Справа № 280/7127/21
Суддя: Божко Л.А.
Дата ухвалення: 2022-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

23 червня 2022 року м. Дніпросправа № 280/7127/21
Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Божко Л.А. (доповідач),

суддів: Дурасової Ю.В., Лукманової О.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Вознесенівському району на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 27.08.2021, ухваленою суддею Артуоз О.О., по справі за позовом Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Вознесенівському району до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправними та скасування постанови Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-

Вс т а н о в и В:

У серпня 2021 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Вознесенівському району до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) , відповідно до якого позивач просив суд визнати протиправними та скасувати постанови старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 23.07.2021 ВП №66184794 про стягнення виконавчого збору та про відкриття виконавчого провадження в частинах стягнення виконавчого збору у розмірі 24000 грн.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 22 листопада 2021 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Рішення суду мотивовано тим, що у вказаному рішенні суду суб`єкта владних повноважень лише зобов`язано вчинити певні дії, відтак спір має немайновий характер, тому суд не обчислював суму недоплаченої грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік, яка підлягає виплаті , натомість суд зобов`язав нарахувати і виплатити вказану допомогу, а тому державний виконавець при винесенні оскаржуваної постанови правильно оцінив заявлені у виконавчому листі вимоги як вимоги немайнового характеру.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивач оскаржив його до апеляційного суду з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити повністю.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована доводами позивача викладеними у позовній заяві щодо порушення відповідачем положень ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» щодо визначення розміру виконавчого збору.

Згідно з відзивом на апеляційну скаргу відповідач просить у задоволені апеляційної скарги відмовити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 23.02.2021 у адміністративній справі № 280/6441/21 задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 , зокрема, зобов`язати Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Вознесенівському районі здійснити ОСОБА_1 перерахунок щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік з урахуванням розміру зазначеної соціальної виплати, визначеного частини 5 статті 12 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту (в редакції Закону України Про внесення змін до Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту від 25 грудня 1998 року №367-ХIV з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року №10рп/2008) у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, та здійснити її виплату з урахуванням фактично виплаченої суми.

Рішення набрало законної сили та на його виконання 25.06.2021 видано виконавчий лист

23.07.2021 старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Зюбрицьким А.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №66184794. Відповідно до резолютивної частини вказаної постанови, боржнику необхідно виконати рішення суду протягом 10 робочих днів та постановлено стягнути з боржника виконавчий збір у розмірі 24000 грн. Постанова направлена поштою на адресу боржника Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Вознесенівському району 23.07.2021 за вих.. №6268-6-05.

23.07.2021 старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Зюбрицьким А.В. винесено постанову про стягнення виконавчого збору ВП №66184794, відповідно до якої постановлено стягнути з боржника виконавчий збір у розмірі 24000 грн. з посиланням на вимоги ч. 1 ст. 27 Закону України Про виконавче провадження. Постанова направлена поштою на адресу боржника Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Вознесенівському району 23.07.2021 за вих.. №6268-63.

28.07.2021 Управлінням на виконання рішення суду здійснено розрахунок суми доплати грошової допомоги по справі № 280/6441/20, який склав 6800 грн. Розрахунок надіслано до Департаменту соціального захисту населення Запорізької обласної державної адміністрації листом від 28.07.2021 за вих.№01-18/1994.

02.06.2021 за вих.№01-18/2491 Управлінням надіслано до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) лист про виконання постанови ВП №66184794.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України Про виконавче провадження (далі по тексту - Закон).

За приписами частин 5 та 6 статті 26 вказаного Закону виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом десяти робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Відповідно до частин 14 статті 27 Закону виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби.

Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 % суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості зі сплати аліментів.

За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Отже, стягнення виконавчого збору є безумовною дією, яку здійснює державний виконавець у межах виконавчого провадження незалежно від здійснених дій, і є встановленою державою складовою процедури виконавчого провадження, що гарантує ефективне здійснення виконання рішення суду боржником за допомогою стимулювання боржника до намагання виконати виконавчий документ самостійно до відкриття виконавчого провадження у зв`язку з імовірністю стягнення відповідної суми у випадку примусового виконання.

Стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання. Примусове виконання рішення розпочинається з моменту прийняття державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження, тому одночасно з відкриттям виконавчого провадження повинен вирішити питання про стягнення виконавчого збору. При цьому, стягнення з боржника виконавчого збору в постанові про відкриття виконавчого провадження є обов`язком державного виконавця.

Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд в постанові від 28 квітня 2020 року в справі № 480/3452/19.

Щодо посилання позивача про те, що рішення виконане в добровільному порядку в частині здійснення перерахунку допомоги стягувачу, суд зазначає, що відкриття провадження з примусового виконання рішення (будь-яка дія або сукупність дій) уже свідчить про те, що таке рішення не виконувалося добровільно, дані обставини не є підставою для скасування такої постанови. Постанова державного виконавця про відкриття виконавчого провадження позивачем (боржником по виконавчому провадженню) не оспорюється.

Судом встановлено, що на виконання до Відділу примусового виконання рішень надійшов виконавчий лист на виконання рішення суду зобов`язального характеру, а тому державним виконавцем правомірно, з дотриманням вимог статей 26, 27 Закону України "Про виконавче провадження" було прийнято постанову про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати.

Розмір виконавчого збору згідно положень ч. 2 та 3 ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження" визначається виходячи з характеру вимог, за якими ухвалено судове рішення та яке підлягає виконанню за виконавчим документом.

Тобто, якщо це рішення "майнового характеру", то розмір виконавчого збору становить 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. А якщо ж виконується рішення немайнового характеру, виконавчий збір з боржника - юридичної особи стягується в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати.

Розміри мінімальної заробітної плати на 2021 рік встановлений Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" від 15.12.2020 № 1082-IX, та з 01.01.2021 по 30.11.2021 такий розмір становить 6000 грн. на місяць.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою державного виконавця про стягнення виконавчого збору, вирішено стягнути з відповідача виконавчий збір в сумі 24000 грн., тобто виходячи із чотирьох розмірів мінімальної заробітної плати (4 х 6000грн.) як за виконання рішення немайнового характеру.

Аналізуючи правову природу рішення, яке підлягало виконанню у рамках виконавчого провадження на предмет того, чи можна його вважати рішенням "майнового характеру", суд зважає на те, що за рішенням Запорізького окружного адміністративного суду по справі №280/6441/20, на підставі якого видано виконавчий лист, зокрема, зобов`язано Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Вознесенівському районі здійснити ОСОБА_1 перерахунок щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік з урахуванням розміру зазначеної соціальної виплати, визначеного частини 5 статті 12 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту (в редакції Закону України Про внесення змін до Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту від 25 грудня 1998 року №367-ХIV з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року №10рп/2008) у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, та здійснити її виплату з урахуванням фактично виплаченої суми.

Враховуючи, що у вказаному рішенні суб`єкта владних повноважень лише зобов`язано вчинити певні дії суд вважає, що ним вирішено немайновий спір.

Наведене кореспондується з положеннями статті 63 Закону України "Про виконавче провадження", за змістом якої немайновими рішеннями є рішення, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматись від їх вчинення.

Отже, державний виконавець при винесенні оскаржуваної постанови вірно оцінив заявлені у виконавчому листі вимоги як вимоги немайнового характеру.

На підтвердження даних висновків свідчить те, що в протилежному випадку (якщо вважати спір майновим) держаний виконавець був би позбавлений можливості дотриматись положень частин 5, 6 статті 26 Закону, а саме визначити розмір виконавчого збору при відкритті виконавчого провадження та відобразити його у постанові про відкриття виконавчого провадження, адже резолютивна частина рішення суду у справі № 280/6441/20 містить лише вказівку щодо вчинення суб`єктом владних повноважень певних дій.

Суд звертає увагу на те, що нарахування та невиплата допомоги до 5 травня, не свідчить про існування майнового спору.

Враховуючи те, що виконання рішення в повному обсязі не відбулося, державним виконавцем правомірно розпочато примусове виконання виконавчого документа та одночасно стягнуто виконавчий збір.

Отже, суд вважає, що відповідач правомірно, за наявності підстав, передбачених статтею 27 Закону України "Про виконавче провадження", прийняв оскаржену постанову про стягнення виконавчого збору.

Також суд зазначає, що згідно з правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постановах від 04.08.2020 у справі № 200/13920/19-а, від 02.06.2021 у справі №160/4481/20, законодавець пов`язав можливість отримання виконавцем виконавчого збору (основної винагороди) не виключно з вчиненням ним певних виконавчих дій протягом усього часу тривання виконавчого провадження яке призвело до фізичного стягнення коштів на користь стягувача з боржника.

Стягнення виконавчого збору є безумовною дією, яку здійснює державний виконавець у межах виконавчого провадження, незалежно від здійснених дій, і є встановленою державою складовою процедури виконавчого провадження, що гарантує ефективне здійснення виконання рішення суду боржником за допомогою стимулювання боржника до намагання виконати виконавчий документ самостійно до відкриття виконавчого провадження у зв`язку із ймовірністю стягнення відповідної суми у випадку примусового виконання.

Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 23.01.2019 по справі №703/1086/17, від 28.04.2020 по справі №480/3452/19 та від 21.05.2020 по справі №336/2056/17, які в силу положень ч.5 ст.242 КАС України мають бути враховані при розгляді цієї справи.

Тобто, підставою для стягнення виконавчого збору достатньо самого факту відкриття виконавчого провадження.

В даному випадку виконується рішення зобов`язального характеру, а не стягнення коштів, в матеріалах справи відсутні докази того, що стягнення за виконавчим листом Сумського окружного адміністративного суду у справі № 280/6441/20 здійснюється за бюджетною програмою, казначейська служба не здійснює виконання судового рішення, виконавче провадження відкрито виконавчою службою.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням викладеного у суду відсутні підстави для висновку про те, що органом стягнення допущено порушення законодавства при винесені оскаржуваних постанов в частині стягнення виконавчого збору з позивача.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставах, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що державний виконавець, приймаючи оскаржувані постанови, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ч. 4 ст. 241, ч. 3 ст. 243, ст.ст. 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Вознесенівському району -залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 27.08.2021 р- залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий - суддя Л.А. Божко

суддя Ю. В. Дурасова

суддя О.М. Лукманова