Справа № 160/26708/21
Суддя: Юхно Ірина Валеріївна
Дата ухвалення: 2022-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Юхно І. В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-
23.12.2021 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, у якому позивач просить суд:
В обґрунтування позовних вимог позивачем було зазначено, що 08.12.2021 ОСОБА_1 вперше стало відомо про протиправні дії Відповідача щодо безпідставного покладання на мене тягарю зі сплати 7 762,81 грн. земельного податку з фізичних осіб (код класифікації доходів бюджету 18010700), в тому числі і без відповідної податкової вимоги та рішення про опис майна у податкову заставу, яких він не отримував. Безпідставність нарахування вищезазначеного податку неодноразово встановлювалась судовими рішеннями, про існування яких Відповідач обізнаний. Ці судові рішення стосувалися скасування аналогічних нарахувань за періоди 2014 - 2018 рр. ОСОБА_1 є власником нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 , яку використовує в своїй господарській діяльності, як офісне приміщення, будучи фізичною особою-підприємцем зі спрощеною системою оподаткування II групи. І ці обставини, на думку позивача, відомі Відповідачу і неодноразово встановлені рішенням суду. Тобто, Відповідач свідомо вчинив протиправні дії щодо безпідставного нарахування та внесення даних до інформаційної системи органів ДПС щодо станку розрахунків платника з бюджетом та цільовими фондами наявності у мене заборгованості зі сплати земельного податку з фізичних осіб (код класифікації доходів бюджету 18010700).
Крім того, позивач вказує, що протиправність дій Відповідача полягає також у порушенні ним норм Глави 4 ПК України, щодо визначення суми податкових зобов`язань та порядку їх сплати, оскільки, він не подавав «Податкової декларації сплати за землю (земельний податок) та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності» і не отримував податкових вимог про нарахування земельного податку з фізичних осіб за період 2019-2020рр., то, відповідно, був позбавлений Відповідачем можливості оскаржити належним чином як дії, так і вищезазначені документи.
Копію ухвали направлено позивачу засобами поштового зв`язку та згідно з наявним у матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення отримано позивачем 20.01.2022. Згідно з наявною у матеріалах спарив розпискою копію ухвали разом з матеріалами позовної заяви отримано відповідачем 11.01.2022. Тобто, строк на подання відзиву на позов з урахуванням ч.6 ст.120 КАС України до 26.01.2022.
01.02.2022 від Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до суду засобами поштового зв`язку надійшов відзив на позов, в якому відповідач позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити у їх задоволенні з огляду на те, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно фізична особа ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) має у власності об`єкт нерухомого майна вбудованого в багатоповерховий не житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею - 125,9 кв.м. Відповідно до ст.377 ЦК України до покупця ОСОБА_1 переходить права користування земельною ділянкою, на якій розташоване відчужене приміщення, та яке підлягає оформленню покупцем в установленому чинним законодавством порядку. 09.11.2017 року фізичні особі ОСОБА_1 за №1777/10/04-36-13-18 від 08.11.2017 року було направлено поштою листа з повідомленням про вручення, який містить роз`яснення щодо доцільності сплати земельного податку за вбудоване нежитлове приміщення по АДРЕСА_1 .
Відповідач вважає, що ГУ ДПС у Дніпропетровській області під час винесення оскаржуваних податкових повідомлень - рішень діяло у спосіб та в порядку, визначеному чинним законодавством України.
Разом із тим, позивач посилається на те, що Відповідач у Відзиві зазначає, що направляв, ніби, ППР за адресою: АДРЕСА_2 , але і із податкових правовідносин, і із попередніх судових спорів Відповідач був чітко обізнаний, що за цією адресою позивач пошту отримувати не може тому, що його адреса з 31.01.2000 р.: АДРЕСА_3 , куди, до речі, і надсилалися ППР за 2014, 2017, 2018 рр„ які були оскаржені в судовому порядку.
Таким чином, на думку позивача, факти, викладені у Відзиві не відповідають дійсності, що є введенням суду в оману і зловживанням процесуальними правами. Разом із тим, позивач вважає, що Відповідач визнав правову позицію позивача щодо звільнення від оплати його, як платника єдиного податку за частину комунальної земельної ділянки, що перебуває під приватним офісним приміщенням ОСОБА_1 .
Розгляд справи за правилами ст.262 КАС України мав відбутися до 26.02.2022, проте у зв`язку тим, що 26.02.2022 та 27.02.2022 були вихідними днями, а також 28.02.2022 головуючий суддя Юхно І.В. перебувала у відпустці, суд розглядає справу у перший робочий день - 01.03.2022.
В ході судового розгляду справи відповідач правом на подання заперечень не скористався.
Суд також зазначає, що станом на 01.03.2022 від відповідача витребуваних документів не надходило.
За приписами частини 9 статті 80 КАС України у разі неподання суб`єктом владних повноважень витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами.
При цьому, суд враховує, що пунктом 3 Розділу VI КАС встановлено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.
Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (зі змінами, внесеними постанова КМУ від 17.02.2021 №104, від 21 квітня 2021 р. № 405, від 16.06.2021 р. № 611, від 11.08.2021 р. № 855, від 22.09.2021 р. № 981, від 15.12.2021 р. № 1336) з 19 грудня 2020 р. до 31 березня 2022 р. на території України встановлений карантин.
Проте, суд звертає увагу, що від відповідачів станом на 01.03.2022 жодних повідомлень про неможливість подання витребуваних ухвалою від 28.12.2021 доказів до суду, в тому числі з огляду на обмеження, впровадженими у зв`язку з карантином, надано не було. Будь-яких заяв клопотань до матеріалів справи від відповідачів також не надходило, у зв`язку з чим у суду відсутні правові підстави для продовження відповідачам процесуального строку, встановленого судом для подання витребуваних документів.
Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини та на підставі вищевказаних норм, суд ухвалив розглянути справу по суті за наявними в ній доказами.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_2 , виданим 05.03.1998 Саксаганським РВ Криворізького МУ УМВС України в Дніпропетровській області. Позивач з 31.01.2000 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .
Видами діяльності позивача є: 43. 21 Електромонтажні роботи, 80.10 Діяльність приватних охоронних служб, 80.20 Обслуговування систем безпеки, 80.30 Проведення розслідувань, 95.11 Ремонт комп`ютерів і периферійного устаткування, 95.12 Ремонт обладнання зв`язку, 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна, 74.90 Інша професійна, наукова та технічна діяльність, наукова та технічна діяльність, 33.12 Ремонт і технічне обслуговування машин і устаткування промислового призначення. Місцезнаходження фізичної особи-підприємця: АДРЕСА_3 .
ОСОБА_1 є платником єдиного податку зі спрощеною системою оподаткування II групи, про що свідчить наявна у матеріалах справи копія свідоцтва платника єдиного податку від 31.05.2012 серії НОМЕР_3 .
На підставі договору купівлі - продажу приміщення, яке орендує фізична особа-підприємець ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_5 , придбаного фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 , який укладено 21.07.2011 між управління комунальної власності міста виконкому міської ради (м.Кривий Ріг) та Позивачем та посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровській області Борисенком С.М. (зареєстровано в реєстрі за №1871), ОСОБА_1 є власником нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 .
Право власності позивача на зазначене приміщення зареєстроване в реєстрі за №31939660, що підтверджується Витягом про державну реєстрацію прав від 05.10.2011 №31541938, належним чином засвідчена копія якого наявна в матеріалах справи.
Відповідачем до матеріалів справи разом із відзивом на позов було надано копії корінців наступних податкових повідомлень-рішень:
Вказані податкові повідомлення-рішення направлялись податковим органом на ім`я ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_7 , проте відділенням поштового зв`язку адресанту були повернуті конверти у зв`язку з неврученням з відмітками «за закінченням терміну зберігання»
Згідно з наданим позивачем до матеріалів справи витягом з інформаційної системи органів ДПС щодо стану розрахунків платника з бюджетом та цільовими фондами станом на 07.12.2021 за ОСОБА_1 за платежем «земельний податок з фізичних осіб 18010700» обліковується від`ємне сальдо 7762,81 грн.
При цьому, суд наголошує, що відповідачем в порушення визначеного ч.2 ст.77 КАС України обов`язку доказування на виконання ухвали суду не було надано ані копії належним чином засвідченої копії інтегрованої картки по земельному податку з фізичних осіб платника податків ОСОБА_1 , ані інформацію з її документальним підтвердженням щодо наявності у ОСОБА_1 податкового боргу по земельному податку з фізичних осіб у 7762,81 грн. з детальним розрахунком складових такого боргу та підстав його виникнення.
Вказана обставина унеможливлює встановлення судом періоду виникнення податкового боргу ОСОБА_1 по земельному податку з фізичних осіб у 7762,81 грн., його складових та підстав виникнення. Водночас, обставина щодо нарахування вказаного податкового боргу з земельного податку з фізичних осіб за об`єкт нерухового майна, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , сторонами в заявах по суті визначається. у зв`язку з чи не потребує доказування в силу вимог ч.1 ст.78 КАС України.
Вважаючи протиправними дії відповідача дії щодо нарахування земельного податку з фізичних осіб в розмірі 7762,81 грн. за період 2019-2020 pоки, позивач звернувся за захистом своїх прав та законних інтересів до суду з адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За приписами частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з частиною 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Отже, суд вважає за необхідне зазначити, що під час розгляду спорів щодо оскарження рішень (дій) суб`єктів владних повноважень, суд зобов`язаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення (дії) на їх відповідність усім зазначеним вимогам.
Податковий кодекс України (далі - ПК України) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Підпунктом16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України встановлений обов`язок платника податків сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
До місцевих податків належить податок на майно (пп.10.1.1 п.10.1 ст.10 ПК України).
За положеннями пп. 265.1.3 п.265.1 ст.265 ПК України податок на майно складається, в тому числі з плати за землю. Порядок сплати податку на майно визначений у Розділі ХІІ ПК України (статті 265-289 ПК України)
Разом із тим, у статті 14 ПК України надано визначення таким поняттям, як:
- плата за землю - це обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності (пп. 14.1.147);
- земельний податок - обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів (далі - податок для цілей розділу XII цього Кодексу) (пп.14.1.72);
- землекористувачі - юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди (пп.14.1.73);
- земельна ділянка - частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, цільовим (господарським) призначенням та з визначеними щодо неї правами (пп.14.1.74).
В силу приписів пункту 5.2 статті 5 ПК України у разі якщо поняття, терміни, правила та положення інших актів суперечать поняттям, термінам, правилам та положенням цього Кодексу, для регулювання відносин оподаткування застосовуються поняття, терміни, правила та положення цього Кодексу.
Відповідно до п.269.1 ст.269 ПК України платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.
За положеннями п. 270.1 ст. 270 ПК України об`єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні; земельні частки (паї), які перебувають у власності.
За приписами п.287.1 ст.287 ПК України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою. У разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році.
Поряд із цим. статтею 297 ПК України визначаються особливості нарахування, сплати та подання звітності з окремих податків і зборів платниками єдиного податку. Так, відповідно до п.п.4 п.297.1 вказаної статті платники єдиного податку звільняються від обов`язку нарахування, сплати та подання податкової звітності з таких податків і зборів, зокрема, земельного податку, крім земельного податку за земельні ділянки, що не використовуються ними для провадження господарської діяльності.
В силу положень частини 4 статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Поряд із цим, відповідно до підпункту 14.1.157. пункту 14.1. статті 14 ПК України податкове повідомлення-рішення - це письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов`язок платника податків сплатити суму грошового зобов`язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності.
Під грошовим зобов`язанням платника податків, згідно з підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України, розуміється сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Під податковим боргом, при цьому, розуміється сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання (підпункт 14.1.175. пункту 14.1 статті 14 ПК України).
Податковим законодавством встановлено правила направлення та вручення податковим органом рішень, повідомлень про проведення перевірки та інших документів.
Згідно із приписами статті 42 ПК України податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу (п.42.1).
Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику) (п. 42.2).
Суд зазначає, що дійсно на відповідача покладається обов`язок належного повідомлення платника податків про призначення та проведення перевірки. При цьому платник податків також має обов`язок повідомляти податковий орган про зміну податкової адреси або місцезнаходження.
Відповідно до пунктів 70.2. та 70.7 статті 70 ПК України до облікової картки фізичної особи - платника податків … вноситься така інформація: місце проживання, а для іноземних громадян - також громадянство (пп. 70.2.4). Фізичні особи - платники податків зобов`язані подавати контролюючим органам відомості про зміну даних, які вносяться до облікової картки … протягом місяця з дня виникнення таких змін шляхом подання відповідної заяви за формою та у порядку, визначеними центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Згідно із пунктами 1 та 2 Розділу ІХ Положення про реєстрацію фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, затвердженим Наказом Міністерства фінансів України від 29.09.2017 № 822 (далі - Положення № 822), фізичні особи - платники податків зобов`язані подавати до контролюючих органів відомості про зміну даних, які вносяться до облікової картки протягом місяця з дня виникнення таких змін шляхом подання Заяви за формою №5ДР (додаток 12) або Заяви за формою №5ДРП (додаток 13) відповідно.
Фізичні особи подають зазначені заяви особисто або через представника до контролюючого органу за своєю податковою адресою (місцем проживання), а у разі зміни місця проживання - до контролюючого органу за новим місцем проживання. Фізичні особи, які тимчасово перебувають за межами населеного пункту проживання, подають зазначені заяви особисто або через представника до будь-якого контролюючого органу.
Наведений правовий висновок сформований Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 12.08.2021 у справі №640/3605/19.
Під час судового розгляду справи судом встановлено, що позивача з 31.01.2000 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ., що підтверджується паспортом серії НОМЕР_4 , виданим серії НОМЕР_2, виданим 05.03.1998 Саксаганським РВ Криворізького МУ УМВС України в Дніпропетровській області.
Водночас, вищевказані податкові повідомлення-рішення направлялись податковим органом на ім`я ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_7 . Проте, всупереч обов`язку доказування контролюючим органом жодних доказів на підтвердження того, що зазначена адреса є податковою адресою фізичної особи - платника податків надано не було. Тобто, у матеріалах справи відсутні докази узгодження вказаних податкових повідомлень-рішень, що є підставою для обліковування вказаних сум як податкового боргу.
При цьому, суд наголошує, що відповідно до вимог частини 2 статті 9 КАС України не надає оцінки правомірності вказаних податкових повідомлень-рішень, оскільки розглядає заявлений до розгляду спір в межах позовних вимог та не вбачає підстав для виходу за їх межі в цій частині.
З огляду на вищевикладене, суд зазначає, що Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області в ході судового розгляду не було доведено правомірності дій щодо нарахування ОСОБА_1 податкового боргу з земельного податку з фізичних осіб (код класифікації доходів бюджету 18010700) в розмірі 7762,81 грн. за період 2018-2020 роки.
В той же час, відповідно до частин 1 та 2 статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Згідно з положеннями статті 9 Конституції України та статтями 17, частиною п`ятою статті 19 Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.
Фактично, необхідною передумовою застосування частини 2 статті 9 КАС України є саме порушення прав позивача та необхідність захисту порушеного права шляхом його відновлення.
Отже, адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного суб`єктами владних повноважень, а вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення.
При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 р. у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.
У рішенні від 31.07.2003 р. у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.
Крім того, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.
Отже, обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.
Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про те, що з метою ефективного захисту порушеного права позивача слід вийти за межі заявлених позовних вимог, а саме: визнати протиправними дії Головного управління ДПС у Дніпропетровській області щодо нарахування ОСОБА_1 податкового боргу із земельного податку з фізичних осіб (код класифікації доходів бюджету 18010700) в розмірі 7762,81 грн. за період 2018-2020 роки.
Оскільки відповідачем неправомірно нараховано позивачу податковий борг з земельного податку з фізичних осіб (код класифікації доходів бюджету 18010700) в розмірі 7762,81 грн., то порушені позивачем права підлягають відновленню судом.
Вирішуючи позовні вимоги в частині «скасування нарахування земельного податку з фізичних осіб (код класифікації доходів бюджету 18010700) в розмірі 7762,81 грн. за період 2019-2020 pp., зобов`язавши Відповідача виключити його з інформаційної системи ДПС щодо стану розрахунків платника з бюджетом та цільовими фондами», суд виходить із наступного.
Суд зазначає, що відповідачем не заперечується, що податковий борг із земельного податку з фізичних осіб (код класифікації доходів бюджету 18010700) в розмірі 7762,81 грн. за період 2018-2020 роки відображений контролюючим органом в інтегрованій картці платника податків.
Приписами статті 71 ПК України визначено, що інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів - комплекс заходів, що координується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій.
У статті 72 ПК України передбачено, що для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу використовується інформація, що надійшла: від платників податків та податкових агентів, зокрема інформація: що міститься в податкових деклараціях, розрахунках, звітах про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, інших звітних документах; що міститься у наданих великими платниками податків в електронній формі копіях документів з обліку доходів, витрат та інших показників, пов`язаних із визначенням об`єктів оподаткування (податкових зобов`язань), первинних документах, які ведуться в електронній формі, регістрах бухгалтерського обліку, фінансовій звітності, інших документах, пов`язаних з обчисленням та сплатою податків і зборів; про фінансово - господарські операції платників податків; про застосування реєстраторів розрахункових операцій; від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування та Національного банку України, від банків, інших фінансових установ - інформація про наявність та рух коштів на рахунках платника податків; від органів влади інших держав, міжнародних організацій або нерезидентів; за наслідками податкового контролю; для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності також використовується інша інформація, оприлюднена як така, що підлягає оприлюдненню відповідно до законодавства та/або добровільно чи за запитом надана контролюючому органу в установленому законом порядку.
Згідно із статтею 74 ПК України податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, зберігається в базах даних Інформаційних, телекомунікаційних та інформаційно-телекомунікаційних систем центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику. Внесення інформації до баз даних Інформаційних систем та її опрацювання здійснюються контролюючими органами.
Відповідно до п. 3 Порядку №5 для забезпечення достовірності відображення облікових показників в ІКП структурними підрозділами за напрямами роботи здійснюється попередній та загальний контроль у терміни, встановлені цим Порядком.
Пунктом 5 Порядку №5 передбачено, що моніторинг повноти та своєчасності внесення первинних показників у підсистеми інформаційної системи забезпечується керівниками структурних підрозділів територіального органу ДПС за напрямами роботи.
Загальний контроль за достовірністю відображення в ІКП облікових показників забезпечується підрозділом, що здійснює облік платежів.
Відповідно до п. 3 розділу II Порядку №5 а наявності грошових зобов`язань або податкового боргу, або неузгоджених сум грошових зобов`язань, які оскаржуються в адміністративному або судовому порядку, податковий орган не здійснює подальші процедури щодо закриття ІКП до їх погашення або визнання такого боргу безнадійним та його списання у порядку, визначеному статтею 101 розділу II Кодексу.
Суд зазначає, що відображення контролюючим органом в інтегрованій картці платника податків відомостей щодо своєчасного нарахування та сплати податкових зобов`язань створює певні наслідки для платника податків та наявність в останнього матеріально-правового інтересу, щоб дані інтегрованих карток правильно відображали фактичний стан розрахунків з бюджетом.
Подібна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 19.02.2019 у справі №825/999/17 та від 26.02.2019 у справі №805/4374/15-а. від 25.03.2020 у справі №826/9288/18.
За приписами п. 2 ч. 3 розділу V Порядку №5 у разі скасування у встановлених законом випадках не в межах процедури адміністративного або судового оскарження податкового повідомлення-рішення / рішення / вимоги та/або рішення щодо єдиного внеску після його вручення платнику податків у підсистемі, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи, вноситься рішення керівника (заступника керівника або уповноваженої особи) територіального органу ДПС або особи, яка виконує його обов`язки, про скасування податкового повідомлення-рішення / рішення / вимоги та/або рішення щодо єдиного внеску, статус податкового повідомлення-рішення / рішення / вимоги та/або рішення щодо єдиного внеску змінюється на «Скасовано».
Відповідно до п. 1 ч. 4 розділу V Порядку 5 працівники підрозділів адміністративного/судового оскарження податкового органу, до компетенції яких належать розгляд скарг під час проведення процедури адміністративного оскарження або супроводження справ у судах, під час проведення процедури судового оскарження прийнятих податкових повідомлень-рішень / рішень / вимог та/або рішень щодо єдиного внеску, в установленому порядку відповідно до вимог регламентів використання відповідних інформаційних систем вносять дані до інформаційних систем, які забезпечують відображення результатів адміністративного та/або судового оскарження, у день отримання чи складання відповідних документів або отримання інформації з подальшим збереженням даних та встановленням зав`язків записів зазначених інформаційних систем із записами підсистеми, що відображає результати контрольно-перевірочної роботи.
Відображенню в інформаційній системі підлягають матеріали, які зареєстровані в інформаційних системах, що забезпечують відображення результатів адміністративного та/або судового оскарження, та мають безпосередній зв`язок з матеріалами, внесеними до підсистеми, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи в ході виконання її функцій.
Такими матеріалами є: скарга (заява) платника податків; рішення про результати розгляду скарги (заяви); ухвала суду про відкриття провадження; рішення суду, прийняте по суті.
Аналіз наведеного дає підстави для висновку, що контролюючий орган зобов`язаний привести у відповідність відомості в ІКП шляхом коригування даних у ІКП у разі прийняття рішення суду по суті.
Поряд із цим відповідно до пункту 10 частини 2 статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про, зокрема, інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.
У справі, що розглядається встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами відсутність податкового боргу у позивача, що не спростовано відповідачем.
Суд також звертає увагу, що Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у своїй постанові від 01.07.2020 у справі 640/8980/19 наголосив, що відображенням в електронному кабінеті, інтегрованій картці та інших інформаційних системах ДПС інформації про наявність у платника податків грошового зобов`язання (в т.ч. нарахування пені) на підставі податкового повідомлення-рішення, що вважається скасованим, порушуються права платника податків.
Наявність в інтегрованій картці платника неправомірно обліковуваного податкового боргу, дає право контролюючим органам застосовувати положення статті 87 Податкового кодексу України відповідно до якої поточна сплата платником податків його самостійно нарахованих податкових зобов`язань зараховується в рахунок сплати податкового боргу.
Отже, в інтегрованій картці платника одночасно погашається податковий борг, який обліковується протиправно, а також виникає новий борг за самостійно нарахованими платником податковими зобов`язаннями, що в подальшому може привести до застосування штрафних санкцій за їх несвоєчасну сплату та нарахування пені. Отже, неправомірне відображення в інтегрованій картці платника сум грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, має безпосередній вплив на господарську діяльність платника у зв`язку із потенційним понесенням ним додаткових витрат.
Визнання податкового повідомлення-рішення скасованим, з однієї сторони, нівелює обов`язок платника податків зі сплати донарахованих таким податковим повідомленням-рішенням грошових зобов`язань, а з іншої - виключає наявність правових підстав для відображення відповідних грошових зобов`язань в інтегрованій картці платника. Водночас, протиправне відображення грошових зобов`язань в інтегрованій картці платника без належних правових підстав, очевидно вказує на порушення прав платника податків та необхідність проведення коригування даних інтегрованої картки платника в цілях поновлення порушених прав.
За висновком суду, встановлені під час розгляду справи обставини свідчать про те, що у контролюючого органу не було передбачених чинним податковим законодавством підстав для обліковування в ІКП ОСОБА_1 податкового боргу з земельного податку з фізичних осіб (код класифікації доходів бюджету 18010700) в розмірі 7762,81 грн.
Відповідно до правового висновку Верховного Суду, зазначеного у постанові від 19.02.2019 у справі №825/999/17, належним способом захисту, що відновить порушені права товариства, є коригування в інформаційній системі органів ДПС даних інтегрованої картки. Фактично, визнається порушення прав платника податків безпідставними записами в інтегрованій картці платника, а також право платника податків на поновлення відповідних прав шляхом коригування відповідних даних, за умови відсутності правових підстав у контролюючого органу для здійснення відповідних донарахувань та внесення відповідних даних до інформаційних систем.
З урахуванням викладеного, оскільки суд прийшов до висновку, що належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання відповідача вчинити дії для проведення коригування даних (показників) інтегрованої картки шляхом виключення відомостей про податковий борг ОСОБА_1 із земельного податку з фізичних осіб (код класифікації доходів бюджету 18010700) за 2018-2020 роки в розмірі 7762,81 грн.
Такий спосіб захисту порушених прав та інтересів платника податків також визнав адекватним та обґрунтованим Верховний Суд у постанові №816/2042/16 від 13.02.2018.
Частиною 1 статті 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до положень статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно з частинами першої та четвертої статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Відповідно до приписів статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Частиною першою статті 77 КАС України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Із заявлених позовних вимог, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в адміністративному позові доводи позивача є такими, що підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до частини 1 статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору (частина 3 статті 139 КАС України).
Проте, оскільки в адміністративному позові заявлено одну майнову вимогу на суму 7762,81 грн., а вимога про зобов`язання відповідача вчинити певні дії є похідною, то в силу вимог Закону України «Про судовий збір» позивач за подання цього позову мав сплатити 908 грн. (відповідно до пп.1 п.3 ч.3 ст.4 Закону №3674-VI ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до адміністративного суду позову майнового характеру, який подано: фізичною особою або фізичною особою-підприємцем - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (7762,81 грн. х 1% = 77,63 грн, проте підлягає сплаті 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб).
Тобто, судовий збір, сплачений під час подачі позову, у сумі 908,00 грн. (1816,00 грн. - 908,00 грн.) є надмірно сплачений та може бути повернутий за окремою заявою у відповідності до ст.7 Закону України «Про судовий збір».
Керуючись статтями 9, 73-77, 86, 139, 241-246, 255, 295 КАС України, суд, -
Визнати протиправними дії Головного управління ДПС у Дніпропетровській області щодо нарахування ОСОБА_1 податкового боргу із земельного податку з фізичних осіб (код класифікації доходів бюджету 18010700) за період 2018-2020 роки в розмірі 7762,81 грн.
Зобов`язати Головне управління ДПС у Дніпропетровській області вчинити дії для проведення коригування даних (показників) інтегрованої картки ОСОБА_1 шляхом виключення відомостей про податковий борг із земельного податку з фізичних осіб (код класифікації доходів бюджету 18010700) за період 2018-2020 роки в розмірі 7762,81 грн.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області сплачені позивачем судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 681, грн. (шістсот вісімдесят одна гривня нуль копійок).
Відповідно до статті 255 КАС України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Згідно з частиною 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
На підставі положень статті 297 КАС України апеляційна скарга подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.
Суддя І.В. Юхно