Справа № 260/2030/22
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2022 рокуЛьвівСправа № 260/2030/22 пров. № А/857/9468/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача: Гінди О.М.,

суддів: Ніколіна В.В., Пліша М.А.,

за участю секретаря судових засідань - Юрченко М.М.,

розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 13 червня 2022 року про відмову у вжитті заходів забезпечення адміністративного позову (головуючий суддя: Калинич Я.М., місце ухвалення - м. Ужгород) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 в особі командира НОМЕР_2 окремої бригади територіальної оборони полковника ОСОБА_4, військової частини НОМЕР_3 в особі командира військової частини НОМЕР_3 підполковника ОСОБА_5 про визнання протиправним та скасування наказів, -

встановив:

ОСОБА_1 , 10.06.2022 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати окремі положення наказу командира НОМЕР_2 окремої бригади територіальної оборони № 27-РС від 06.06.2022 ВЧ НОМЕР_1 щодо призначення ОСОБА_2 на посаду водія стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти ВЧ НОМЕР_4.

- визнати протиправним та скасувати наказ окремі положення наказу № 99 від 09.06.2022, виданого командиром ВЧ НОМЕР_3, на підставі наказу від 06.06.2022 № 27-РС, а саме в частині призначення ОСОБА_1 на посаду водія стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти ВЧ НОМЕР_4.

- визнати протиправним та скасувати припис від 09.06.2022 виданий командиром ВЧ НОМЕР_3 щодо пропонування ОСОБА_1 вибути до ВЧ НОМЕР_4 для подальшого проходження служби.

Одночасно з позовною заявою подано заяву про забезпечення позову, в якій просить забезпечити позов шляхом: зупинення дії окремого положення наказу командира НОМЕР_2 окремої бригади територіальної оборони № 27-РС від 06.06.2022 ВЧ НОМЕР_1 щодо призначення ОСОБА_1 на посаду водія стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти ВЧ НОМЕР_4 та зупинення дії окремих положень наказу № 99 від 09.06.2022, виданого командиром ВЧ НОМЕР_3, на підставі наказу від 06.06.2022 № 27-РС, а саме в частині призначення ОСОБА_1 на посаду водія стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти ВЧ НОМЕР_4; зупини дію припису від 09.06.2022; заборонити командуванню ВЧ НОМЕР_4 та ВЧ НОМЕР_3 видавати накази про переміщення, направлення відрядження ОСОБА_1 з постійної дислокації військової частини ВЧ НОМЕР_3 до набрання чинності рішення суду.

Обґрунтовує вказану заяву тим, що у разі не зупинення дії оскаржуваних наказів, припису, заборони командуванню ВЧ НОМЕР_4 та ВЧ НОМЕР_3 видавати накази про переміщення, направлення відрядження ОСОБА_1 з постійної дислокації військової частини ВЧ НОМЕР_3, буде унеможливлений ефективний захист його прав та інтересів.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 13 червня 2022 у задоволенні заяви відмовлено.

Із цією ухвалою суду першої інстанції не погодився позивач та оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає, що така постановлена з порушенням норм процесуального права, є необґрунтованою, а тому просить її скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення заяви про забезпечення позову.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги апелянт покликається на аналогічні підстави викладені в заяві.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, хоча належним чином були повідомлені про його дату, час та місце.

У відповідності до ч. 4 ст. 229 і ч. 2 ст. 313 КАС України неявка сторін належним чином повідомлених про дату, час, місце розгляду справи не перешкоджає апеляційному розгляду справи і такий проведено у їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволеною бути не може з таких мотивів.

Відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що зупинення дії оскаржуваних позивачем наказів, припису фактично спрямоване на вирішення спору по суті, а тому задоволення заяви позивача про забезпечення позову у цьому випадку є неможливим, оскільки це суперечить інституту забезпечення адміністративного позову.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Положеннями ч. 1 ст. 151 КАС України визначено, що позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 151 КАС України, суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи до забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав осіб, що не є учасниками цього судового процесу. Суди не вправі вживати такі заходи до забезпечення позову, які є фактично рівнозначними задоволенню позовних вимог.

Крім того, в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав будуть значними.

Отже, обов`язковою умовою застосування заходів забезпечення позову є наявність хоча б однієї з таких обставин:

очевидність небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі;

доведення позивачем того, що захист його прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат;

очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Також, при розгляді клопотання про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову суд повинен дати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з врахуванням: розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу; наявності зв`язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення позову забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі його задоволення; імовірності виникнення утруднень під час виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; наявності зв`язку із вжиттям заходів запобігти порушенню прав та інтересів інших осіб, в тому числі, й осіб, які не приймають участь у розгляді справи.

Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 826/8556/17, від 25 квітня 2019 року у справі № 826/10936/18, від 28 січня 2021 у справі № ЗД/460/11/20.

Аналізуючи наведені норми права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій, рішень суб`єкта владних повноважень.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що предметом розгляду у цій справі є оскарження позивачем окремих положень наказу командира НОМЕР_2 окремої бригади територіальної оборони № 27-РС від 06.06.2022 ВЧ НОМЕР_1 щодо призначення ОСОБА_1 на посаду водія стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти ВЧ НОМЕР_4; окремих положень наказу № 99 від 09.06.2022, виданого командиром ВЧ НОМЕР_3, на підставі наказу від 06.06.2022 № 27-РС, а саме в частині призначення ОСОБА_1 на посаду водія стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти ВЧ НОМЕР_4; припису від 09.06.2022 виданий командиром ВЧ НОМЕР_3 щодо пропонування ОСОБА_3 вибути до ВЧ НОМЕР_4 для подальшого проходження служби.

Однак, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що в заяві та в апеляційній скарзі не наведено доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову можуть істотно ускладнити ефективність захисту і унеможливити поновлення порушених прав позивача у випадку не забезпечення позову.

Крім цього, на думку суду апеляційної інстанції, що вжиття заходів забезпечення позову у запропонований позивачем спосіб, фактично вирішує спір по суті, що суперечить меті застосування статті 150 КАС України, оскільки перевірка протиправності наказів та припису можлива лише в ході з`ясування усіх фактичних обставин справи при розгляді її по суті, а також оцінки належності, допустимості і достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку доказів у їх сукупності.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що у задоволенні заяви про забезпечення позову необхідно відмовити, оскільки у такій не наведено підстав та не надано жодних доказів існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам товариства до ухвалення рішення у цій адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також щодо наявності очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності оскаржуваних наказів та припису.

Також, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що ч. 3 ст. 151 КАС України доповнено пунктом 10 згідно із Законом № 2359-IX від 08.07.2022, відповідно до якого не допускається забезпечення позову шляхом зупинення наказу або розпорядження командира (начальника), відданого військовослужбовцю в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці.

Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_1 не спростовує правильність доводів, яким мотивовано судове рішення, зводиться по суті до переоцінки проаналізованих судом доказів та не дає підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права, тому відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, ухвалу суду без змін.

Керуючись ст. ст. 150, 151, 313, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд -

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 13 червня 2022 року про відмову у вжитті заходів забезпечення адміністративного позову у справі № 260/2030/22 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. М. Гінда
судді В. В. Ніколін
М. А. Пліш
Повне судове рішення складено 11.08.2022.