повному обсязі та докази ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 , суд приходить до висновку, що військовою частиною НОМЕР_2 "Східне територіальне управління національної гвардії України" не було порушено прав позивача в частині не нарахування та не виплати ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , індексації грошового забезпечення за період з 20.05.2016 року по 31.12.2017 року, а оскільки відповідно до ст. 6 КАС України захисту підлягають лише порушені права, позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Щодо вимоги позивача в частині позовних вимог щодо зобов`язання військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРІІОУ НОМЕР_3) здійснити виплату індексації грошового забезпечення з 11.12.2019 року по листопад 2021 рік з урахуванням базового місяці - березень 2018року, то в цій частині вимог слід відмовити оскільки, як вже було встановлено судом вище з 11.12.2019 року позивач був звільнений з військової служби та виключений зі списків особового складу військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3) та всіх видів забезпечення на підставі підпункту «б» (за станом здоров`я) пункту два частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», що підтверджується витягом з наказу начальника Східного територіального управління Національної гвардії України (по стройовій частині) від 11.12.2019 року за №292.

А отже з 11.12.2019 року у позивача відсутнє право на отримання індексації грошового забезпечення від відповідача.

Щодо вимог позивача в частині визнання протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3) щодо нарахування та виплату ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , індексації грошового забезпечення за період з грудня 2018 року по грудень 2019 року без урахування усіх об`єктів індексації, а отже у зменшеному розмірі та зобов`язати військову частину НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , індексацію грошового забезпечення за період з грудня 2018 року по грудень 2019 року з урахування усіх об`єктів індексації, суд зазначає наступне.

В позовній заяві представник позивача стверджує, що індексації підлягають усі види грошового забезпечення позивача, тобто індексація окремо нараховується на посадовий оклад, окремо на оклад за військове звання, окремо на кожний з видів додаткового грошового забезпечення позивача, таке твердження представника позивача суд вважає хибним з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема: оплата праці (грошове забезпечення).

Індексація пенсій проводиться у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, із застосуванням коефіцієнта збільшення, що визначається відповідно до абзаців другого і третього частини другої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Ідентичні положення викладені у п. 4 Порядку № 1078, відповідно до яких індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. Оплата праці, у тому числі працюючим пенсіонерам, грошове забезпечення, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, допомога по безробіттю, що надається залежно від страхового стажу у відсотках середньої заробітної плати, стипендії індексуються у межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб. Частина грошових доходів, яка перевищує прожитковий мінімум, встановлений для відповідних соціальних і демографічних груп населення, індексації не підлягає. Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.

Аналіз вказаних приписів норм чинного законодавства свідчить, що індексації підлягає уся сума грошового забезпечення позивача, а не кожний вид грошового забезпечення окремо, як і те, що індексація усього грошового забезпечення здійснюється лише у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

За таких обставин, вимоги позивача про обрахунок індексації щодо усіх об`єктів індексації прямо суперечать положенням ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та п. 4 Порядку № 1078, у зв`язку з чим не підлягають задоволенню.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Крім того, позивач в позовній заяві просив суд стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу.

Так, позивачем до суду для підтвердження витрат на професійну правничу допомогу було надано: реєстр дій та витрат на правовий захист гр-на ОСОБА_1 від 18.11.2021; акт виконаних робіт від 12.01.2022; рахунок-фактура № СФ-100051 від 18.11.2021.

Як вбачається реєстру дій та витрат на правовий захист гр-на ОСОБА_1 від 18.11.2021; акту виконаних робіт від 12.01.2022, позивачу надавалися послуги щодо:

1. надання усної консультації з вивченням документів, укладанням договору про надання правової допомоги, підготовка аналітичної довідки в розмірі 500 грн.;

2. проведення дослідження чинного законодавства у військовій сфері та надання письмового роз`яснення із правової проблеми, визначена винагорода в розмірі 1500 грн.;

3. складання та направлення адвокатського запиту, визначена винагорода в розмірі 1000 грн.;

4.1. складання позовної заяви, заяв з процесуальних питань, вироблення копій документів та 2. вироблення екземплярів позовної заяви з відповідними копіями документів для сторін по справі, визначена винагорода в розмірі 1500 грн.;

5. Складання відповіді на відзив відповідача, визначена винагорода в розмірі 500 грн.

Загальна вартість послуг склала 5000 грн..

Відповідно до ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Згідно з ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Аналіз наведених правових норм свідчить, що документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, відноситься до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України", від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України", від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України", від 30.03.2004 у справі "Меріт проти України" заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Суд зазначає, що послуги з надання усної консультації з вивченням документів, укладанням договору про надання правової допомоги, підготовка аналітичної довідки, визначена винагорода в розмірі 500 грн., з проведення дослідження чинного законодавства у військовій сфері та надання письмового роз`яснення із правової проблеми, визначена винагорода в розмірі 1500 грн., вироблення копій документів та вироблення екземплярів позовної заяви з відповідними копіями документів для сторін по справі, не є витратами на правничу допомогу адвоката, що підлягають розподілу між сторонами, оскільки такі витрати охоплюється складанням адміністративного позову, та в цьому випадку, без урахування часу на виготовлення копій документів та вироблення екземплярів позовної заяви з відповідними копіями документів для сторін по справі, складає 1000,00 грн..

Також, щодо витраченого адвокатом часу на складання відповіді на відзив відповідача, з визначенням винагороди в розмірі 500 грн., суд зазначає, що в матеріалах справи відсутній відзив на позов, як і нібито складена адвокатом позивача складання відповіді на відзив відповідача. Отже доказів на підтвердження понесення витрат на складання відповіді на відзив відповідача у вигляді самої складання відповіді на відзив відповідача відсутні.

Враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково, та вище наведені обставини, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань суми сплачених судових витрат на правничу допомогу у розмірі 1000,00 грн..

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 "Східне територіальне управління Національної гвардії України" (АДРЕСА_2) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 "Східне територіальне управління Національної гвардії України" щодо не нарахування та не виплати у повному обсязі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 у період з 01.01.2018 року по 31.11.2018 року індексації грошового забезпечення із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення в період з 01.01.2018 року по 28.02.2018 року із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення січень 2008 року, з 01.03.2018 року по 31.11.2018 року - березень 2018.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_2 "Східне територіальне управління національної гвардії України" нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення у період з 01.01.2018 року по 31.11.2018 року із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення в період з 01.01.2018 по 28.02.2018 - січень 2008 року, з 01.03.2018 по 31.11.2018 - березень 2018 року відповідно до абзацу 4 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078.

В іншій частині задоволення позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_2 "Східне територіальне управління Національної гвардії України" на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1000 (одна тисяча) грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Спірідонов М.О.