Справа № 460/19077/22
Суддя: Т.О. Комшелюк
Дата ухвалення: 2022-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

10 серпня 2022 року м. Рівне №460/19077/22

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Комшелюк Т.О., розглянувши позовну заяву Рівненського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю до Приватного підприємства "Альфа-ЩТ" про стягнення адміністративно-господарських санкцій,

В С Т А Н О В И В:

Рівненське обласне відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю (далі - позивач) звернулося до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Приватного підприємства "Альфа-ЩТ" (далі - відповідач), в якому просить суд: стягнути з Приватного підприємства "Альфа-ЩТ" на користь держави в особі Рівненського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю адміністративно-господарську санкцію в сумі 77187,65грн. та пені в сумі 69,48грн., а всього - 77257,13 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що в квітні 2022 року відповідачем подано до фонду звіт форми №10-ПОІ про зайнятість і працевлаштування осіб з інвалідністю, згідно з яким підприємством не працевлаштовано жодного працівника, якому встановлено інвалідність. Повідомлено також, що відповідачем робочі місця для осіб з інвалідністю не створювались та звітності за формою 3-ПН протягом 2021 року не подавалося, що є підставою для сплати адміністративно-господарських санкцій відповідно до норм Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні". Враховуючи те, що суму адміністративно-господарських санкцій та пеню відповідач не сплатив, позивач просить стягнути таку суму в судовому порядку, у зв`язку з чим позов задовольнити.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти задоволення позовних вимог. На обґрунтування своїх заперечень повідомив, що основним видом діяльності підприємства є діяльність приватних охоронних служб. Зазначив, що кількість осіб з інвалідністю штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях у підприємстві у 2021 році склала "0" осіб, оскільки кількість працівників, які не задіяні у виконанні заходів охорони складала 1 особу, що є меншим від мінімальної чисельності працюючих, встановленої законом. Вважає, що підстав для сплати відповідачем адміністративно-господарських санкцій немає, а тому просив в задоволенні позову відмовити повністю.

Заяви, клопотання учасників справи, процесуальні дії у справі:

21 червня 2022 року позовна заява надійшла до суду.

22 червня 2022 року ухвалою суду позовну заяву залишено без руху.

01 липня 2022 ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

22 липня 2022 року відповідач подав до суду відзив на позовну заяву.

Дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд виходить з наступного.

Обставини справи, встановлені судом:

27 квітня 2022 року Приватне підприємство "Альфа-ЩТ" подало до Рівненського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю звіт форми №10-ПОІ про зайнятість і працевлаштування осіб з інвалідністю за 2021 рік.

Згідно з поданим звітом середньооблікова кількість штатних працівників становить 17 осіб, середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлено інвалідність 0 осіб, середньорічна заробітна плата штатного працівника становить 77187,65 грн.

Відповідно до листа Рівненського обласного центру зайнятості №02-17/433 від 11.04.2022 ПП "Альфа-ЩТ" протягом 2021 року не подавало звітності про попит на робочу силу (вакансії), в т.ч. для працевлаштування осіб з інвалідністю за формою 3-ПН.

Вважаючи, що відповідачем порушено вимоги ч.1 - 3 ст.19 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні, а адміністративно-господарські санкції та пеню за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій відповідач в добровільному порядку не сплатив, позивач звернувся до суду з даним позовом для стягнення заборгованості в примусовому порядку.

Вирішуючи даний спір та надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд виходить з такого.

Основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні визначено Законом України від 21.03.1991 року № 875-XII «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» (далі - Закон №875-XII), який гарантує їм рівні з усіма іншими громадянами можливості для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість особам з інвалідністю ефективно реалізувати права та свободи людини і громадянина та вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними можливостями, здібностями і інтересами.

Відповідно до ст. 17 Закону № 875-XII з метою реалізації творчих і виробничих здібностей осіб з інвалідністю та з урахуванням індивідуальних програм реабілітації їм забезпечується право працювати на підприємствах, в установах, організаціях, а також займатися підприємницькою та іншою трудовою діяльністю, яка не заборонена законом.

Підприємства, установи і організації за рахунок коштів Фонду соціального захисту інвалідів або за рішенням місцевої ради за рахунок власних коштів у разі потреби створюють спеціальні робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, здійснюючи для цього адаптацію основного і додаткового обладнання, технічного оснащення і пристосування тощо з урахуванням обмежених можливостей осіб з інвалідністю.

Згідно з чч. 1, 2 ст. 19 Закону № 875-XII для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування осіб з інвалідністю. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення.

Частиною першою ст.20 Закону №875-ХІІ передбачено, що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих осіб з інвалідністю менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських організацій осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, де працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських організацій осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.

Порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк (ч.2 ст.20 Закону №875-ХІІ).

Так, відповідно до ч.1 ст.218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Частиною другою наведеної статті передбачено, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Положенням про Фонд соціального захисту осіб з інвалідністю, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 14.04.2011 №129, передбачено, що Фонд відповідно до покладених на нього завдань спрямовує, координує та контролює роботу територіальних відділень Фонду з питань діяльності, визначеної в положеннях про відділення, у тому числі щодо, збору сум адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичними особами, які використовують найману працю, нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю.

Судом встановлено, що згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ПП "Альфа-ЩТ" (код 36222043) зареєстровано як юридична особа з 14.11.2008. Видом діяльності за КВЕД-2010 є: 80.10 Діяльність приватних охоронних служ. Приватному підприємству «Альфа-ЩТ» видана МВС України ліцензія з надання послуг з охорони власності та громадян серії АД №032096 від 23.04.2012 без кінцевого строку дії.

Організаційно-правові принципи здійснення господарської діяльності у сфері надання послуг з охорони власності та громадян визначає Закон України від 22.03.2012 року № 4616-VI «Про охоронну діяльність» (далі - Закон № 4616-VI), який регулює відносини суб`єктів господарювання під час організації та здійснення ними охоронної діяльності.

Суб`єктом охоронної діяльності за приписами ч.1 ст.1 Закону № 4616-VI є суб`єкт господарювання будь-якої форми власності, створений та зареєстрований на території України, що здійснює охоронну діяльність на підставі отриманої у встановленому порядку ліцензії.

Відповідно до ч.1 ст.11 Закону № 4616-VI вказаної статті, персоналом охорони можуть бути дієздатні громадяни України, які досягли 18-річного віку, пройшли відповідне навчання або професійну підготовку, уклали трудовий договір із суб`єктом господарювання та подали документи, що вони, зокрема, не мають обмежень за станом здоров`я для виконання функціональних обов`язків.

Відповідні обмеження щодо створення кількості робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю суб`єктом охоронної діяльності закріплені у ч.6 ст.11 Закону № 4616-VI, відповідно до якої працевлаштування осіб з інвалідністю здійснюється суб`єктом охоронної діяльності згідно з чинним законодавством виходячи з кількості штатних працівників, не задіяних безпосередньо у виконанні заходів охорони.

Як зазначалося судом раніше, ПП "Альфа-ЩТ" надає послуги, пов`язані з охороною власності та громадян, тобто займається охоронною діяльністю, а отже на нього поширюються норми Закону №4616-VI.

Матеріали справи свідчать, що ПП "Альфа-ЩТ" подало до Рівненського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2021 рік, в якому визначило кількість осіб з інвалідністю - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» - 0 осіб, суму адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів - 0 грн.

При цьому, згідно з штатними розписами на 2021 рік кількість штатних працівників облікового складу (осіб) становила 17 осіб, з яких лише 1 особа, працівник, який не задіяний у виконанні заходів охорони - директор.

Таким чином, кількість осіб з інвалідністю - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях у ПП "Альфа-ЩТ" складає 0 осіб, позаяк кількість працівників, які не задіяні у виконанні заходів охорони, складає 1 особа, що є меншим від мінімальної чисельності працюючих, встановленої ч. 1 ст. 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні».

Доводи позивача щодо обов`язку відповідача створити спеціальні місця для працевлаштування осіб з інвалідністю суд оцінює критично та відхиляє як безпідставні, з огляду на таке.

За загальним правилом, встановленим Законом № 875-XII, норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю обраховується від середньооблікової чисельності штатних працівників.

При цьому, ч.11 ст.19 Закону №875 визначено, що норматив робочих місць, призначених для працевлаштування осіб з інвалідністю, порядок його встановлення визначаються виключно цим Законом. Якщо іншими законами встановлюються нормативи робочих місць, призначених для працевлаштування осіб з інвалідністю, або порядок їх встановлення, відмінні від зазначених у цьому Законі, застосовуються положення цього Закону.

Поряд з цим, у законі №875 відсутнє регулювання порядку обчислення норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю для підприємств-суб`єктів охоронної діяльності.

Натомість, особливості працевлаштування інвалідів, що здійснюється суб`єктом охоронної діяльності, встановлено Законом України "Про охоронну діяльність", частина 6 статті 11 якого передбачає, що таке працевлаштування здійснюється згідно з чинним законодавством, однак виходячи з кількості штатних працівників, не задіяних безпосередньо у виконанні заходів охорони.

Отже, вказана норма у спірних правовідносинах є спеціальною відносно статті 19 №875-ХІІ, оскільки врегульовує особливості обрахування кількості штатних працівників для мети працевлаштування інвалідів.

Окрім того, останні зміни у частину одинадцяту статті 19 Закону №875 вносилися Законом від 06.10.2005 №2960-IV.

З цього приводу Конституційний Суд України у пункті 3 мотивувальної частини Рішення від 03.10.1997 №4-зп у справі №18/183-97 про набуття чинності Конституцією України зазначив: «Конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше».

Виходячи з вищенаведеного, відповідно до Закону №4616-VI, правопорушенням у сфері господарювання для суб`єктів охоронної діяльності є невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, який повинен розрахуватись виходячи з кількості штатних працівників, не задіяних безпосередньо у виконанні заходів охорони, а не з середньооблікової кількості штатних працівників облікового складу (осіб), як передбачено ст. 19 Закону № 875-XII, для визначення наявності або відсутності правопорушення підлягають застосуванню норми Закону № 4616-VI.

Аналогічна позиція викладена в постановах Верховного Суду від 02.04.2019 у справі № 808/1547/16 та від 18.09.2018 року по справі № 818/466/16.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

У п. 110 рішення Європейського суду з прав людини «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» (VastbergataxiAktiebolagandVulic v. Sweden № 36985/97) Суд визначив, що «…адміністративні справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення штрафних санкцій має саме суб`єкт владних повноважень».

Відповідно до статті 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Встановлені в ході судового розгляду обставини справи в їх сукупності дають підстави для висновку, що ПП "Альфа-ЩТ" не порушено вимоги законодавства щодо працевлаштування осіб з інвалідністю, а тому суд вважає, що підстави для застосування адміністративно-господарських санкцій за нестворення підприємством робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю і, відповідно, незабезпечення працевлаштування зазначеної категорії осіб, а також пені відсутні.

Відповідно до ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд при вирішенні даного спору, з огляду на встановлені обставини, дійшов висновку, що дії відповідача вчиненні в порядку та у спосіб, що визначені чинним законодавством, обґрунтовано і правомірно. В той час як обставини, на підставі яких ґрунтуються позовні вимоги, не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду.

За наведеного, у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Правові підстави для застосування статті 139 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 10 серпня 2022 року

Учасники справи:

Позивач - Рівненське обласне відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю (вул. Замкова, 10 а, кв. 1, м. Рівне, 33000, ЄДРПОУ/РНОКПП 13979356)

Відповідач - Приватне підприємство "Альфа-ЩТ" (вул. Гетьмана Мазепи, 4а/6а, кв. 305, м. Рівне, 33028, ЄДРПОУ/РНОКПП 36222043)

Суддя Т.О. Комшелюк