Справа № 620/3748/20
Суддя: Аліменко Володимир Олександрович
Дата ухвалення: 2022-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/3748/20 Суддя (судді) першої інстанції: Тихоненко О.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2022 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Аліменка В.О.,

суддів Кучми А.Ю., Лічевецького І.О.

за участю секретаря Мельник К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Городнянської міської ради Городнянського району Чернігівської області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2021 р. у справі за адміністративним позовом керівника Чернігівської окружної прокуратури Чернігівської області в інтересах держави до Городнянської міської ради Городнянського району Чернігівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Росія" про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А:

Керівник Чернігівської окружної прокуратури Чернігівської області в інтересах держави звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Городнянської міської ради Городнянського району Чернігівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю Росія про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невжиття заходів по оформленню права власності на об`єкти інженерної інфраструктури меліоративної системи «Тимошково», яка знаходиться на території Городнянської об`єднаної територіальної громади та зобов`язання відповідача прийняти у власність та оформити право комунальної власності на об`єкти інженерної інфраструктури меліоративної системи Тимошково, шляхом прийняття рішення на сесії міської ради.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивачем в порядку ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» вивчено інформацію щодо стану додержання вимог законодавства з питань збереження майна інженерної інфраструктури водних об`єктів на території Городнянського району та встановлено, що упродовж 1976-1978 років, з метою підвищення ефективності використання перезволожених сільськогосподарських угідь в радгоспі «Росія» Городнянського району Чернігівської області, побудована та введена в експлуатацію внутрішньогосподарська осушувально-зволожена система «Тимошково».

У 1982-1985 роках у склад системи побудоване водосховище «Черемошне», площею водного дзеркала 140 га та об`ємом 2560 тис. м3. Зі зміною форми власності основні фонди, у тому числі і водосховище, перейшли на баланс СТОВ «Росія», яке наразі знаходиться в стадії ліквідації, тому догляд та ремонт об`єктів інженерної інфраструктури внутрішньогосподарської меліоративної системи «Тимошково» належним чином не здійснюється.

В разі виникнення надзвичайної ситуації місту Городня та прилеглим селам може загрожувати техногенна небезпека. В свою чергу у зв`язку із реалізацією реформи децентралізації влади і відповідно до ч. 3 ст. 8 Закону України «Про добровільне об`єднання територіальних громад», об`єднана територіальна громада є правонаступником всього майна, прав та обов`язків територіальних громад, що об`єдналися, з дня набуття повноважень сільською, селищною, міською радою, обраною такою об`єднаною територіальною громадою.

Рішенням Городнянської міської ради від 04.09.2017 на території Городнянського району створено Городнянську об`єднану територіальну громаду, шляхом об`єднання Городнянської міської ради та Бутівської, Гніздищенської, Дроздовицької, Конотопської, Кузничівської, Моложавської, Мощенської, Пекурівської, Поліської, Сеньківської, Смичинської, Солонівської, Хотівлянської, Хрипівської сільських рад Городнянського району. Однак заходи щодо набуття права власності на меліоративну систему «Тимошково», Городнянською міською радою не вжито, чим допущено протиправну бездіяльність.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2021 р. позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Городнянської міської ради Городнянського району Чернігівської області щодо невжиття заходів по оформленню права власності на об`єкти інженерної інфраструктури меліоративної системи "Тимошково", яка знаходиться на території Городнянської об`єднаної територіальної громади.

Зобов`язано Городнянську міську раду Городнянського району Чернігівської області прийняти у власність та оформити право комунальної власності на об`єкти інженерної інфраструктури меліоративної системи "Тимошково", шляхом прийняття рішення на сесії міської ради.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому вказано про безпідставність доводів апеляційної скарги, відсутність підстав для її задоволення та відсутність підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Крім того до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшли пояснення від Ліквідатора СТОВ «Росія» в яких він зазначає, що з метою підвищення ефективності використання перезволожених сільськогосподарських угідь в радгоспі «Росія» Городнянського району Чернігівської області, на початку 80-х років була побудована та введена в експлуатацію внутрішньогосподарська осушувально-зволожена система «Тимошково». У 1982-1985 роках у склад системи побудоване водосховище «Черемошне».

Зі зміною форми власності основні фонди, у тому числі і водосховище, перейшли на баланс СТОВ «Росія», яке наразі знаходиться в стадії ліквідації, тому догляд та ремонт об`єктів інженерної інфраструктури внутрішньогосподарської меліоративної системи «Тимошково» здійснювати неможливо. У разі виникнення надзвичайної ситуації місту Городня та прилеглим селам може загрожувати техногенна небезпека.

На об`єкті інженерної інфраструктури внутрішньогосподарської меліоративної системи «Тимошково» знаходяться гідротехнічні споруди, які через відсутність добросовісного власника та належний догляд наразі перебувають у незадовільному стані.

Вказані гідротехнічні споруди, які тривалий час перебували у користуванні СТОВ «Росія» (більше 11 років перебуває у процесі припинення) до ліквідаційної маси не включалися, у ліквідаційному балансі відсутні.

Оскільки внутрішньогосподарська меліоративна система «Тимошково» забезпечує подачу, розподіл та відведення води на землях Городнянської територіальної громади і є життєво необхідною системою для населення ОТГ, Ліквідатор СТОВ «Росія» зазначає, що оформлення права комунальної власності і подальше утримання системи за рахунок коштів місцевого бюджету наразі єдиний можливий вихід у даній ситуації та з огляду на викладене, просить суд залишити в силі рішення Чернігівський окружного адміністративного суду від 19.04.2021 у справі № 620/3748/20.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом першої інстанції, Менською місцевою прокуратурою в порядку ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» вивчено інформацію щодо стану додержання вимог законодавства з питань збереження майна інженерної інфраструктури водних об`єктів на території Городнянського району.

Встановлено, що впродовж 1976-1978 років, з метою підвищення ефективності використання перезволожених сільськогосподарських угідь в радгоспі «Росія» Городнянського району Чернігівської області, побудована та введена в експлуатацію внутрішньогосподарська осушувально-зволожена система «Тимошково». У 1982-1985 роках у склад системи побудоване водосховище «Черемошне», площею водного дзеркала 140 га та об`ємом 2560 тис. м3.

Зі зміною форми власності основні фонди, у тому числі і водосховище, перейшли на баланс СТОВ «Росія», яке наразі знаходиться в стадії ліквідації, тому догляд та ремонт об`єктів інженерної інфраструктури внутрішньогосподарської меліоративної системи «Тимошково» належним чином не здійснюється. В разі виникнення надзвичайної ситуації місту Городня та прилеглим селам може загрожувати техногенна небезпека.

На об`єкті інженерної інфраструктури внутрішньогосподарської меліоративної системи «Тимошково» знаходяться гідротехнічні споруди, а саме: земляна гребля водосховища, водоскидна споруда греблі (баштовий водоскид), канал провідний К-1, ПК0+00-ПК32+10, протяжністю 3210 м, шлюз регулятор РТК-2-150, К-1, ПК18+90 та трубчатий переїзд ТП-80, на ложбині, ПКО+75, що підтверджується актом обстеження водного об`єкту та гідротехнічних споруд від 18.05.2020, складеного спеціалістами Деснянського БУВР.

Технічний стан гідротехнічних споруд, які розташовано на території Городнянської об`єднаної територіальної громади, згідно вказаного Акту не задовільний, а саме: встановлено просідання верхового укосу греблі, руйнування плит кріплення, шахтний водоскид знаходиться в аварійному стані, бетонні стінки шахти мають отвори, тріщини, металоконструкції деформовані, внаслідок корозії експлуатаційний місток зруйнований, канал замулений, заріс чагарниковою рослинністю, з/б конструкції мають тріщини, вибоїни, просідання та пробоїни проїжджаючої частини, відсутня запірно-регулююча арматура, крім того, з/б конструкції мають тріщини, вибоїни, просідання та пробоїни проїжджої частини.

Власник (балансоутримувач) вказаних гідротехнічних споруд згідно наявної документації, у тому числі акту прийому в експлуатацію державною приймальною комісією закінченого будівництвом частини осушувальної системи в урочищі «Тимошково» Городнянського району, акту інвентаризації майна є СТОВ «Росія», яке на даний час (близько 11 років) перебуває у процесі припинення.

В зв`язку з бездіяльністю органу місцевого самоврядування, яка полягає у невжитті заходів по оформленню права власності на гідротехнічні споруди, що знаходяться на водосховищі «Черемошне» на території Городнянської об`єднаної територіальної громади Чернігівської області та відсутністю органу, уповноваженого державою звертатися до суду з позовами з цього питання, керівник Чернігівської окружної прокуратури Чернігівської області в інтересах держави звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку матеріалам та обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Статтею 1 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII від 14.10.2014 року (далі - Закон України «Про прокуратуру») визначено, що прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту прав свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави.

Частиною 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч.ч. 3, 4, 5 ст. 53 КАС України, прокурор у визначених законом випадках звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, вступає за своєю ініціативою у справу, провадження по якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві в і такому разі набуває статусу позивача.

Конституційний Суд України в рішенні від 08.04.1999 року №3-рп/99 зазначив, що оскільки «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося, чи може відбутися порушення матеріальних або з інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Статтею 10 Водного кодексу України передбачено, що до відання сільських, селищних, міських та районних у містах рад у галузі регулювання водних відносин на їх території належить:

1) здійснення заходів щодо раціонального використання і охорони вод та відтворення водних ресурсів;

2) контроль за використанням і охороною вод та відтворенням водних ресурсів;

3) встановлення правил загального користування водними об`єктами в порядку, визначеному статтею 47 цього Кодексу;

4) обмеження, тимчасова заборона (зупинення) діяльності підприємств та інших об`єктів в разі порушення ними вимог водного законодавства в межах своєї компетенції;

5) організація роботи, пов`язаної з ліквідацією наслідків аварій та стихійного лиха, погіршенням якості вод або їх шкідливою дією, залучення у встановленому порядку до цієї роботи підприємств, установ і організацій;

6) організація інформування населення про стан водних об`єктів, а також про надзвичайні екологічні ситуації, які можуть негативно вплинути на здоров`я людей, та про заходи, що вживаються для поліпшення стану вод;

7) вирішення інших питань у галузі регулювання водних відносин у межах своєї компетенції.

Пунктом 2 частини 1 ст. 81 Водного кодексу України передбачено, що до комплексу заходів щодо збереження водності річок і охорони їх від забруднення належить створення спеціалізованих служб по догляду за річками, прибережними захисними смугами, гідротехнічними спорудами та підтримання їх у належному стані.

Відповідно до вимог ст.87 Водного кодексу України, для створення сприятливого режиму водних об`єктів, попередження їх забруднення, засмічення і вичерпання, знищення навколоводних рослин і тварин, а також зменшення коливань стоку вздовж річок, морів та навколо озер, водосховищ і інших водойм встановлюються водоохоронні зони.

Контроль за створенням водоохоронних зон і прибережних захисних смуг, а також за додержанням режиму використання їх територій здійснюється виконавчими комітетами сільських, селищних, міських рад і центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Статтею 51 Водного кодексу України передбачено, що у договорі оренди водного об`єкта визначаються зобов`язання щодо здійснення заходів з охорони та поліпшення екологічного стану водного об`єкта, експлуатації водосховищ та ставків відповідно до встановлених для них центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері водного господарства, режимів роботи, а також необхідність оформлення права користування гідротехнічними спорудами.

Вказане свідчить, що водні об`єкти є національним багатством держави і за своїм призначенням є джерелом задоволення потреб суспільства, побудовані на них гідротехнічні споруди - об`єкти нерухомості, необхідні для їх збереження та раціонального використання, а правовідносини, пов`язані з використанням водних об`єктів, беззаперечно становлять суспільний інтерес.

Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначає Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні», частиною другою статті 2 якого визначено, що місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

Згідно 3 4. 5 ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Статтею 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено статус сільських та селищних рад як органів місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Статтею 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (зі змінами та доповненнями) передбачено, що територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме та нерухоме майно. Від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності органи місцевого самоврядування.

Підставою набуття права комунальної власності є передача майна комунальним громадам безоплатно державою, іншими суб`єктами права власності, а також майнових прав, створення, придбання майна органами місцевого самоврядування в порядку, встановленому законом.

Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування, та розпорядження об`єктами права комунальної власності.

Майнові операції, які здійснюються органами місцевого самоврядування з об`єктами права комунальної власності, не повинні ослаблювати економічних основ місцевого самоврядування, зменшувати обсяг та погіршувати умови надання послуг настеленню.

Право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб`єктів. Об`єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад, передані іншим суб`єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом.

Стаття 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначає загальну компетенцію сільських, селищних, міських рад, відповідно до якої сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

У свою чергу, статтею 26 цього Закону встановлено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання управління в межах, визначених радою, майном, що належить до комунальної власності відповідних територіальних громад, до яких віднесено розпорядження комунальним майном територіальних громад та інше.

Згідно підпункту 1 пункту «а» статті 29 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать: власні (самоврядні) повноваження: управління в межах, визначених радою, майном, що належить до комунальної власності відповідних територіальних громад.

Повноваження в галузі житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, громадського харчування, транспорту і зв`язку сільських, селищних, міських рад регламентуються статтею 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», згідно якої до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать: а) власні (самоврядні) повноваження, зокрема: здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів, організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян; б) делеговані повноваження: облік відповідно до закону об`єктів нерухомого майна незалежно від форм власності.

Відповідно до вимог частини першої статті 1 Закону України «Про аквакультуру» гідротехнічні споруди рибогосподарської технологічної водойми (гідротехнічні споруди) це об`єкти нерухомого майна (земляні греблі та дамби, водозабірні споруди, повеневі водоскиди, донні водовипуски, водопостачальні, скидні та рибозбірноосушувальні канали, рибовловлювачі, камери облову, причали, водоскиди, бистротоки, перепади, перегороджувальні рибозахисні та інші споруди), що є інженерними спорудами, які призначені для управління водними ресурсами (підготовка, постачання, збереження, транспортування води та водовідведення), а також для запобігання шкідливій дії вод;

Статтею 12 Закону України «Про аквакультуру» передбачено, що до повноважень сільських, селищних, міських, Київської і Севастопольської міських, районних, обласних рад у сфері аквакультури належать: надання в користування на умовах оренди частини рибогосподарського водного об`єкта, рибогосподарської технологічної водойми для цілей аквакультури відповідно до повноважень щодо розпорядження землями, встановлених Земельним кодексом України; здійснення інших повноважень відповідно до закону.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідачу у справі, органу місцевого самоврядування, чинним законодавством України надані повноваження щодо ведення обліку гідротехнічних споруд, здійснення контролю за їх використанням.

Згідно ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Юридична особа публічного права набуває право власності на майно, передане їй у власність та на майно, набуте нею у власність на підставах, не заборонених законом (ст. 329 ЦК України).

Згідно ст. 335 ЦК України безхазяйною є річ, яка не має власника або власник якої невідомий.

Безхазяйні нерухомі речі беруться на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вони розміщені. Про взяття безхазяйної нерухомої речі на облік робиться оголошення у друкованих засобах масової інформації.

Після спливу одного року з дня взяття на облік безхазяйної нерухомої речі вона за заявою органу, уповноваженого управляти майном відповідної територіальної громади, може бути передана за рішенням суду у комунальну власність.

Відповідно до вимог ст. 327 ЦК України у комунальній власності є майно, яке належить територіальній громаді. Управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулює Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», який спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав.

Статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Реєстраційна дія - державна реєстрація прав, взяття на облік безхазяйного нерухомого майна, а також інші дії, що здійснюються державним реєстратором у Державному реєстрі прав, крім надання інформації з цього реєстру.

Частиною 2 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

В розумінні пункту 3 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» орган місцевого самоврядування є заявником реєстрації речових прав у разі взяття на облік безхазяйного нерухомого майна.

Взяття на облік безхазяйного нерухомого майна проводиться в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (ч. 14 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»)

Згідно пунктів 82, 84, 85 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127, взяття на облік безхазяйного нерухомого майна здійснюється за заявою заявника шляхом звернення до суб`єкта державної реєстрації прав або нотаріуса в установленому для державної реєстрації прав порядку з урахуванням особливостей, визначених пунктами 83 - 88 цього Порядку. За результатом розгляду заяви державний реєстратор приймає рішення щодо взяття на облік безхазяйного нерухомого майна або рішення щодо відмови у взятті на такий облік. Державний реєстратор за результатом прийнятого рішення щодо взяття на облік безхазяйного нерухомого майна вносить до спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості.

З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що до відання сільських, селищних, міських рад відноситься, в тому числі, реєстрація та взяття на облік безхазяйного майна, розташованого на території відповідної громади.

Законодавством визначена поетапна процедура передання у комунальну власність безхазяйного нерухомого майна, яка включає в себе звернення до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, з заявою про взяття на облік безхазяйної нерухомої речі, а після спливу одного року з дня взяття на облік безхазяйної нерухомої речі, звернення органу, уповноваженого управляти майном відповідної територіальної громади, до суду за переданням нерухомого майна за рішенням суду у комунальну власність.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом першої інстанції, на виконання Порядку безоплатної передачі у комунальну власність об`єктів соціальної сфери, житлового фонду, в тому числі незавершеного будівництва, а також внутрішньогосподарських меліоративних систем, що не підлягали паюванню в процесі реорганізації цих підприємств та передачі на баланс підприємств-правонаступників, Чернігівською обласною державною адміністрацією (далі Чернігівська ОДА) видане розпорядження від 21.01.2004 № 21 «Про передачу у комунальну власність внутрішньогосподарських меліоративних систем» та з метою забезпечення проведення передачі у спільну власність територіальних громад сіл, селищ і міст Городнянського району внутрішньогосподарських меліоративних систем, створена відповідна комісія.

Відповідно до інформації Чернігівської ОДА від 27.07.2020, облдержадміністрацією проводилася робота щодо передачі об`єктів інженерної інфраструктури внутрішньогосподарських меліоративних систем у комунальну власність територіальних громад, зокрема і меліоративної системи «Тимошково», однак процедура передачі є незавершеною.

Крім того, згідно інформації СТОВ «Росія» від 15.07.2020 та комісійного акту приймання - передачі гідротехнічних споруд, розташованих на водосховищі «Черемошне», СТОВ «Росія» як балансоутримувач комунального майна добровільно намагалося передати меліоративну систему «Тимошково» у комунальну власність шляхом підписання акту прийому-передачі з Городнянською міською радою, водночас, будь-яких дій щодо прийняття на баланс та оформлення права власності Городнянською міськрадою до цього часу не вчинено.

Внаслідок проведення адміністративної реформи відповідно до постанови Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» від 17.07.2020 за №807-ІХ, 19 липня 2020 року утворено Чернігівський район (з адміністративним центром у місті Чернігів) у складі територій, у тому числі Городнянської міської територіальної громади.

Пунктом 2 вказаної Постанови передбачено, що межі районів встановлюються по зовнішній межі територій сільських, селищних, міських територіальних громад, які входять до складу відповідного району.

У зв`язку із реалізацією реформи децентралізації влади і відповідно до ч. 3 ст. 8 Закону України «Про добровільне об`єднання територіальних громад», об`єднана територіальна громада є правонаступником всього майна, прав та обов`язків територіальних громад, що об`єдналися, з дня набуття повноважень сільською, селищною, міською радою, обраною такою об`єднаною територіальною громадою.

Як наслідок реформи, Городнянська районна рада Чернігівської області наразі перебуває у стані припинення, що підтверджується відповідним витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Згідно з ч. 5 ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Статтею 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Статтею 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (зі змінами та доповненнями) передбачено, що територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності, на рухоме та нерухоме майно. Від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності органи місцевого самоврядування.

Підставою набуття права комунальної власності є передача майна територіальним громадам безоплатно державою, іншими суб`єктами права власності, а також майнових прав, створення, придбання майна органами місцевого самоврядування в порядку, встановленому законом.

Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування, та розпорядження об`єктами права комунальної власності.

Майнові операції, які здійснюються органами місцевого самоврядування з об`єктами права комунальної власності, не повинні ослаблювати економічних основ місцевого самоврядування, зменшувати обсяг та погіршувати умови надання послуг населенню.

Право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб`єктів. Об`єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад, передані іншим суб`єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом.

Згідно зі статтею 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

У свою чергу, статтею 26 цього Закону встановлено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання управління в межах, визначених радою, майном, що належить до комунальної власності відповідних територіальних громад, до яких віднесено розпорядження комунальним майном територіальних громад та інше.

Згідно ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до ст. 327 ЦК України, у комунальній власності є майно, яке належить територіальній громаді. Управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.

Таким чином, враховуючи територіальне розташування внутрішньогосподарської меліоративної системи, яка згідно комісійного акту обстеження знаходиться на території Городнянської міської ради, враховуючи вимоги чинного законодавства та Порядку безоплатної передачі у комунальну власність об`єктів соціальної сфери, житлового фонду, в тому числі незавершеного будівництва, а також внутрішньогосподарських меліоративних систем, що не підлягали паюванню в процесі реорганізації цих підприємств та передачі на баланс підприємств-правонаступників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1253 від 13.08.2003 з урахуванням проведеної адміністративної реформи, враховуючи, що Городнянська міська рада є правонаступником всього майна, прав та обов`язків територіальних громад, що об`єдналися, об`єкти інженерної інфраструктури мають бути передані саме Городнянській міській раді, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо задоволення позовних вимог.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним, підстави для його скасування відсутні, оскільки суд всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Відповідно до вимог частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Городнянської міської ради Городнянського району Чернігівської області - залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття. Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач В.О. Аліменко

Судді А.Ю. Кучма

І.О. Лічевецький

Повний текст постанови складено « 12» серпня 2022 року.