Справа № 140/3746/22
Суддя: Валюх Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2022-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2022 року ЛуцькСправа № 140/3746/22

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Валюха В.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі - ГУ ПФУ у Волинській області), Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі - ГУ ПФУ у Львівській області) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги, з урахуванням нової редакції позовної заяви (а. с. 40-51) обґрунтовані тим, що 15.04.2022 позивач через веб-портал Пенсійного фонду України звернулася із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Рішенням ГУ ПФУ у Львівській області №89 від 21.04.2022 позивачу відмовлено у призначенні пенсії, а також не зараховано до страхового стажу період роботи з 06.12.1985 по 27.07.1988. Листом від 28.04.2022 ГУ ПФУ у Волинській області повідомило позивача про те, що позивачу відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку із тим, що до заяви про призначення пенсії за віком на підставі частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) не долучено відомості про роботу у шкідливих умовах.

Позивач вважає дії відповідачів щодо відмови у призначенні пенсії незаконними та зазначає, зокрема, що відмова у призначенні пенсії на пільгових умовах через відсутність документів, які підтверджують право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, є протиправною, а у позивача наявний достатній для призначення пенсії загальний трудовий стаж понад 25 років, в т. ч. понад 10 років на роботах із шкідливими умовами праці.

Крім того, не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для не врахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці, у зв`язку із чим позивачу неправомірно не враховано до її трудового (страхового) стажу періоди роботи у Головненському овочесушильному заводі з 06.12.1985 по 27.07.1988.

Позивач просить визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ у Львівській області про не зарахування до страхового стажу періоду роботи з 06.12.1985 по 27.07.1988 та про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах на підставі пункту 2 частини другої статті 114 Закону №1058-IV, та зобов`язати ГУ ПФУ у Волинській області зарахувати до страхового стажу, відповідно до статті 24 Закону №1058-IV, період роботи з 06.12.1985 по 27.07.1988 у Головненському овочесушильному заводі, здійснити призначення та виплату з 15.04.2022 пенсії за віком на пільгових умовах на підставі пункту 2 частини другої статті 114 Закону №1058-IV.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 26.05.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі, судовий розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а. с. 56).

В поданому до суду відзиві на позовну заяву від 10.06.2022 № 0300-0902-8/21304 (а. с. 70-73) представник відповідача ГУ ПФУ у Волинській області Ніколаєв Д.А. позов не визнав та просить відмовити у його задоволенні з тих підстав, що період роботи позивача з 06.12.1085 по 27.07.1988 згідно із записами № № 1-2 трудової книжки НОМЕР_1 не підлягає зарахуванню до страхового стажу, оскільки на титульній сторінці трудової книжки зазначена не повна дата народження. Крім того, страховий стаж позивача становить 41 рік 09 місяців 23 дні (на дату звернення), при цьому, відомості про роботу у шкідливих умовах праці протягом повного робочого дня позивачем не надано.

04.07.2022 до суду надійшов відзив від 24.06.2022 № 1300-5903-7/54815 (а. с. 77-81), у якому представник відповідача ГУ ПФУ у Львівській області Мандзя В.І. позов не визнав та просить відмовити у його задоволенні з тих підстав, що періоди роботи позивача з 21.08.1992 по 01.06.2020 не підтверджені результатами атестації робочого місця, а відтак не підлягають зарахуванню до стажу роботи з важкими та шкідливими умовами праці, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до підпункту 2 пункту 2 статті 114 Закону №1058-IV. Крім того, у зв`язку із відсутністю на титульній сторінці трудової книжки позивача запису повної дати народження, їй не враховано до страхового стажу періоди роботи з 06.12.1985 по 27.07.1988 та правомірно винесено рішення від 21.04.2022 № 89 про відмову у призначенні пенсії за віком.

Інших заяв по суті справи чи клопотань про розгляд справи в судовому засіданні від учасників справи до суду не надходило.

Відповідно до пункту 20 частини першої статті 4, частини другої, пункту 10 частини шостої статті 12, частин першої - третьої статті 257, частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) дану справу, як справу незначної складності, розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що 15.04.2022 позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення пенсії за віком, вказана заява разом з документами були подані через веб-портал електронних послуг.

ГУ ПФУ у Львівській області прийняло рішення від 21.04.2022 №89 про відмову у призначенні пенсії (а. с. 27), про що позивача було повідомлено листом ГУ ПФУ у Волинській області від 28.04.2022 №4651-3708/М-02/8-0300/22 (а. с. 26).

З рішення ГУ ПФУ у Львівській області від 21.04.2022 №89 та листа ГУ ПФУ у Волинській області від 28.04.2022 №4651-3708/М-02/8-0300/22 вбачається, що згідно із поданими документами та даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, страховий стаж позивача становить 41 рік 09 місяців 23 дні, при цьому, відомості про роботу у шкідливих умовах праці протягом повного робочого дня позивачем не подавалися. Крім того, періоди з 06.12.1985 по 27.07.1988 згідно з трудовою книжкою НОМЕР_2 не зараховано до страхового стажу, оскільки на титульній сторінці зазначена не повна дата народження.

При вирішенні даного спору суд застосовує такі нормативно-правові акти.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку, зокрема: 53 роки 6 місяців - з 1 квітня 1968 року по 30 вересня 1968 року.

Згідно із пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 за № 1451/11731 (далі - Порядок № 383), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92 (приклади у додатках 1, 2).

За приписами пункту 4.2 Порядку № 383 результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умов і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація. Такий же порядок застосовується у разі припинення діяльності підприємства, установи, організації із визначенням правонаступника.

Пунктом 10 Порядку № 383 передбачено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 № 442 «Про порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці» установлено, що відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії за віком на пільгових умовах за списками виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 р. № 461 (Офіційний вісник України, 2016 р., № 60, ст. 2044), а також пенсії, що можуть встановлюватися підприємствами й організаціями за рахунок власних коштів працівникам інших виробництв, професій та посад залежно від умов праці, призначаються за результатами атестації робочих місць.

При вирішенні даного спору суд, в силу приписів частини п`ятої статті 242 КАС України, враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 520/15025/16-а, які полягають у тому, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо. При цьому особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку № 2, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку № 442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць. Особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком №2. При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.

Отже, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник. За таких обставин з метою дотримання завдань адміністративного судочинства та забезпечення конституційних гарантій осіб на пенсійне забезпечення Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків Верховного Суду України, викладених у постановах від 10.09.2013 у справі № 21-183а13, від 25.11.2014 у справі № 21-519а14, від 10 й 17.03.2015 у справах № 21-51а15, та № 21-585а14, від 14.04.2015 у справі № 21-383а14, від 02.12.2015 у справі № 21-1329а15, від 10.02.2016 у справі № 21-5432а15 та від 12.04.2016 у справі № 21-6501а15, щодо відсутності підстав для призначення пенсії на пільгових умовах з огляду на відсутність результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.

Крім того, згідно із частиною другою статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-ХІІ (далі - Закон № 1788-ХІІ) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Як вбачається із матеріалів справи, спір між сторонами виник щодо відмови у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах, оскільки відсутні відомості про роботу у шкідливих умовах та дані про проведення атестації робочого місця.

Судом встановлено, що згідно із записами у трудовій книжці, позивач ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_2 ) з 17.10.1988 по 01.06.2020 працювала в обласному дитячому протитуберкульозному санаторії «Згорани» (з 06.06.2019 реорганізовано на Комунальне підприємство «Волинський обласний санаторій «Згорани» Волинської обласної ради) на посадах санітарки фізкабінету тубвідділення, молодшої сестри (палатної) (а. с. 15-17). Крім того, зазначений трудовий стаж підтверджується довідками від 10.09.2021 № 01-13/298, № 01-12/299, виданими Волинським обласним санаторієм «Лісова пісня», який згідно з рішенням Волинської обласної ради від 12.03.2020 № 29/28 є правонаступником всіх прав та обов`язків Комунального підприємства «Волинський обласний санаторій «Згорани» Волинської обласної ради (а. с. 8-9), відомостями з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-5) від 02.05.2022 (а. с. 28-30).

При вирішенні спору суд виходить з того, що відповідачі не заперечують ту обставину, що позивач виконувала роботи за професіями, які передбачені відповідними Списками, чинними на період роботи. При цьому, у матеріалах справи відсутні дані про проведення атестації робочого місця позивача.

Разом з тим, враховуючи висновки щодо застосування норм права, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 520/15025/16-а, суд у даній справі дійшов висновку про те, що відсутність даних про проведення атестації робочого місця не може бути самостійною та достатньою підставою для відмови у зарахуванні до пільгового стажу позивача періоду роботи з 17.10.1988 по 01.06.2020 та не може бути підставою для відмови у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах, позаяк наявність такого стажу підтверджена поданими позивачем документами.

Відтак, суд погоджується із доводами позивача про те, що на момент звернення із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах (15.04.2022) позивач досягла необхідного віку (53 роки 6 місяців), у неї наявний достатній страховий та пільговий стаж (не менше 25 років, з них не менше 10 років на роботах за Списком № 2), до заяви про призначення пенсії позивач додала усі необхідні документи, тому у відповідача ГУ ПФУ у Львівській області були відсутні правові підстави для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Відповідно до абзацу першого частини першої, абзацу першого частини другої статті 24 Закону № 1058-IV, який набрав чинності 01.01.2004, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно із частиною першою статті 56 Закону №1788-ХІІ до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

За правилами частини першої статті 62 Закону №1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку № 637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Суд, в силу приписів частини п`ятої статті 242 КАС України, враховує також висновки щодо застосування норм права, викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 06.03.2018 у справі № 754/14898/15-а, відповідно до яких підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Крім того, суд також враховує правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 30.09.2021 у справі № 300/816/17, відповідно до якої за загальним правилом відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, якій ця трудова книжка належить, а отже, й не може впливати на її особисті права. Водночас, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства, а тому вказані обставини не можуть бути підставою для позбавлення позивача конституційного права на соціальний захист в частині призначення пенсії за віком.

З матеріалів справи вбачається, що періоди з 06.12.1985 по 27.07.1988 згідно з трудовою книжкою НОМЕР_2 не зараховано до страхового стажу позивача, оскільки на титульній сторінці зазначена не повна дата народження.

Разом з тим, суд звертає увагу, що на титульній сторінці трудової книжки НОМЕР_2 зазначено рік народження позивачки - 1968 (а. с. 15), що відповідає відомостям, вказаним у її паспорті громадянина України серії НОМЕР_3 (а. с. 10).

З урахуванням наведеного, суд вважає, що період роботи з 06.12.1985 по 27.07.1988 відповідно до трудової книжки НОМЕР_2 (записи № № 1, 2) в Головненському овочесушильному заводі повинен бути зарахований до страхового стажу позивача, позаяк вказані несуттєві недоліки у записах трудової книжки (внесений запис про рік народження позивача без зазначення числа та місяця) не можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, позивач не може відповідати за неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки з вини адміністрації підприємства, та у зв`язку із цим не може бути позбавлений конституційного права на соціальний захист в частині призначення пенсії.

При вирішенні даного спору суд також враховує, що відповідно до пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 (зі змінами; далі - Порядок № 22-1), після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Пунктом 4.10 Порядку № 22-1 передбачено, що після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Тобто, позивачу було відмовлено у призначенні пенсії рішенням від 21.04.2022 №89, яке було прийняте ГУ ПФУ в Львівській області відповідно до пункту 4.2 Порядку № 22-1, за принципом екстериторіальності.

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, виходячи із наданих суду статтею 245 КАС України повноважень, позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ в Львівській області від 21.04.2022 №89 підлягають до задоволення.

Крім того, оскільки за приписами Порядку № 22-1 електронна пенсійна справа знаходиться в пенсійному органі за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи, та такий орган здійснює нарахування та виплату пенсії, тому, на думку суду, належним відповідачем за позовними вимогами зобов`язального характеру є ГУ ПФУ у Волинській області, якого, з метою повного та ефективного захисту порушених прав позивача, необхідно зобов`язати зарахувати до страхового стажу позивача період роботи з 06.12.1985 по 27.07.1988 у Головненському овочесушильному заводі, здійснити призначення та виплату позивачу з 15.04.2022 пенсії за віком на пільгових умовах на підставі пункту 2 частини другої статті 114 Закону №1058-IV.

При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з такого.

Згідно із частинами першою, другою статті 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк. Якщо у строк, встановлений судом, судові витрати не будуть оплачені, позовна заява залишається без розгляду або витрати розподіляються між сторонами відповідно до судового рішення у справі, якщо сплату судових витрат розстрочено або відстрочено до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки ухвалою суду від 26.05.2022 було відстрочено позивачу ОСОБА_1 сплату судового збору в розмірі 992,40 грн. до ухвалення судового рішення у справі (а. с. 56) та з огляду на задоволення позову повністю, тому належний до сплати за подання цього позову судовий збір в сумі 992,40 грн. підлягає стягненню в дохід Державного бюджету України з відповідача ГУ ПФУ у Львівській області (суд виходить з того, що права позивача були порушені внаслідок прийняття рішення ГУ ПФУ в Львівській області від 21.04.2022 №89, тому саме з вказаного відповідача підлягають до стягнення судові витрати).

Керуючись статтями 243 - 246, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 21 квітня 2022 року №89 про відмову у призначенні пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, м. Луцьк, вул. Кравчука, 22-В, ідентифікаційний код 13358826) зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) період роботи з 06 грудня 1985 року по 27 липня 1988 року у Головненському овочесушильному заводі, здійснити призначення та виплату ОСОБА_1 з 15 квітня 2022 року пенсії за віком на пільгових умовах на підставі пункту 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10, ідентифікаційний код 13814885) в дохід Державного бюджету України судовий збір в розмірі 992 гривні 40 копійок (дев`ятсот дев`яносто дві гривні сорок копійок).

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 255 КАС України, та може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.М.Валюх