Справа № 380/23511/21
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2022-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2022 рокуЛьвівСправа № 380/23511/21 пров. № А/857/8442/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Сеника Р.П., Судової-Хомюк Н.М.,

з участю секретаря судових засідань Смолинця А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2022 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство «Гетьман» до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

суддя у І інстанції Сасевич О.М.,

час ухвалення рішення 11 год 52 хв,

місце ухвалення рішення м. Львів,

дата складення повного тексту рішення 28 квітня 2022 року,

ВСТАНОВИВ :

08 грудня 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство «Гетьман» (далі ТОВ НВП «Гетьман») звернулося до адміністративного суду із позовом, у якому просило визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у Львівській області (далі ГУ ДПС) у частині незарахування сплаченої суми акцизного податку в рахунок майбутніх платежів ТОВ НВП «Гетьман» та зобов`язати відповідача провести таке зарахування у сумі 1 304 169,26 грн.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2022 року у справі № 380/23511/21 позов було задоволено. Визнано протиправною бездіяльність ГУ ДПС, викладену у листі від 10 листопада 2021 року, у частині незарахування сплаченої суми акцизного податку в рахунок майбутніх платежів ТОВ НВП «Гетьман» згідно із заявою від 28 жовтня 2021 року. Зобов`язано ГУ ДПС здійснити зарахування ТОВ НВП «Гетьман» у рахунок майбутніх платежів сплаченої суми акцизного податку за марками акцизного податку у розмірі 1 304 169,26 грн.

При цьому суд першої інстанції виходив із того, що ТОВ НВП «Гетьман» було виконано вимоги закону щодо фіксування пошкоджених утилізованих марок, а також щодо сум акцизного податку, які він просить зарахувати в рахунок майбутніх платежів. Тому позивач вправі розраховувати на відшкодування сплаченого акцизного податку за марками, які не були використані, були пошкоджені й утилізовані, що свідчить про протиправну бездіяльність ГУ ДПС щодо незарахування у рахунок майбутніх платежів суми акцизного податку у розмірі 1 304 169,26 грн. Відтак, контролюючий орган слід зобов`язати провести таке зарахування у судовому порядку, оскільки іншої альтернативи при розсуді суб`єкта владних повноважень закон не передбачає.

У апеляційному порядку рішення суду першої інстанції оскаржено ГУ ДПС, яке просило таке скасувати та у задоволенні позовних вимог ТОВ НВП «Гетьман» відмовити у повному обсязі.

Свої апеляційні вимоги обґрунтовує тим, що ТОВ НВП «Гетьман» звернулося до ГУ ДПС із листом від 28 жовтня 2021 року № 654 (вх.ГУ №52606/6 від 28 жовтня 2021 року) про зарахування сплаченої суми акцизного податку в рахунок майбутніх платежів, у якому просило зарахувати суму акцизного податку у сумі 1 304 169,26 грн, сплаченого для отримання відповідної кількості акцизних марок, що були пошкоджені у процесі виробництва горілчаних виробів у період з 01 квітня 2019 року по 30 вересня 2021 року, у рахунок майбутніх платежів.

У відповідь ГУ ДПС листом від 10 листопада 2021 року № 32336/6/13-01-09-06-05 повідомило позивача про те, що ТОВ НВП «Гетьман» уже зверталося з листом від 19 січня 2021 року № 37 (вх.ГУ №2128/6 від 20 січня 2021 року) щодо зарахування сплаченої суми акцизного податку в рахунок майбутніх платежів за частину зазначеного періоду, а саме з 01 квітня 2019 року по 30 листопада 2020 року. Окрім того, відповідно до пункту 25-2 Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв, тютюнових виробів і рідин, що використовуються в електронних сигаретах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2010 року № 1251 (далі Положення № 1251) та пункту 226.16 статті 226 Податкового кодексу України (далі ПК) підстави для здійснення зарахування суми акцизного податку у сумі 1 304 169,26 грн у рахунок майбутніх платежів відсутні.

Наполягає на тому, що оскільки ТОВ НВП «Гетьман» не здійснювало повернення до ГУ ДПС оформлених належним чином пошкоджених марок акцизного податку разом із реєстром марок акцизного податку, то підстави для здійснення зарахування суми акцизного податку у сумі 1 304 169,26 грн, сплаченого позивачем при отриманні відповідної кількості марок акцизного податку, які були пошкоджені у процесі виробництва горілчаних виробів, відсутні.

Додатково звертає увагу апеляційного суду на те, що акти про списання марок акцизного податку, складені комісією, були підписані працівниками контролюючого органу, які входили до складу відповідної комісії, у неробочі вихідні дні.

Наполягає на тому, що з урахуванням приписів пункту 56.18 статті 56 ПК та пункту 102.1 статті 102 ПК строк у 1095 днів у спірному випадку не може бути застосований. Оскільки ТОВ НВП «Гетьман» уже звертався з листом від 19 січня 2021 року № 37 щодо зарахування сплаченої суми акцизного податку 724 072,46 грн у рахунокмайбутніх платежів за період з 01 квітня 2019 року по 30 листопада 2020 року, на який ГУ ДПС було надано відповідь листом від 29 січня 2021 року№ 1155/6/13-01-09-06-05, який особисто вручено представнику ТОВ НВП «Гетьман» 03 лютого 2021 року, а позовна заява підписана 29 грудня 2021 року, тобто з пропуском 10 місяців від встановленого частиною 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України строку звернення до адміністративного суду, то є підстави для залишення позовної заяви без розгляду в частині зобов`язання ГУ ДПС провести зарахування ТОВ НВП «Гетьман» у рахунок майбутніх платежів сплаченої суми акцизного податку за марками акцизного податку в сумі 724 072,46 грн за період з 01 квітня 2019 року по 30 листопада 2020 року.

ТОВ НВП «Гетьман» подало апеляційному суду відзив на апеляційну скаргу ГУ ДПС, у якому підтримало доводи, викладені у оскаржуваному судовому рішенні, заперечило обґрунтованість апеляційних вимог та просило залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Представник ГУ ДПС у судовому засіданні апеляційного суду підтримав подану апеляційну скаргу доводами, аналогічними до тих, що зазначені у її тексті. Просив скасувати рішення суду першої інстанції та у задоволенні позову ТОВ НВП «Гетьман» відмовити повністю.

Представник ТОВ НВП «Гетьман» у ході апеляційного розгляду заперечив обґрунтованість вимог апелянта доводами, викладеними у відзиві на апеляційну скаргу. Просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог скаржника, виходячи із такого.

Як безспірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ТОВ НВП «Гетьман» звернулося до ГУ ДПС із заявою від 28 жовтня 2021 року про зарахування товариству в рахунок майбутніх платежів сплаченої суми акцизного податку за марками акцизного податку у сумі 1 304 169,26 грн, додавши до неї узагальнену інформацію про списання акцизних марок, про нарахований акцизний податок за квітень-грудень 2019 року, узагальнену інформацію про списання акцизних марок, про нарахований акцизний податок за 2020 рік, узагальнену інформацію про списання акцизних марок, про нарахований акцизний податок за січень-вересень 2021 року, а також копії актів про списання марок акцизного збору, які були пошкоджені під час виробництва горілчаних виробів на ТОВ НВП «Гетьман» у період з квітня 2019 року по вересень 2021 року, а саме від 26 квітня 2019 року, від 31 травня 2019 року, від 30 червня 2019 року, від 31 липня 2019 року, від 31 серпня 2019 року, від 30 вересня 2019 року, від 31 жовтня 2019 року, від 29 листопада 2019 року, від 28 грудня 2019 року, від 31 січня 2020 року, від 28 лютого 2020 року, від 31 березня 2020 року, від 30 квітня 2020 року, від 29 травня 2020 року, від 30 червня 2020 року, від 31 липня 2020 року, від 28 серпня 2020 року, від 30 вересня 2020 року, від 30 жовтня 2020 року, від 30 листопада 2020 року, від 31 грудня 2020 року, від 29 січня 2021 року, від 26 лютого 2021 року, від 31 березня 2021 року, від 30 квітня 2021 року, від 31 травня 2021 року, від 30 липня 2021 року, від 31 серпня 2021 року, від 30 вересня 2021 року. У актах зазначено кількість пошкоджених марок та суми акцизного податку. Загальна сума акцизного податку відповідно до цих актів становить 1 304 169,26 грн.

Акти були складені у трьох примірниках і підписані комісією в складі представників ТОВ НВП «Гетьман» (головного інженера, головного бухгалтера, начальника цеху розливу, бухгалтера), представника податкового органу (залежно від періоду головного державного ревізора-інспектора ГУ ДФС, начальника відділу обслуговування акцизних складів та податкових постів ДПС у Львівській області, старшого державного ревізора-інспектора ГУ ДПС, головного державного ревізора-інспектора ГУ ДПС), представника Шевченківської районної адміністрації м. Львова. Акти засвідчені підписом генерального директора ТОВ НВП «Гетьман».

Листом від 10 листопада 2021 року №32336/6/13-01-09-06-05 ГУ ДПС повідомило ТОВ НВП «Гетьман» про те, що оскільки заявник не здійснював повернення оформлених належним чином пошкоджених марок акцизного податку разом із реєстром марок акцизного податку, то відсутні підстави для здійснення зарахування суми акцизного податку, сплаченого товариством при отриманні відповідної кількості марок акцизного податку, які були пошкоджені при виробництві горілчаних виробів у сумі 1 304 169,26 грн.

ТОВ НВП «Гетьман» не погодилося із незарахуванням ГУ ДПС вказаної суми акцизного податку в рахунок майбутніх платежів та звернулося до адміністративного суду з позовом, що розглядається.

При наданні правової оцінки правильності вирішення судом першої інстанції цього публічно-правового спору оскаржуваним рішенням та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Відповідно до частини 1 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Частиною 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з приписами частини 3 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до приписів частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями статті 67 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регламентовано приписами ПК.

Як встановлено підпунктом 14.1.4 пункту 14.1 статті 14 ПК, акцизний податок непрямий податок на споживання окремих видів товарів (продукції), визначених цим Кодексом як підакцизні, що включається до ціни таких товарів (продукції).

Згідно з підпунктом 14.1.107 пункту 14.1 статті 14 ПК марка акцизного податку спеціальний знак для маркування алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, віднесений до документів суворого обліку, який підтверджує сплату акцизного податку, легальність ввезення та реалізації на території України цих виробів.

Приписами підпункту 14.1.109 пункту 14.1 статті 14 ПК встановлено, що маркування алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, наклеювання марки акцизного податку на пляшку (упаковку) алкогольного напою, пачку (упаковку) тютюнового виробу чи ємність (упаковку) з рідиною, що використовується в електронних сигаретах, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України щодо виробництва, зберігання та продажу марок акцизного податку.

Відповідно до підпункту 14.1.148 пункту 14.1 статті 14 ПК плата за марки акцизного податку плата, що вноситься вітчизняними виробниками та імпортерами алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, за покриття витрат з виробництва, зберігання та реалізації марок акцизного податку. Розмір плати за марки акцизного податку встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За правилами підпункту 14.1.190, 14.1.198 пункту 14.1 статті 14 ПК покупець марок акцизного податку суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства України є платником акцизного податку з алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах; продавець марок акцизного податку контролюючі органи.

Як установлено пунктом 226.1 статті 226 ПК, у разі виробництва на митній території України алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, чи ввезення таких товарів на митну територію України платники податку зобов`язані забезпечити їх маркування марками встановленого зразка у такий спосіб, щоб марка акцизного податку розривалася під час відкупорювання (розкривання) товару.

У відповідності до положень підпункту 226.12, 226.13 статті 226 ПК продаж марок акцизного податку вітчизняним виробникам алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, провадиться на підставі: довідок про сплату суми податку, яка розрахована за ставками на готову продукцію (для алкогольних напоїв, для виробництва яких використовується спирт етиловий неденатурований); заявки-розрахунку кількості марок акцизного податку (далі заявка-розрахунок); звіту про використання марок, придбаних у попередньому місяці, за затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, формою у двох примірниках, один з яких залишається у продавця марок, другий (з відміткою продавця) у виробника; платіжного документа на перерахування плати за марки з відміткою банку про дату виконання платіжного доручення. Кількість марок акцизного податку, яку можуть отримати виробники алкогольних напоїв, для виробництва яких використовується спирт етиловий неденатурований, визначається відповідно до сплаченої суми податку. Виробники тютюнових виробів та алкогольних напоїв, для виробництва яких не використовується спирт етиловий неденатурований, визначають потребу в марках акцизного податку з урахуванням планових щомісячних обсягів реалізації продукції.

Пунктом 226.16 статті 226 ПК встановлено, що марки акцизного податку, не використані для маркування товарів через їх пошкодження, приймаються від покупців марок для утилізації з відшкодуванням фактично сплачених сум податку відповідно до Положення про виробництво, зберігання, продаж марок акцизного податку, маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів. Плата за марки поверненню не підлягає.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2010 року №1251 було затверджено Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв, тютюнових виробів і рідин, що використовуються в електронних сигаретах (далі Положення № 1251).

Відповідно до пункту 25 Положення № 1251 марки, не використані для маркування товарів у зв`язку з пошкодженням, приймаються від покупців марок для утилізації з відшкодуванням фактично сплачених сум податку відповідно до цього Положення. Плата за марки поверненню не підлягає.

Сплачена сума акцизного податку відшкодовується покупцям марок або за їх бажанням зараховується в рахунок майбутніх платежів.

Згідно із приписами пункту 26 Положення №1251 пошкоджені марки наклеюються на окремому аркуші паперу формату А3 (290 х 420 міліметрів) у такій спосіб, щоб чітко було видно центральну частину марки, окремі частини розірваних марок повинні бути з`єднані, а загальна частина кожної поверненої імпортером (замовником, виробником) марки повинна становити не менш як 60 відсотків початкового розміру.

Пунктом 27 вказаного Положення передбачено, що покупець марок подає засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронні довірчі послуги» реєстр пошкоджених марок, зазначаючи їх серію та номер.

Оформлені належним чином пошкоджені марки повертаються їх продавцю разом із заявою платника про повернення сплаченої суми акцизного податку або про зарахування її в рахунок майбутніх платежів.

Строк утилізації повернутих продавцю пошкоджених марок акцизного податку становить не більше 120 календарних днів з моменту отримання ним таких марок для їх подальшої утилізації.

У разі неможливості вирівнювання марок, пошкоджених автоматом з наклеювання марок, і наклеювання їх на окремому аркуші паперу на підприємстві-виробнику утворюється комісія, яка складає акт про списання таких марок. В акті обов`язково зазначається фактична кількість пошкоджених автоматом марок. До складу зазначеної комісії входять представник територіального органу ДПС за місцезнаходженням виробника (голова комісії) і представник відповідної місцевої держадміністрації. Акт списання вноситься представником територіального органу ДПС до електронної бази марок.

Аналогічний порядок знищення марок поширюється і на партії неякісної продукції, що повертається підприємству-виробнику.

При цьому плата за марки поверненню не підлягає.

На підставі аналізу наведених правових норм апеляційний суд дійшов висновку, що приписами Положення № 1251 регламентовано два окремих випадки пошкодження марок акцизного збору у ході діяльності їх покупця. У першому випадку йдеться про пошкодження марки, яке дає змогу її наклеїти на окремому аркуші паперу формату А3 (290 х 420 міліметрів) у такій спосіб, щоб чітко було видно центральну частину марки, окремі частини розірваних марок повинні бути з`єднані, а загальна частина кожної поверненої імпортером (замовником, виробником) марки повинна становити не менш як 60 відсотків початкового розміру. У іншому випадку платник податку складає акт про списання таких марок, який оформляється відповідною комісією, створеною покупцем марок.

У відповідності до матеріалів справи ТОВ НВП «Гетьман» було оформлено та надано у розпорядження ГУ ДПС саме акти про списання марок акцизного податку, складені комісією, яка утворена товариством у зв`язку із неможливістю вирівнювання марок, пошкоджених автоматом з їх наклеювання, а отже неможливістю наклеювання таких на окремому аркуші паперу. До складу відповідної комісії у відповідності до приписів пункту 27 Положення № 1251 було включено працівників ТОВ НВП «Гетьман», представників Головного управління ДФС/ДПС у Львівській області, Шевченківської районної адміністрації м. Львова. У підписаних членами комісії актах про списання марок акцизного податку відображено факт знищення марок, їх кількість та номінал.

На переконання апеляційного суду, слід погодитися із твердженням суду першої інстанції про те, що можливість компенсації покупцеві фактично сплачених сум акцизного податку у випадках неможливості використання марок акцизного податку через їх пошкодження шляхом зарахування сплаченого податку в рахунок майбутніх платежів передбачена як приписами п. 226.16 статті 226 ПК, так і наведеними приписами Положення №1251. При цьому законодавство не містить заборони на відшкодування сум такого податку у випадку пошкоджених марок акцизного податку автоматом з наклеювання марок та їх утилізації на підприємстві із складенням відповідного акту.

Відтак, ТОВ НВП «Гетьман» мало обґрунтовані очікування на отримання відшкодування сплаченого акцизного податку за марками, які не були використані у господарській діяльності внаслідок пошкодження та подальшої утилізації у встановленому порядку шляхом зарахування сплаченого податку в рахунок майбутніх платежів.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що за умови виконання ТОВ НВП «Гетьман» вимог закону щодо фіксування пошкодження та утилізації марок позивач вправі розраховувати на зарахування відповідних сум акцизного податку у рахунок майбутніх платежів контролюючим органом.

Водночас апеляційний суд погоджується із судом першої інстанції про наявність достатніх підстав для висновку про те, що акти про списання марок акцизного податку за своїми формою та змістом відповідають вимогам чинного законодавства щодо первинних бухгалтерських документів та не містять таких істотних недоліків, які би вказували на їх дефектність чи неспроможність підтвердити викладені у цих документах обставини.

При цьому апеляційний суд вважає за можливе при оцінці доводів скаржника про наявність певних недоліків у оформленні актів про списання марок акцизного податку врахувати усталену практику Верховного Суду щодо надання оцінки певних дефектів адміністративного акту, а також первинних бухгалтерських документів, відповідно до якої не кожен дефект акта (первинного документа) робить його неправомірним і перевагу слід надавати суті перед формою.

Окрім того, апеляційний суд наголошує на тому, що такі доводи контролюючого органу не були викладені у листі від 10 листопада 2021 року №32336/6/13-01-09-06-05, де наводилося обґрунтування неможливості задоволення прохання ТОВ НВП «Гетьман» про зарахування суми акцизного податку у сумі 1 304 169,26 грн, сплаченого товариством при отриманні відповідної кількості марок акцизного податку, які були пошкоджені при виробництві горілчаних виробів.

На підставі наведеного, на думку апеляційного суду, у суду першої інстанції були належні фактичні та правові підстави для висновку про те, що ГУ ДПС допустило протиправну бездіяльність шляхом незарахування у рахунок майбутніх платежів суми акцизного податку в розмірі 1 304 169,26 грн на прохання ТОВ НВП «Гетьман», а тому для належного захисту порушеного права слід зобов`язати відповідача провести зарахування позивачу у рахунок майбутніх платежів сплаченої суми акцизного податку за марками акцизного податку у сумі 1304169,26 грн, оскільки така вимога є похідною від вимоги про визнання протиправною бездіяльності цього суб`єкта владних повноважень.

При цьому апеляційний суд зазначає, що дискреційні повноваження це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Таким чином, дискреційне право органу виконавчої влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним, розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.

Згідно з Рекомендаціями Комітету Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Разом із тим, з урахуванням встановлених фактичних обставин та наданої судом їх оцінки у ГУ ДПС відсутній адміністративний розсуд щодо зарахування ТОВ НВП «Гетьман» у рахунок майбутніх платежів сплаченої позивачем суми акцизного податку за марками акцизного податку в сумі 1304169,26 грн.

Щодо доводів ГУ ДПС про пропуск ТОВ НВП «Гетьман» стоку звернення до адміністративного суду суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що у рамках цієї справи предметом оскарження є бездіяльність ГУ ДПС на звернення позивача із заявою від 28 жовтня 2021 року про зарахування в рахунок майбутніх платежів сплаченої суми акцизного податку за марками акцизного податку у сумі 1 304 169,26 грн та відповідь ГУ ДПС від 10 листопада 2021 року, а не відповідь ГУ ДПС від 29 січня 2021 року.

Відтак, з урахуванням приписів статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України та подання ТОВ НВП «Гетьман» 08 грудня 2021 року позовної заяви, що розглядається, у апеляційного суду відсутні підстави для висновку про те, що позивачем пропущено встановлений строк звернення до адміністративного суду.

Водночас слід погодитися із позивачем у тому, що відповідно до статті пункту 102.5 статті 102 ПК заяви про повернення надміру сплачених грошових зобов`язань або про їх відшкодування у випадках, передбачених цим Кодексом, можуть бути подані не пізніше 1095 дня, що настає за днем виникнення такої переплати або отримання права на таке відшкодування.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Частиною 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У пункті 110 рішення Європейського суду з прав людини від 23 липня 2002 року у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» (Vastberga taxi Aktiebolag and Vulic v. Sweden № 36985/97) Суд визначив, що «…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління».

Хоча ця справа стосується податкового спору, на переконання апеляційного суду, у ній закладено один з основних принципів забезпечення вирішення спорів у публічно-правовій сфері, зокрема, між суб`єктом приватного права і суб`єктом владних повноважень, який передбачає, що останній зобов`язаний забезпечити доведення в суді правомірності свого рішення, дії або бездіяльності, оскільки, в протилежному випадку, презюмується, що вони є протиправними.

При вирішенні цього спору необхідно застосувати рішення Європейського Суду з прав людини від 07 липня 2011 року у справі «Сєрков проти України» (заява № 39766/05), яким було встановлено порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, оскільки державні органи обрали тлумачення національного законодавства, менш сприятливе для платників податку, що призвело до накладення на заявника зобов`язання зі сплати податку.

Одночасно апеляційний суд вважає за можливе врахувати позицію Європейського суду з прав людини, яку він висловив у справі «Федорченко та Лозенко проти України» (заява № 387/03, 20 вересня 2012 року, п.53), відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумними сумнівом», тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.

Підсумовуючи наведене, на переконання апеляційного суду, доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи фактичних обставин, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.

Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи цей публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Підстав для зміни розподілу судових витрат за наслідками апеляційного перегляду справи у відповідності до вимог частини 6 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України немає.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2022 року у справі № 380/23511/21 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т. В. Онишкевич
судді Р. П. Сеник
Н. М. Судова-Хомюк
Постанова у повному обсязі складена 09 серпня 2022 року.