Справа № 520/532/22
Суддя: Кравченко Т.О.
Дата ухвалення: 2022-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 серпня 2022 року Справа№520/532/22

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Кравченко Т.О.,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

10 січня 2022 року до Харківського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Департаменту патрульної поліції (далі відповідач, Департамент), в якому позивач просив:

- визнати протиправною бездіяльність Департаменту щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 доплати за несення ним служби у нічний час за період з 07 листопада 2015 року по 28 лютого 2018 року та сум індексації його грошового забезпечення за період з 07 листопада 2015 року по 31 жовтня 2017 року;

- зобов`язати Департамент здійснити відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» нарахування та виплату ОСОБА_1 доплату за несення служби у нічний час за період з 07 листопада 2015 року по 28 лютого 2018 року відповідно до відпрацьованого ним нічного часу в об`ємі 1 272 години, а саме: за листопад 2015 року 48 годин, за грудень 2015 року 32 години, січень 2016 року 64 години, лютий 2016 року 24 години, березень 2016 року 64 години, квітень 2016 року 64 години, травень 2016 року 64 години, червень 2016 року 48 годин, липень 2016 року 24 години, серпень 2016 року 64 години, вересень 2016 року 32 години, жовтень 2016 року 16 годин, листопад 2016 року 32 години, грудень 2016 року 40 годин, січень 2017 року 64 години, лютий 2017 року 0 годин, березень 2017 року 48 годин, квітень 2017 року 56 годин, травень 2017 року 64 години, червень 2017 року 48 годин, липень 2017 року 16 годин, серпень 2017 року 64 години, вересень 2017 року 48 годин, жовтень 2017 року 64 години, листопад 2017 року 24 години, грудень 2017 року 56 годин, січень 2018 року 64 години, лютий 2018 року 40 години;

- зобов`язати Департамент здійснити відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» нарахування та виплату ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 07 листопада 2015 року по 31 жовтня 2017 року з компенсацією втрати частини доходу у вигляді доплати за несення ним служби у нічний час з 07 листопада 2015 року по 28 лютого 2018 року за період його невиплати відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку їх виплати».

Заяви, клопотання учасників справи. Процесуальні дії у справі.

11 січня 2022 року суддя Харківського окружного адміністративного суду Бадюков Ю.В. постановив ухвалу про передачу справи № 520/532/22 на розгляд Донецького окружного адміністративного суду.

17 травня 2022 року суд постановив ухвалу про прийняття позовної заяви та відкриття провадження у справі; вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні); встановив строк для подання заяв по суті справи; витребував у відповідача докази.

Про прийняття позовної заяви та відкриття провадження у справі сторони повідомлені в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України (далі КАС).

З клопотанням про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін учасники справи до суду не зверталися, а тому на підставі ч. 5 ст. 260 КАС справа розглянута в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 8 ст. 262 КАС при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що в період з листопада 2015 року по січень 2019 року включно він проходив службу в Управлінні патрульної поліції Харківської області Департаменту патрульної поліції на посадах інспектора, командира роти та отримував грошове забезпечення відповідно до Закону України від 02 липня 2015 року № 580-VІІІ «Про Національну поліцію» (далі Закон № 580).

Позивач вказував на те, що в період з 07 листопада 2015 року по 28 лютого 2018 року відповідач не нараховував та не виплачував йому доплату за службу у нічний час; в період з 07 листопада 2015 року по 31 жовтня 2017 року не проводив індексацію грошового забезпечення.

Крім того, позивач доводив, що у зв`язку порушенням строків виплати доплати за службу у нічний час та індексації грошового забезпечення, він має право на компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Вважаючи допущену відповідачем бездіяльність протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Щодо доплати за службу в нічний час.

Позивач покликався на п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» (далі - Постанова КМУ № 988) та зазначав, що грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Пп. 3 п. 5 Постанови КМУ № 988 передбачена обов`язкова доплата за службу в нічний час у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час.

Відповідно до п. 11 Розділу II Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ України із специфічними умовами навчання, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 квітня 2016 року № 260 (далі Порядок та умови № 260), поліцейським, які виконують службові обов`язки в нічний час, виплачується доплата за службу в нічний час у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час.

Поліцейським, що залучалися до служби в нічний час, виплата доплати за службу в нічний час за минулий місяць здійснюється одночасно з виплатою грошового забезпечення за поточний місяць.

Позивач вказував на те, що відповідно до посадової інструкції інспектора патрульної поліції він ніс службу цілодобово, тобто і в нічний час, який триває з 22 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин.

У відповідь на звернення поліцейських Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції начальник Департаменту фінансового забезпечення і бухгалтерського обліку Національної поліції України підтвердив факт невиплати доплати за службу в нічний час за період з 07 листопада 2015 року по 28 лютого 2018 року.

Покликаючись на інформацію, надану Управлінням патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, позивач стверджував, що ніс службу в нічний час в період з 07 листопада 2015 року по 28 лютого 2018 року, а саме: за листопад 2015 року 48 годин, грудень 2015 року 32 години, січень 2016 року 64 години, лютий 2016 року 24 години, березень 2016 року 64 години, квітень 2016 року 64 години, травень 2016 року 64 години, червень 2016 року 48 годин, липень 2016 року 24 години, серпень 2016 року 64 години, вересень 2016 року 32 години, жовтень 2016 року 16 годин, листопад 2016 року 32 години, грудень 2016 року 40 годин, січень 2017 року 64 години, лютий 2017 року 0 годин, березень 2017 року 48 годин, квітень 2017 року 56 годин, травень 2017 року 64 години, червень 2017 року 48 годин, липень 2017 року 16 годин, серпень 2017 року 64 години, вересень 2017 року 48 годин, жовтень 2017 року 64 години, листопад 2017 року 24 години, грудень 2017 року 56 годин; січень 2018 року 64 години, лютий 2018 року 40 годин.

Проте всупереч наведеним вище правовим нормам Департамент патрульної поліції допустив протиправну бездіяльність, яка полягає у не нарахуванні та невиплаті доплати за несення служби в нічний час за період з 07 листопада 2015 року по 28 лютого 2018 року.

Щодо індексації грошового забезпечення.

Позивач покликався на ч.5 ст. 94 Закону № 580 та зазначав, що грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до закону.

Позивач наводив норми ст. ст. 1, 2, 4 Закону України від 03 липня 1991 року № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» (далі - Закон № 1282) та п. п. 5, 6, 10.2, 11 Порядку індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 (далі Порядок № 1078) та зазначав, що оскільки він був прийнятий на службу та йому встановлений посадовий оклад в розмірі 2 400,00 грн у новоствореному органі Національній поліції України, для всіх працівників якого визначені посадові оклади з листопада 2015 року, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення мало здійснюватися з листопада 2015 року.

Однак індексація грошового забезпечення проводилась лише з листопада 2017 року.

З огляду на викладене позивач доводив, що Департамент патрульної поліції допустив протиправну бездіяльність, яка полягає у не нарахуванні та невиплаті індексації грошового забезпечення за період з 07 листопада 2015 року по 31 жовтня 2017 року.

Щодо компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Позивач покликався на норми ст. ст. 1, 2 Закону України від 19 жовтня 2000 року № 2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» (далі Закон № 2050), а також висновок Верховного Суду, викладений в постанові від 24 січня 2019 року по справі № 159/1615/17, та зазначав, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер; вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги. Використане у ст. 3 Закону № 2050 формулювання, що компенсація обчислюється як добуток «нарахованого, але не виплаченого грошового доходу» за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення. Зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень ст. 1-3 Закону № 2050 дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно віл того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.

Позивач доводив, що у випадку задоволення позовних вимог про нарахування та виплату доплати за несення служби у нічний час з 07 листопада 2015 року по 28 лютого 2018 року, а також індексації грошового забезпечення за період з 07 листопада 2015 року по 31 жовтня 2017 року у нього виникає похідне право на компенсацію втрати частини цього доходу за період його невиплати у розмірі, визначеному відповідно до ст. 3 Закону № 2050.

Просив задовольнити позов.

Відповідач позов не визнав, надав відзив на позовну заяву.

Доводив, що у спірних правовідносинах діяв в межах повноважень, в порядку та способом, що визначені законодавством.

Позовні вимоги в частині нарахування та виплати позивачу доплати за службу у нічний час відповідач вважав безпідставними, виходячи з такого.

Відповідач покликався ст. 94 Закону № 580, абз. абз. 5, 6, 7 п. 11 розділу ІІ Порядку та умов № 260), постанову КМУ № 988 та зазначав, що поліцейським, які виконують службові обов`язки у нічний час, виплачується доплата за службу в нічний час в розмірі 35% посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час, проте така доплата виплачується за весь період, протягом якого поліцейський мав на нього право, але не більше ніж за три роки, що передували зверненню за одержанням грошового забезпечення.

Відповідач зауважував, що з вимогою про виплати доплати за службу у нічний час ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції не звертався; до суду з цим позовом звернувся 01 січня 2022 року.

У зв`язку з цим відповідач стверджував, що в силу положень п. 11 Порядку та умов № 260 ОСОБА_1 має право вимагати виплату доплати за службу в нічний час лише починаючи з 11 січня 2019 року, а не за весь вказаний ним період.

Облік фактичного часу служби в нічний час для нарахування допалати здійснюється шляхом оформлення довідки обліку несення поліцейськими служби у нічний час за формою, визначеною у додатку 1 до Порядку та умов № 260.

Підставою для нарахування цієї доплати ОСОБА_1 мали слугувати отримані Департаментом патрульної поліції від Управління патрульної поліції в Харківській області довідки обліку несення поліцейськими служби у нічний час.

Однак в період з 07 листопада 2015 року по 28 лютого 2018 року довідки обліку несення поліцейськими служби у нічний час Управління патрульної поліції в Харківській області не формувало та до Департаменту патрульної поліції не надавало.

Відповідач доводив, що за відсутності довідок обліку несення позивачем служби в нічний час за період з 07 листопада 2015 року по 28 лютого 2018 року нарахування та виплата доплати за службу у нічний час не можливі, що оскільки такі дії Департаменту патрульної поліції суперечили б вимогам абз. 6 п. 11 розділу ІІ Порядку та умов № 260.

На цих підставах відповідач стверджував, що Департамент патрульної поліції не порушував вимоги законодавства в частині нарахування та виплати ОСОБА_1 доплати за службу в нічний час.

Позовні вимоги в частині нарахування та виплати індексації грошового забезпечення відповідач також вважав безпідставними у зв`язку з тим, що відповідні доповнення до Порядку № 1078 були внесені постановою Кабінету Міністрів України від 18 жовтня 2017 року № 782, а тому правових підстав для індексації грошового забезпечення поліцейських до листопада 2017 року не було.

Позовні вимоги в частині нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати відповідач вважав передчасними.

Відповідач покликався на норми ст. ст. 1, 2, 3, 4 Закону № 2050 та зазначав, що виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

З системного аналізу вказаних вище правових норм вбачається, що основними умовами для виплати суми компенсації є: 1) порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів та 2) виплата нарахованих доходів. При цьому виплата компенсації втрати частини доходів здійснюється в день виплати основної суми доходу.

Аналогічна правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду від 16 травня 2019 року по справі № 134/89/16-а, від 10 лютого 2020 року по справі № 134/87/16-а, від 05 березня 2020 року по справі №140/1547/19.

На цих підставах відповідач стверджував, що наразі відсутні підстави вважати, що після та за результатом нарахування та виплати належних ОСОБА_1 сум Департамент патрульної поліції не нарахує та не виплатить йому компенсацію втрати частини доходу.

Отже, ці позовні вимоги звернені на майбутнє, а права позивача в цій частині не є порушеними.

Просив відмовити в позові.

Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Докази відхилені судом, та мотиви їх відхилення.

На виконання вимог ст. 90 КАС суд оцінив докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні; оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з того, що жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 77 КАС кожна особа повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

За правилами абз. 1 ч. 2 ст. 77 КАС в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Ухвалою від 17 травня 2022 року суд витребував у відповідача докази проходження ОСОБА_1 служби в патрульній поліції в період з 07 листопада 2015 року по 28 лютого 2018 року (послужний список або витяг з послужного списку за вказаний період); докази нарахування та виплати позивачу доплати за службу в нічний час за період з 07 листопада 2015 року по 28 лютого 2018 року включно (архівні відомості, атестати, розрахункові листки тощо), (якщо такий факт мав місце); посадову інструкцію інспектора патрульної поліції; докази залучення позивача до служби у нічний час (накази, розпорядження, графіки чергувань тощо), на підставі яких Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції надало інформацію про несення ОСОБА_1 служби у нічний час за 2015-2018 роки (лист від 08 грудня 2021 року № 1196лз/41/14/01-2021); довідку обліку несення поліцейським ОСОБА_1 служби в нічний час за формою, визначеною у додатку 1 до Порядку та умов № 260, за період з листопада 2015 року по лютий 2018 року, якщо такі складалися (якщо ні - письмово повідомити про це суд); архівну відомість, атестат, довідку, розрахунковий листок тощо про грошове забезпечення, яке було нараховано і виплачено ОСОБА_1 за період з 07 листопада 2015 року по 28 лютого 2018 року включно (із зазначенням виду і розміру його окремих складових); довідку про індексацію грошового забезпечення, що була нарахована і виплаченої позивачу за період з 07 листопада 2015 року по 28 лютого 2018 року включно (із зазначенням її розрахунку, включаючи базовий місяць, суму індексації за кожен місяць окремо тощо); всі інші докази, які стали підставою для допущення спірної бездіяльності, вчинення спірних дій та прийняття рішень.

В повному обсязі витребувані докази суду не надані, а тому справа розглянута по суті за наявними в ній матеріалами.

З`ясовуючи чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, якими доказами вони підтверджуються, а також чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, суд встановив таке.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що встановлено на підставі паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 .

З 03 липня 2013 року постійне місце проживання позивача зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , про що свідчить штамп про реєстрацію місця проживання, проставлений в паспорті.

Відповідач Департамент патрульної поліції (ідентифікаційний код: 40108646) зареєстрований як юридична особа, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесений відповідний запис.

Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції є територіальним підрозділом відповідача без статусу юридичної особи.

Як свідчить витяг з наказу Департаменту патрульної поліції від 07 листопада 2015 року № 115о/с «По особовому складу», відповідно до п. п. 9 та 12 розділу ХІ Закону № 580 призначені ті, що прибули з Міністерства внутрішніх справ, з присвоєнням спеціальних звань поліції в порядку переатестування (первинних спеціальних звань середнього класу поліції) та установленням посадового окладу згідно з штатним розписом з 07 листопада 2015 року, в тому числі по роті № 2 батальйону № 2 Управління патрульної поліції в м. Харкові Департаменту патрульної поліції ОСОБА_1 , який мав спеціальне звання рядовий міліції, командиром, присвоївши йому первинне спеціальне звання лейтенант поліції.

Як свідчить витяг з наказу Департаменту патрульної поліції від 24 квітня 2019 року № 303о/с «По особовому складу», відповідно до ч. ч. 8, 9 ст. 45 Закону № 580 лейтенант поліції ОСОБА_1 , який обіймав посаду інспектора роти № 5 батальйону № 3 Управління патрульної поліції в Харківській області, був переведений для подальшого проходження служби до Головного управління Національної поліції в Харківській області з 01 травня 2019 року.

Таким чином, в період з 07 листопада 2015 року по 01 травня 2019 року позивач проходив службу в Управлінні патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції.

Щодо нарахування та виплати позивачу доплати за службу в нічний час суд встановив такі обставини.

Ухвалою від 17 травня 2022 року

Розрахункові листи ОСОБА_1 свідчать, що в період з листопада 2015 року по лютий 2018 року включно Департамент патрульної поліції не нараховував та не виплачував позивачеві доплату за службу у нічний час.

Водночас у відповідь на адвокатський запит представника позивача від 23 листопада 2021 року Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції листом від 08 грудня 2021 року № 1196аз/41/41/01-2021 повідомило, що згідно з розстановкою сил та засобів батальйону № 3 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, які збережені з 2016 року по теперішній час та підтверджують несення служби в нічний час співробітником Управління патрульної поліції в Харківській області ОСОБА_1 зібрана наступна інформація про несення позивачем служби в нічний час: листопад 2015 року 48 годин, грудень 2015 року 32 години, січень 2016 року 64 години, лютий 2016 року 24 години, березень 2016 року 64 години, квітень 2016 року 64 години, травень 2016 року 64 години, червень 2016 року 48 годин, липень 2016 року 24 години, серпень 2016 року 64 години, вересень 2016 року 32 години, жовтень 2016 року 16 годин, листопад 2016 року 32 години, грудень 2016 року 40 годин, січень 2017 року 64 години, лютий 2017 року 0 годин, березень 2017 року 48 годин, квітень 2017 року 56 годин, травень 2017 року 64 години, червень 2017 року 48 годин, липень 2017 року 16 годин, серпень 2017 року 64 години, вересень 2017 року 48 годин, жовтень 2017 року 64 години, листопад 2017 року 24 години, грудень 2017 року 56 годин, січень 2018 року 64 години, лютий 2018 року 40 годин.

Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції у відповіді на адвокатський запит зазначило, що чинними нормативно-правовими актами не передбачено зберігання графіка чергувань особовим складом, а тому надати копії графіків чергувань батальйону № 3 Управління патрульної поліції в Харківській області за вказаний період немає можливості.

Відповідно до п. 11 розділу ІІ Порядку та умов № 260 підставами для виконання службових обов`язків у нічний час є графіки нарядів та чергувань, затверджені наказами керівників підрозділів органів поліції.

Облік фактично відпрацьованого часу служби в нічний час для нарахування доплати здійснюється шляхом оформлення довідки обліку несення поліцейськими служби в нічний час за форою, визначеною в додатку 1 до цих Порядку та умов.

Поліцейським, що залучалися до служби в нічний час, виплата доплати за службу в нічний час за минулий місяць здійснюється одночасно з виплатою грошового забезпечення за поточний місяць.

З огляду на викладене Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції зазначило, що підстави для нарахування доплати за службу в нічний час за період з 07 листопада 2015 року по 28 лютого 2018 року відсутні.

На час розгляду справи докази нарахування та виплати ОСОБА_1 доплати за службу в нічний час за спірних період суду не надані.

Щодо нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення суд встановив такі обставини.

Розрахункові листи ОСОБА_1 свідчать, що в період з листопада 2015 року по жовтень 2017 року включно Департамент патрульної поліції не нараховував та не виплачував позивачеві індексацію грошового забезпечення.

Виплата індексації грошового забезпечення позивача проводилась починаючи з листопада 2017 року.

В листі від 08 грудня 2021 року № 1196аз/41/14-01-2021 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції зазначило, що грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 18 жовтня 2017 року № 782, якою внесені зміни до п. 2 Порядку № 1078.

Оскільки вказана постанова набрала чинності з 24 жовтня 2017 року виплата індексації грошового забезпечення здійснюється з листопада 2017 року, а тому підстави для виплати індексації за період з 07 листопада 2015 року по 31 жовтня 2017 року відсутні.

На час розгляду справи докази нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за спірний період суду не надані.

Будь-які інші докази щодо предмета доказування учасники справи не надали.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Висновки суду по суті позовних вимог.

Щодо вимог позивача в частині, яка стосується нарахування та виплати доплати за службу в нічний час суд зазначає таке.

Ч. 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади, їхні посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України від 02 липня 2015 року № 580-VІІІ «Про Національну поліцію» (далі Закон № 580) визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Відповідно до ч. ч. 1 та 3 ст. 59 Закону № 580 служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік і форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України.

Проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (ст. 60 Закону № 580).

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Закону № 580 поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання.

Абз. 1 п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» (далі постанова КМУ № 988) установлено, що грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Згідно з ч. 2 ст. 94 Закону № 580 порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

П. 2 постанови КМУ № 580 установлено, що порядок виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, затверджується Міністром внутрішніх справ.

П. 1 наказу Міністерства внутрішніх справ України від 06 квітня 2016 року № 206 «Про затвердження Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 квітня 2016 року за № 669/28799, відповідно до ст. 94 Закону № 580, постанови КМУ № 988 з метою впорядкування структури та умов грошового забезпечення поліцейських та курсантів вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських затверджені Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських (далі Порядок та умови № 260).

Відповідно до п. 2 наказу Міністерства внутрішніх справ України від 06 квітня 2016 року № 206 «Про затвердження Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських» цей наказ застосовується з дня офіційного опублікування та застосовується з дня набрання чинності Законом № 580.

Згідно з п. 3 розділу І Порядку та умов № 260 грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання.

До складу грошового забезпечення входять:

1) посадовий оклад;

2) оклад за спеціальним званням;

3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер);

4) премії;

5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до п. 4 Порядку та умов № 260 грошове забезпечення виплачується поліцейським, які призначені на штатні посади (зарахованих у розпорядження) в Національній поліції, та здобувачам ЗВО.

П. 6 розділу І Порядку та умов № 260 визначено, що підставою для виплати грошового забезпечення є наказ керівника (начальника) органу, закладу, установи Національної поліції (далі - орган поліції) про призначення на посаду поліцейського відповідно до номенклатури посад, наказ ректора ЗВО про зарахування на навчання або наказ про зарахування в розпорядження відповідного органу поліції та встановлення конкретного розміру окладів, надбавок, доплат.

Згідно з абз. 1 п. 7 розділу І Порядку та умов № 260 грошове забезпечення поліцейським виплачується за місцем проходження служби виключно в межах асигнувань, затверджених кошторисом органу поліції на грошове забезпечення.

Відповідно до п. 11 розділу І Порядку та умов № 260 грошове забезпечення, виплачене поліцейському несвоєчасно або в меншому розмірі, ніж належало, виплачується за весь період, протягом якого поліцейський мав на нього право, але не більше ніж за три роки, що передували зверненню за одержанням грошового забезпечення.

Виплата одноразових додаткових видів грошового забезпечення здійснюється, якщо звернення про їх отримання надійшли до закінчення трьох років з дня виникнення права на їх отримання.

Пп. 3 п. 5 постанови КМУ № 988 передбачає виплату поліцейським доплати за службу в нічний час у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину службу в нічний час.

Виплата доплати за службу в нічний час регламентована нормами п. 11 розділу ІІ Порядку та умов № 260.

Відповідно до п. 11 розділу ІІ Порядку та умов № 260 поліцейським, які виконують службові обов`язки в нічний час, виплачується доплата за службу в нічний час у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час.

Годинна ставка обчислюється шляхом ділення місячного посадового окладу на кількість годин фактичного часу служби з урахуванням норми тривалості службового часу за відповідний місяць при 40-годинному робочому тижні.

Службою в нічний час вважається виконання поліцейськими службових обов`язків у період з 22.00 до 06.00.

Поліцейським, які несуть службу в нічний час, надається перерва для відпочинку та харчування тривалістю не більше двох годин. Перерва для відпочинку і харчування не включається в службовий час.

Поліцейським добового наряду під час чергування почергово надаються перерви для вживання їжі та короткочасного відпочинку. Загальна тривалість такої перерви становить 4 години (2 години вдень і 2 години вночі) та не включається в службовий час.

Підставами для виконання службових обов`язків у нічний час є графіки нарядів та чергувань, затверджені наказами керівників підрозділів органів поліції.

Облік фактичного часу служби в нічний час для нарахування доплати здійснюється керівником підрозділу, у якому проходить службу поліцейський, шляхом оформлення довідки обліку несення поліцейськими служби в нічний час за формою, визначеною в додатку 1 до цього Порядку та умов, яка до 15 числа місяця, наступного після залучення поліцейських до несення служби в нічний час, подається до фінансового підрозділу.

Доплата за службу в нічний час не має постійного характеру та виплачується поліцейським, залучення яких до служби в нічний час, підтверджене вказаними вище документами, за минулий місяць одночасно з виплатою грошового забезпечення за поточний місяць.

Суд встановив, що в період з 07 листопада 2015 року по 28 лютого 2018 року ОСОБА_1 , який перебував на службі в Управлінні патрульної поліції в Харківської області Департаменту патрульної поліції, ніс службу в нічний час, а саме за листопад 2015 року 48 годин, грудень 2015 року 32 години, січень 2016 року 64 години, лютий 2016 року 24 години, березень 2016 року 64 години, квітень 2016 року 64 години, травень 2016 року 64 години, червень 2016 року 48 годин, липень 2016 року 24 години, серпень 2016 року 64 години, вересень 2016 року 32 години, жовтень 2016 року 16 годин, листопад 2016 року 32 години, грудень 2016 року 40 годин, січень 2017 року 64 години, лютий 2017 року 0 годин, березень 2017 року 48 годин, квітень 2017 року 56 годин, травень 2017 року 64 години, червень 2017 року 48 годин, липень 2017 року 16 годин, серпень 2017 року 64 години, вересень 2017 року 48 годин, жовтень 2017 року 64 години, листопад 2017 року 24 години, грудень 2017 року 56 годин, січень 2018 року 64 години, лютий 2018 року 40 годин.

Отже, ОСОБА_1 має право на отримання доплати за службу в нічний час за період з 07 листопада 2015 року по 28 лютого 2018 року, однак Департамент патрульної поліції цю доплату позивачеві не нараховував та не виплачував.

Департамент патрульної поліції не заперечує факт несення позивачем служби в нічний час, однак зазначає, що підстави для нарахування та виплати відповідної долати відсутні, оскільки Управління патрульної поліції в Харківській області в період з 07 листопада 2015 року по 28 лютого 2018 року не формувало довідки про несення поліцейськими служби в нічний час та не надавало їх до Департаменту патрульної поліції.

З цього приводу суд зазначає, що для вирішення питання про наявність у ОСОБА_1 права на отримання доплати, передбаченої пп. 3 п. 5 постанови КМУ № 988 та п. 11 розділу ІІ Порядку та умов № 260, визначальним є факт несення позивачем служби в нічний час, а не його документальне оформлення.

Позивач не може зазнавати негативних наслідків у вигляді позбавлення права на отримання доплати за службу в нічний час через невиконання (неналежного) виконання Управлінням патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції свого обов`язку щодо обліку служби поліцейських у нічний час та її оформлення відповідно до вимог п. 11 розділу ІІ Порядку та умов № 260; а також через неналежний контроль з боку відповідача за такою діяльністю свого підрозділу.

За цих обставин суд дійшов висновку, що бездіяльність Департаменту патрульної поліції, яка полягає у не нарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 доплати за службу у нічний час за період з 07 листопада 2015 року по 28 лютого 2018 року, підлягає визнанню протиправною.

При цьому суд відхиляє заперечення відповідача, які ґрунтуються на нормах п. 11 розділу І Порядку та умов № 260, відповідно до яких грошове забезпечення, виплачене поліцейському несвоєчасно або в меншому розмірі, ніж належало, виплачується за весь період, протягом якого поліцейський мав на нього право, але не більше ніж за три роки, що передували зверненню за одержанням грошового забезпечення.

Суд зазначає, що трирічний строк, передбачений п. 11 розділу І Порядку та умов № 260, не застосовується у разі реалізацією особи права на звернення до суду, оскільки відповідно до ст. 233 Кодексу законів про працю України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача в цій частині позовних вимог є зобов`язання Департаменту патрульної поліції нарахувати та виплатити ОСОБА_1 доплати за службу у нічний час за період з 07 листопада 2015 року по 28 лютого 2018 року відповідно до відпрацьованого ним нічного часу тривалістю 1 272 години, в тому числі за листопад 2015 року 48 годин, грудень 2015 року 32 години, січень 2016 року 64 години, лютий 2016 року 24 години, березень 2016 року 64 години, квітень 2016 року 64 години, травень 2016 року 64 години, червень 2016 року 48 годин, липень 2016 року 24 години, серпень 2016 року 64 години, вересень 2016 року 32 години, жовтень 2016 року 16 годин, листопад 2016 року 32 години, грудень 2016 року 40 годин, січень 2017 року 64 години, березень 2017 року 48 годин, квітень 2017 року 56 годин, травень 2017 року 64 години, червень 2017 року 48 годин, липень 2017 року 16 годин, серпень 2017 року 64 години, вересень 2017 року 48 годин, жовтень 2017 року 64 години, листопад 2017 року 24 години, грудень 2017 року 56 годин, січень 2018 року 64 години, лютий 2018 року 40 годин.

Щодо вимог позивача в частині, яка стосується індексації грошового забезпечення за період з 07 листопада 2015 року по 31 жовтня 2017 року включно, суд зауважує таке.

Ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 94 Закону № 580 визначено, що поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання.

Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до закону.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України від 03 липня 1991 року № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» (далі - Закон № 1282).

Згідно зі ст. 1 Закону № 1282 індексація грошових доходів населення це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Ч. ч. 1, 5 ст. 2 Закону № 1282 визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Ст. 4 Закону № 1282 передбачено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Ст. 18 Закону України від 05 жовтня 2000 року № 2017-ІІІ «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» (далі - Закон № 2017) визначено, що індексацію доходів населення, яка встановлюється для підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін, віднесено до державних соціальних гарантій, що, згідно зі ст. 19 цього Закону, є обов`язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Критерії виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції визначає Порядок виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 квітня 2016 року № 260 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29 квітня 2016 року за №669/28799; далі - Порядок № 260).

Відповідно до п. 3 Порядку №260 до складу грошового забезпечення поліцейського входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, що поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників визначає Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 (далі - Порядок № 1078, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно із п. 2 Порядку № 1078 (у редакції до 24 жовтня 2017 року) індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру:

- пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат, установлених законодавством), крім тих, які зазначені у пункті 3 цього Порядку;

- стипендії;

- оплата праці найманих працівників підприємств, установ, організацій у грошовому виразі, яка включає оплату праці за виконану роботу згідно з тарифними ставками (окладами) і відрядними розцінками, доплати, надбавки, премії, гарантійні та компенсаційні виплати, передбачені законодавством, а також інші компенсаційні виплати, що мають постійний характер;

- грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби;

- розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі;

- суми виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування (допомога по безробіттю, матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, щомісячна грошова сума, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим), щомісячна страхова виплата особам, які перебували на утриманні потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, страхова виплата дитині, яка народилась інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності);

- суми відшкодування шкоди, заподіяної працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18 жовтня 2017 року № 782, яка набрала чинності 24 жовтня 2017 року, внесено зміну до п. 2 Порядку № 1078, доповнивши абзац п`ятий після слова «військовослужбовців» словом «поліцейських».

Згідно із п. 6 Порядку № 1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню:

1) підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів;

2) підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету;

3) об`єднання громадян підвищують розміри оплати праці за рахунок власних коштів;

4) індексація пенсій, страхових виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, щомісячного довічного грошового утримання, що виплачується замість пенсії, інших видів соціальної допомоги провадиться відповідно за рахунок Пенсійного фонду, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування та коштів державного бюджету;

6) індексація стипендій особам, які навчаються, провадиться за рахунок джерел, з яких вони сплачуються;

7) індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, проводиться за рахунок коштів платника аліментів.

Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

В постанові від 21 січня 2021 року у справі № 160/35/20 Верховний Суд навів такі висновки:

«47. Аналізуючи правові норми Закону № 2017-ІІІ та Закону № 1282-ХІІ індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці. При цьому відповідно до вимог чинного законодавства України, проведення індексації, у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією), є обов`язком для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

[…]

49. Конституційний Суд України у рішенні від 15 жовтня 2013 року № 9-рп/2013 вказав, що індексація заробітної плати як складова належної працівникові заробітної плати спрямована на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

50. Верховний Суд наголошує, що, згідно зі статтями 18, 19 Закону № 2017-III, індексація є відповідною соціальною гарантією, оскільки це є виплата, що спрямована на забезпечення достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати. А тому, враховуючи, що частиною п`ятою статті 94 Закону №580-VIII, на момент виникнення спірних правовідносин, було встановлено, що грошове забезпечення поліцейських підлягає індексації, є обґрунтованим висновок судів попередніх інстанцій щодо наявності протиправної бездіяльності Управління щодо нездійснення нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 31 серпня 2017 року.

51. Доводи відповідача щодо відсутності правових підстав для нарахування спірної індексації до 24 жовтня 2017 року, тобто до внесення змін до Порядку № 1078, є необґрунтованими, оскільки Законом № 580-VIII має вищу юридичну силу ніж Порядок № 1078».

Застосувавши наведені вище правові норми до спірних правовідносин та враховуючи висновок Верховного Суду, викладений в постанові від 21 січня 2021 року у справі № 160/35/20, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 має право на індексацію грошового забезпечення за період з 07 листопада 2015 року по 31 жовтня 2017 року включно.

Таким чином, бездіяльність Департаменту патрульної поліції, яка полягає у не нарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 07 листопада 2015 року по 31 жовтня 2017 року включно, підлягає визнанню протиправною.

З огляду на встановлені фактичні обставини та норми права, які регулюють спірні правовідносини, а також виходячи з положень ч. 2 ст. 9 КАС, суд дійшов висновку, що належним та ефективним способом відновлення порушеного права позивача є покладання на Департамент патрульної поліції обов`язку нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 07 листопада 2015 року по 31 жовтня 2017 року включно.

Застосування саме такого способу захисту порушеного права відповідає висновку Верховного Суду, наведеному в постанові від 17 вересня 2020 року у справі № 420/1207/19.

У цій справі Верховний Суд підтвердив правильність висновків суду апеляційної інстанції, що здійснення розрахунку суми індексації належить до компетенції відповідача як роботодавця. Завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішення, а тому належним способом захисту прав позивача у даному випадку є зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за спірний період, а не стягнення визначеної суми заборгованості.

Щодо позовних вимог в частині компенсації втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків його виплати, суд зазначає таке.

Ст. 34 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР «Про оплату праці» передбачено, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

З 01 січня 2001 року набрав чинності Закон України від 19 жовтня 2000 року № 2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» (далі Закон № 2050).

Відповідно до ст. 1 Закону № 2050 підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону № 2050 компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Ч. 2 ст. 2 Закону № 2050 визначено, що під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, в тому числі заробітна плата (грошове забезпечення).

Відповідно до ст. 3 Закону № 2050 сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Згідно з ст. 4 Закону № 2050 виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Ст. 5 Закону № 2050 установлено, що своєчасно не отриманий з вини громадянина доход компенсації не підлягає.

Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159 (далі Порядок № 159).

Згідно з п. 1 Порядку № 159 дія цього Порядку поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Відповідно до п. 2 Порядку № 159 компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року.

П. 3 Порядку № 159 визначено, що компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, зокрема, заробітна плата (грошове забезпечення).

За правилами, наведеними у п. 4 Порядку № 159, сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом.

Відповідно до п. 5 Порядку № 159 сума компенсації виплачується громадянам у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Норми Закону № 2050 та Порядку № 159 суд застосовує до спірних правовідносин з урахуванням висновків Верховного Суду.

Так, в постанові від 21 січня 2021 року у справі № 160/35/20 Верховний Суд зазначив:

«[…]

59. Отже, особа набуває право на компенсацію у разі неотримання грошового доходу, право на яке не оспорюється, а розмір такої компенсації залежить від розміру невчасно виплаченого доходу.

60. У даній справі позивач звернувся для захисту права на індексацію свого грошового забезпечення у відповідний період, оскільки відповідач це право не визнавав.

61. Відповідно до законодавчого визначення індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій, спрямованою на підтримання купівельної спроможності населення України шляхом підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. При цьому проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

62. Враховуючи, що індексації підлягають всі грошові доходи населення, які не мають разового характеру, колегія суддів дійшла висновку, що механізм індексації має універсальний характер. У свою чергу, правове регулювання виплати індексації визначає умови (коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації), з настанням яких виникає право на щомісячне отримання суми індексації у структурі заробітної плати (грошового забезпечення) до настання обставин (підвищення тарифних ставок, окладів), за яких виплата розрахованої суми індексації припиняється до повторного настання обставин, які обумовлюють повторне виникнення права на отримання індексації.

63. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30 квітня 2020 року у справі № 140/2006/19.

64. Отже, нарахування індексації не є безумовним, а виникає у випадку, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації.

65. Враховуючи, що у цій справі встановлювалось право особи на нарахування та виплату спірної грошової суми, яка визначена не була, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку, що позовна вимога про нарахування та виплату компенсації за невчасно виплачену індексацію заявлена передчасно, відносно майбутніх правовідносин та подій, котрі ще не склались (Управління не здійснило обчислення розміру індексації за спірний період), отже задоволенню не підлягає.

66. Є необґрунтованими посилання судів попередніх інстанцій, при задоволенні позовних вимог в частині компенсації, на правові висновки, викладені в постанові Верховного Суду України від 11 липня 2017 року у справі № 2а-1102/09/2670, в постановах Верховного Суду від 18 липня 2018 року у справі № 185/515/16-а (2-а/185/5/17), від 14 травня 2020 року у справі № 816/379/16, оскільки спірні правовідносини у цих справах виникли за інших фактичних обставин, а саме щодо виплат, стосовно яких відсутній спір про право на них (пенсійні виплати, заробітна плата, виплата заробітної плати за рішенням суду).

67. Також посилання Управління (в контексті відсутності права у позивача на спірну компенсацію) в касаційній скарзі на правові висновки Верховного Суду, викладені в постановах від 20 лютого 2018 року у справі №522/5664/17, від 27 липня 2018 року у справі №815/459/18, від 22 листопада 2018 року у справі №522/1404/17 є необґрунтованими, оскільки у вказаних справах правовідносини виникли у зв`язку із компенсацією доходів внаслідок порушення строків виплати суми недоотриманих пенсійних виплат за рішенням суду.

[…]».

Суд встановив, що доплата за службу у нічний час та індексація грошового забезпечення за спірні періоди позивачу не нараховані та не виплачені.

За цих обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 щодо нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати не підлягають задоволенню як такі, що заявлені передчасно.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню частково.

Щодо строку звернення до суду.

Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 122 КАС позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 5 ст. 122 КАС для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Водночас відповідно до ст. 233 Кодексу законів про працю України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

В рішенні від 15 жовтня 2013 року № 8-рп/2013 у справі № 1-13/2013 Конституційний Суд України зазначив, що поняття «заробітна плата» і «оплата праці», які використано у законах, що регулюють трудові правовідносини, є рівнозначними в аспекті наявності у сторін, які перебувають у трудових відносинах, прав і обов`язків щодо оплати праці, умов їх реалізації та наслідків, що мають настати у разі невиконання цих обов`язків, а також дійшов висновку, що під заробітною платою, що належить працівникові, необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, установлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат.

Спірні правовідносини виникли щодо нарахування та виплати позивачу доплати за службу в нічний час, яка є складовою грошового забезпечення, а також індексації грошового забезпечення.

Як наслідок, реалізувати своє право на звернення до суду з цим позовом ОСОБА_1 міг без обмеження будь-яким строком.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору (ч. 3 ст. 139 КАС).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 6 КАС учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі ст. 132 КАС судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Ч. ч. 1-3 ст. 134 КАС передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Положення ч. ч. 1 та 2 ст. 134 КАС відповідають п. 14 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам «Щодо шляхів полегшення доступу до правосуддя» № R (81) 7 який передбачає, що за винятком особливих обставин, сторона, що виграла справу, повинна в принципі отримувати від сторони, що програла відшкодування зборів і витрат, включаючи гонорари адвокатів, які вона обґрунтовано понесла у зв`язку з розглядом.

Відповідно до ч. 3 ст. 134 КАС розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Згідно з ч. ч. 4, 5 ст. 134 КАС для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Аналіз положень ст. 134 КАС зумовлює висновок, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Ч. 9 ст. 139 КАС передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Аналіз наведених вище положень КАС дає підстави для висновку, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 15 березня 2019 року по справі № 826/7778/17.

В постанові від 24 січня 2019 року у справі № 910/15944/17 Верховний Суд зауважив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Відповідно до ч. 6 ст. 134 КАС у разі недотримання вимог ч. 5 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, про що свідчить зміст ч. 7 ст. 134 КАС.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VІ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі Закон № 5076) договір про надання правової допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до ст. 19 Закону № 5076 видами адвокатської діяльності серед іншого є: 1) надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; 2) складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; 6) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами; 7) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб, держави, органів державної влади, органів місцевого самоврядування в іноземних, міжнародних судових органах, якщо інше не встановлено законодавством іноземних держав, статутними документами міжнародних судових органів та інших міжнародних організацій або міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Таким чином, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.

Представництво вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Відповідно до ст. 30 Закону № 5076 гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

При цьому, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону № 5076.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04, п. 269).

23 листопада 2021 року адвокатське об`єднання «Коссе, Гончар та партнери» та ОСОБА_1 уклали договір про надання правової допомоги (далі Договір).

Відповідно до п. 1 Договору адвокатське об`єднання надає правову допомогу клієнту з приводу захисту законних прав та інтересів клієнта, представництва у цивільному, кримінальному та адміністративному судочинстві, представництва інтересів у всіх без винятку державних, громадських та інших установах і організаціях, незалежно від їх підпорядкування та форм власності, в органах виконавчої влади та управління (в т. ч. органах Державної виконавчої служби України, служби у справах дітей), в місцевих судах, апеляційних судах, вищих спеціалізованих судах, у Верховному Суді, в Європейському суді з прав людини, ООН, ОБСЄ, в органах Міністерства юстиції, в органах досудового розслідування (слідства), у тому числі в органах Служби безпеки України, прокуратури, з правом отримання інформації, у тому числі конфіденційної інформації, а також оригіналів документів.

Згідно з п. 3 Договору вартість послуг за цим договором з розрахунку 1 година роботи адвоката коштує 500,00 грн:

3.1 первинна консультація клієнта 1 година 500,00 грн;

3.2 підготовка та подання адвокатського запиту 1 година 500,00 грн;

3.3 аналіз судової практики 2 години 1 000,00 грн;

3.4 підготовка та подання позовної заяви 4 години 2 000,00 грн;

3.5 разом вартість послуг за цим договором складає 4 000,00 грн.

Згідно з актом надання послуг професійної правничої допомоги від 15 грудня 2021 року на підставі договору від 23 листопада 2021 року адвокатське об`єднання «Коссе, Гончар та партнери» надало ОСОБА_1 послуги професійної правничої допомоги із надання консультацій та підготовки адміністративного позову до Департаменту патрульної поліції про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання нарахувати та виплатити доплату за службу у нічний час, суму індексації грошового забезпечення та компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму 4 000,00 грн, в тому числі:

первинна консультація клієнта 1 година 500,00 грн;

підготовка та подання адвокатського запиту 1 година 500,00 грн;

аналіз судової практики 2 години 1 000,00 грн;

підготовка та подання адміністративного позову 4 години 2 000,00 грн.

Як свідчить квитанція від 07 січня 2022 року № 0.4.1, ОСОБА_1 сплатив адвокатському об`єднанню «Коссе, Гончар та партнери» 4 000,00 грн за адвокатські послуги згідно з договором від 23 листопада 2021 року.

10 січня 2022 року на підставі договору про надання правової допомоги від 23 листопада 2021 року адвокатське об`єднання «Коссе, Гончар та партнери» видало адвокату Коссе Є.К. (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 2198 від 28 лютого 2018 року, видане Радою адвокатів Харківської області на підставі рішення від 28 лютого 2018 року № 14) ордер на надання правничої (правової) допомоги серії АХ № 1071308 ОСОБА_1 в Харківському окружному адміністративному суді.

Департамент патрульної поліції доводив, що витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4 000,00 грн є необґрунтованими та явно завищеними.

Відповідач зазначає, що справа за позовом ОСОБА_1 є справою незначної складності та розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

У спірних правовідносинах сформована однозначна правова позиція щодо застосування норм права, яка викладена у численних судових рішеннях, а тому для формування правової позиці та складання позовної заяви адвокату не було необхідно докладати значних зусиль.

Відповідач наголошував, що представник позивача неодноразово звертався до Харківського окружного адміністративного суду з позовами в інтересах інших патрульних поліцейських (справи №№ 520/17228/21, 520/12298/21, 520/8811/21, 520/8862/21, 520/8860/21, 520/8812/21, 520/10552/21,520/11105/21) з предметом та підставами, аналогічними тим, що наведені у позовній заяві ОСОБА_1 .

У зв`язку з цим відповідача вважає, що часові витрати адвоката на аналіз судової практики адвокатом впродовж та підготовку і подання позовної заяви явно завищені, оскільки заміна в позовній заяві виключно анкетних даних позивачів та строку їх служби в Управлінні патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції об`єктивно не може займати 4 години на підготовку позовної заяви та аналіз судової практики тривалістю 3 години.

Крім того, відповідача вказував на відсутність зв`язку між діями адвоката щодо надання консультації позивачу та розглядом цієї справи.

На цих підставах відповідач стверджував, що надані адвокатським об`єднанням «Коссе, Гончар та партнери» послуги не можуть вважатися неминучими та такими, що пов`язані та виплинули на розгляд цієї справи.

Суд зазначає, що позивач підтвердив належними та допустимими доказами факт понесення ним витрат на професійну правничу допомогу в сумі 4 000,00 грн.

Разом з цим суд зауважує, що для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок іншої сторони має бути встановлено, що за обставин справи такі витрати були необхідними, а розмір є розумний та виправданий. Тобто, суд зобов`язаний оцінити не лише те, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою.

При цьому суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірними у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Ряд наданих позивачу послуг, які як консультація клієнта та аналіз судової практики є складовою послуг з представництва, під час якого здійснюється формування правової позиції позивача при підготовці адміністративного позову.

Суд вважає слушними зауваження Департаменту патрульної поліції про те, що адвокатське об`єднання «Коссе, Гончар та партнери» впродовж 2021 року надавало аналогічні послуги професійної правничої допомоги щонайменше ще 8 патрульним поліцейським Управління патрульної поліції в Харківській області.

Наявні в Єдиному державному реєстрі судових рішень процесуальні документи в адміністративних справах №№ 520/17228/21, 520/12298/21, 520/8811/21, 520/8862/21, 520/8860/21, 520/8812/21, 520/10552/21, 520/11105/21, свідчать, що предмет та підстави позову в усіх цих справах, аналогічні предмету та підставам позову ОСОБА_1 .

Отже, суд вважає обґрунтованими доводи відповідача, що часові витрати адвокатського об`єднання на аналіз судової практики (2 години) та підготовку і подання позовної заяви (4 години) під час надання правничої допомоги ОСОБА_1 є завищеними та не відповідають критерію розумності.

Оцінивши відповідність витрат на професійну правничу допомогу на відповідність критеріям, наведеним у ч. 5 ст. 134 КАС, суд дійшов висновку, що сплачена позивачем сума витрат на професійну правничу допомогу 4 000,00 грн не є співмірною зі складністю справи та обсягом наданих адвокатським об`єднанням послуг, а тому витрати на професійну правничу допомогу в даному випаду є необґрунтованими та завищеними.

Крім того, суд зазначає, що ОСОБА_1 звернувся до суду з трьома немайновими вимогами: 1) щодо нарахування та виплати доплати за службу у нічний час, 2) щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення та 3) щодо компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині доплати за службу у нічний час та індексації грошового забезпечення. У задоволенні позовних вимог в частині компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати відмовив.

Таким чином, судом задоволено 2/3 від первинно заявлених позовних вимог.

За цих обставин суд дійшов висновку, що на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягають присудженню судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1 000,00 грн.

Вказана сума відшкодування визначена судом на підставі критеріїв, наведених у ч. 5 ст. 134 КАС, та пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Докази понесення сторонами інших судових витрат суду не надані.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 244, 245, 246, 250, 251, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 ) до Департаменту патрульної поліції (ідентифікаційний код: 40108646, місцезнаходження: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, буд. 3) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції, яка полягає у не нарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 доплати за службу у нічний час за період з 07 листопада 2015 року по 28 лютого 2018 року включно.

3. Зобов`язати Департамент патрульної поліції нарахувати та виплатити ОСОБА_1 доплату за службу у нічний час за період з 07 листопада 2015 року по 28 лютого 2018 року включно відповідно до відпрацьованого ним нічного часу тривалістю 1 272 години, в тому числі за листопад 2015 року 48 годин, грудень 2015 року 32 години, січень 2016 року 64 години, лютий 2016 року 24 години, березень 2016 року 64 години, квітень 2016 року 64 години, травень 2016 року 64 години, червень 2016 року 48 годин, липень 2016 року 24 години, серпень 2016 року 64 години, вересень 2016 року 32 години, жовтень 2016 року 16 годин, листопад 2016 року 32 години, грудень 2016 року 40 годин, січень 2017 року 64 години, березень 2017 року 48 годин, квітень 2017 року 56 годин, травень 2017 року 64 години, червень 2017 року 48 годин, липень 2017 року 16 годин, серпень 2017 року 64 години, вересень 2017 року 48 годин, жовтень 2017 року 64 години, листопад 2017 року 24 години, грудень 2017 року 56 годин, січень 2018 року 64 години, лютий 2018 року 40 годин.

4. Визнати протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції, яка полягає у не нарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 07 листопада 2015 року по 31 жовтня 2017 року включно.

5. Зобов`язати Департамент патрульної поліції нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 07 листопада 2015 року по 31 жовтня 2017 року включно.

6. В іншій частині позовних вимог відмовити.

7. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1 000 (одна тисяча) гривень 00 копійок.

8. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

9. Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

10. Повне судове рішення складено 09 серпня 2022 року.

Суддя Т.О. Кравченко