Справа № 200/19333/21
Суддя: Кошкош О.О.
Дата ухвалення: 2022-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 серпня 2022 року Справа№200/19333/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кошкош О.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Представник Лозінська Оксана Олександрівна в інтересах ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (код ЄРПОУ: 13486010, 84122, Донецька область, м.Слов`янськ, пл.Соборна, 3) про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо відмови у призначенні та виплаті грошової допомоги на підставі п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування; зобов`язання нарахувати і виплати ОСОБА_1 грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій на підставі п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. В обґрунтування зазначено, що період роботи у санаторії лікарем-терапевтом протиправно не зараховано до спеціального стажу роботи. Зазначає, що позивач працювала у закладах на посадах, які дають право на призначення пенсії за вислугу років більше 30 років, а відповідно до вимог до п.7-1 розділу ХVПрикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» має право на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій.

04 січня 2022 року ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

Відповідачем надано відзив, в якому зазначено, що позивач з 25.04.2021 перебуває на обліку в управлінні як отримувач пенсії за віком призначеної та обчисленої у відповідності до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Пенсію за віком обчислено з урахуванням страхового стажу 38 років 3 міс.11днів. У зв`язку із відсутністю 30 років страхового стажу в закладах та установах державної форми власності на посадах, які дають право на призначення пенсії за вислугу років відмовлено у виплаті відповідної грошової допомоги. Періоди роботи в санаторії-профілакторії «Чайка» ПАТ «Маріупольський металургійний комбінат ім.Ілліча» не можуть бути зараховані до пільгового стажу, оскільки дана організація не передбачена Переліком закладів охорони здоров`я, який затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909. Просив відмовити у задоволені позовних вимог.

Розглянувши заяви по суті суд встановив наступне.

З 25 квітня 2021 року позивач перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію за віком за нормами Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Загальний страховий стаж позивача становить 38 років 3 місяці 11 днів.

Судом встановлено, що трудова книжка позивача НОМЕР_2 , зокрема, містить наступні записи:

№1 01.09.1978 про прийняття санітаркою в хірургічне відділення Центральної міської лікарні м.Артемівська,

№2 01.10.1981 про звільнення,

№3 02.10.1981 про зарахування санітаркою в Обласну клінічну лікарню ім.Калініна,

№4 28.07.1982 про звільнення,

№5 - 15.10.1983 - про зарахування санітаркою в Обласну клінічну лікарню ім.Калініна,

№6 01.01.1984 про звільнення,

№7 - 04.04.1985 про прийняття лаборантом в ЦНИЛ,

№8 16.10.1985 про звільнення,

№9 21.08.1982 про зарахування на І курс лікувального факультету Донецького медінституту,

№10 01.07.1989 відрахування у зв`язку із закінченням Донецького медінституту,

№11 08.08.1989 інтернатура,

№12 01.08.1990 переведена на посаду терапевта,

№13 01.12.1990 переведена на посаду дільничного терапевта,

№14 18.03.1997 про звільнення,

№15 28.03.1996 лікар-терапевт в санаторій-профілакторій «Горняк»,

№18 13.02.2003 про звільнення,

№19 14.02.2003 про прийняття лікарем-терапевтом в санаторій-профілакторій «Чайка» ВАТ ММК ім.Ілліча,

№20 28.02.2003 про звільнення,

№21 01.03.2003 - про прийняття лікарем-терапевтом в санаторій-профілакторій «Чайка» ВАТ ММК ім.Ілліча,

№23 04.02.2014 про звільнення,

№24 05.02.2014 - про прийняття лікарем-терапевтом в структурний підрозділ санаторій-профілакторій «Чайка» ПАТ ММК ім.Ілліча,

№25 31.03.2015 про звільнення,

№26 01.04.2015 - про прийняття лікарем-терапевтом в структурний підрозділ санаторій-профілакторій «Чайка» ПАТ ММК ім.Ілліча,

запис про звільнення відсутній (станом на час звернення до управління із заявою).

Згідно записів у дипломі НОМЕР_3 позивач навчалася в Донецькому державному медичному університеті у період 1982 - 1989, спеціальність «лікувальна справа».

Позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення грошової допомоги, передбаченої пунктом 7-1 Розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Листом від 02.07.2021 №6366-5685/Г-15/8-0500/21 відповідач повідомив позивачу про відсутність підстав для нарахування та виплати грошової допомоги. Зазначив, що загальний страховий стаж позивача складає 42 роки 03 міс 18 днів, в т.ч. стаж за вислугу років, як робітника охорони здоров`я 19 років 05 місяців 21 день. До спеціального стажу не враховано період роботи з 14.02.2003 по 31.03.2015 в санаторії-профілакторії «Чайка» ПАТ «Маріупольський металургійний комбінат ім.Ілліча», оскільки дана організація не передбачена Переліком закладів охорони здоров`я, який затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909. Просив відмовити у задоволені

Позивач не погоджуючись з таким рішенням відповідача та вважаючи його протиправним, звернулася до суду з вказаним позовом.

Спірним є відмова у зарахуванні при розгляді питання про призначення грошової допомоги відповідно до п.7-1 Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до спеціального стажу періоду роботи лікарем-терапевтом в санаторії-профілакторії «Чайка» ПАТ «Маріупольський металургійний комбінат ім.Ілліча» з 14.02.2003 по 31.03.2015.

Стаття 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення" визначає, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до першого абзацу п.7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Згідно абзацу другого частини 16 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

У пункті «е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців, з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Обчислення стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, відповідно до пункту 7-1розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначає Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1191 від 23.11.2011.

Згідно з п.2 Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" і "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", що передбачені: переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 р. №909 "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років".

Згідно розділу другого Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, це посади лікарів та середнього медичного персоналу (незалежно від найменування посад) у лікарняних закладах, лікувально-профілактичних закладах особливого типу, лікувально-трудових профілакторіях, амбулаторно-поліклінічних закладах, закладах швидкої та невідкладної медичної допомоги, закладах переливання крові, закладах охорони материнства і дитинства, санаторно-курортних закладах, установах з проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби та територіальних органах Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби (щодо працівників, які не є державними службовцями), санітарно-епідеміологічних закладах, діагностичних центрах.

Відповідно до ст.3 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» заклад охорони здоров`я це юридична особа будь-якої форми власності та організаційно-правової форми або її відокремлений підрозділ, що забезпечує медичне обслуговування населення на основі відповідної ліцензії та професійної діяльності медичних (фармацевтичних) працівників.

Стаття 3 вказаного Закону також визначає поняття медичної допомоги - діяльність професійно підготовлених медичних працівників, спрямована на профілактику, діагностику, лікування та реабілітацію у зв`язку з хворобами, травмами, отруєннями і патологічними станами, а також у зв`язку з вагітністю та пологами та медичного обслуговування - діяльність закладів охорони здоров`я та фізичних осіб - підприємців, які зареєстровані та одержали відповідну ліцензію в установленому законом порядку, у сфері охорони здоров`я, що не обов`язково обмежується медичною допомогою, але безпосередньо пов`язана з її наданням.

Безпосередню охорону здоров`я населення забезпечують санаторно-профілактичні, лікувально-профілактичні, фізкультурно-оздоровчі, санаторно-курортні, аптечні, науково-медичні та інші заклади охорони здоров`я. Заклади охорони здоров`я створюються підприємствами, установами, організаціями з різними формами власності, а також приватними особами при наявності необхідної матеріально-технічної бази і кваліфікованих працівників. Наказом Міністерства охорони здоров`я України «Про затвердження переліків закладів охорони здоров`я, лікарських, провізорських посад та посад молодших спеціалістів з фармацевтичною освітою у закладах охорони здоров`я» №385 від 28.10.2002 (далі - Наказ №385) затверджено переліки закладів охорони здоров`я, лікарських, провізорських посад і посад молодших спеціалістів із фармацевтичною освітою в закладах охорони здоров`я.

Відповідно до Переліку закладів охорони здоров`я, затвердженого наказом міністерства охорони здоров`я від 28.10.2002 №385, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.11.2002 №392/7130 (із наступними змінами), до санаторно-курортних закладів належать санаторії та санаторії-профілакторії. Саме робота в цих закладах незалежно від їхньої відомчої належності і форми власності дає право на пенсію за вислугу років.

З наведеного суд дійшов висновку, що санаторій-профілакторій «Чайка» підпадає під ознаки закладу охорони здоров`я.

Вид діяльності установи або закладу, а не його назва, визначає його приналежність до установ охорони здоров`я, дійшов також Вищий адміністративний суд України в ухвалі від 11.12.2007 у справі №22а-4501/2006.

Згідно з ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Як зазначалось, відповідно до відомостей трудової книжки позивач у період з 14.02.2003 по 31.05.2015 працювала лікарем терапевтом у санаторії-профілакторії.

Згідно розділу 2 Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909, право на пенсію за вислугу років мають лікарі та середній медичний персонал (незалежно від найменування посад).

Виходячи з аналізу наведеного, суд дійшов висновку, що період роботи позивача з 14.02.2003 по 31.05.2015 на посаді лікаря-терапевта у санаторії-профілакторії «Чайка» повинен зараховуватись до спеціального страхового стажу роботи на посадах, яка дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і який у сукупності становить понад 30 років, що відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону №1058-IV надає право їй на виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. На розвиток зазначених положень Конституції України частиною 2 статті 2 КАС України визначені критерії законності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, яким є відповідач.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, враховуючи те, що спеціальний трудовий стаж позивача на посаді лікаря, який дає право на пенсію за вислугу років на підставі пункту «е» статті 55 Закону № 1788-XII, перевищує 30 років, до призначення пенсії за віком не отримувала будь-яку пенсію, на день досягнення пенсійного віку працювала в закладі на цій посаді, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 має право на нарахування та виплату грошової допомоги, яка передбачена п. 7-1 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV та Порядком № 1191.

Щодо обраного позивачем способу захисту прав, суд зазначає наступне.

В рамках адміністративного судочинства: дії - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у здійсненні суб`єктом владних повноважень своїх обов`язків у межах наданих законодавством повноважень чи всупереч їм; бездіяльність - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у невиконанні ним дій, які він повинен був і міг вчинити відповідно до покладених на нього посадових обов`язків згідно із законодавством України; рішення - нормативно-правовий акт або індивідуальний акт (нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування; індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк).

З огляду на наведені положення, суд вважає що належним захистом прав позивача є визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо нарахування та виплати грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі 10 місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до п.7-1розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та зобов`язання здійснити певні щодо цього дії.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Фактично, позовні вимоги задоволені, оскільки бездіяльність управління визнана протиправною, а вимога щодо зобов`язання вчинити певні дії є похідною.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору у зазначеному розмірі підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань з управління.

На підставі викладеного, керуючись статтями 73-77, 90, 241-246, 250 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до п.7-1розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України у Донецькій області (ідентифікаційний код 13486010, 84122, Донецька область, м.Слов`янськ, пл.Соборна, 3) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) грошову допомогу, яка не підпадає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Стягнути на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (ідентифікаційний код 13486010, 84122, Донецька область, м.Слов`янськ, пл.Соборна, 3) судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.О. Кошкош