Справа № 460/16215/22
Суддя: Т.О. Комшелюк
Дата ухвалення: 2022-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

11 серпня 2022 року м. Рівне №460/16215/22

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Комшелюк Т.О., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Рівненської районної державної адміністрації про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Управління соціального захисту населення Рівненської районної державної адміністрації (далі - відповідач), в якому просить суд: визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про припинення виплати державної соціальної допомоги та про повернення переплати в сумі 41159,10грн. за період з 01.07.2020 року по 30.06.2021 року. За змістом позовних вимог позивач зазначає, що її сім`я є малозабезпеченою. Перебуває на обліку у відповідача як отримувач соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям. З 01 липня 2020 року їй виплачується вказана допомога. Звертає увагу на те, що в спірний період її матеріальний стан не змінився. Разом з тим, з липня 2021 року позивачу припинено виплату спірної допомоги. В листопаді 2021 року позивач звернулася до відповідача з заявою про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, а також за роз`ясненням причин припинення виплати такої допомоги з липня 2021 року. В січні 2022 року позивачем було отримано відповідь на своє звернення. Відповідачем повідомлено, що позивачем у декларації про доходи та майновий стан не вказано наявність у власності двох житлових приміщень. А тому вона не мала права на отримання державної соціальної допомоги. Також відповідачем було зауважено, що за позивачем рахується переплата в сумі 41159,10грн спірної допомоги за період з 01.07.2020 року по 30.06.2021 року. Разом з тим, позивач зауважує, що правових підстав для припинення виплати спірної допомоги немає. Позивач вважає дії відповідача щодо припинення виплати спірної допомоги протиправними. Просить суд позовні вимоги задовольнити повністю.

Ухвалою суду від 16 червня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні).

Відповідач подав до суду відзив в якому заперечив проти задоволення позовних вимог. На обґрунтування заперечень зазначив, що відповідно до статті 4 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпечених сім`ям» порядок призначення, умови виплати та підстави для припинення виплати державної соціальної допомоги, перелік документів, необхідних для призначення допомоги згідно із цим Законом, встановлюються Кабінетом Міністрів України. Позивач звернулася до відповідача з заявою про призначення спірної допомоги 14 липня 2020 року. До заяви було додано пакет документів, передбачених Законом. Тому, з 01 липня 2020 року позивачу призначено державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям. Згодом, відповідачем встановлено, що позивач при поданні заяви про призначення допомоги в липні 2020 року не вказала в декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги, наявність у власності двох житлових приміщень. Відповідно до пп. 3 п. 10 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2003 року №250 державна соціальна допомога не призначається, якщо у власності малозабезпеченої сім`ї є друга квартира (будинок), крім житла, яке розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, у населених пунктах на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють своїх повноважень, та у населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, або житла, непридатного для проживання, що підтверджено актом обстеження технічного стану житлового приміщення (будинку, квартири), за формою згідно з додатком до Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 505, а також житла, отриманого дитиною-сиротою, дитиною, позбавленою батьківського піклування, особою з їх числа за рахунок державного чи місцевого бюджету; житлових приміщень у гуртожитках. Таким чином, позивач не мала права на отримання державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям з липня 2020 року по червень 2021 року. Розмір коштів, які підлягають поверненню становить 41159,10 гривень, про що позивача було повідомлено. Позивач звернулася до відповідача з заявою про утримання переплати допомоги у розмірі 100%, не заперечувала проти того, що нею у декларації були вказані неправдиві відомості та погодилася повернути вказану суму коштів. Огляду на наведене, вважає позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими. Просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд виходить з наступного.

Обставини справи, встановлені судом:

Сім`ї ОСОБА_1 в період з 01 липня 2020 року призначено соціальну допомогу як малозабезпеченій відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям».

За призначенням вказаної допомоги, позивач, як представник сім`ї, звернулася 14 липня 2020 року. До заяви позивачем було додано пакет документів у відповідності до вимог Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям», що не заперечується сторонами згідно зі змісту заяв по суті.

Спірна допомога призначалася позивачу на період з 01 липня 2020 року по 30 червня 2021 року.

Згодом, після здійснення верифікації та моніторингу державних виплат, проведеного Міністерством фінансів України встановлено, що ОСОБА_1 при поданні заяви для призначення допомоги в липні 2020 року не вказала в декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги, наявність у власності сім`ї двох житлових приміщень.

Відповідачем встановлено, що позивач не мала права на отримання допомоги у спірний період, тому кошти, у розмірі 41159,10грн, сплачені в якості державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям підлягають поверненню у порядку, встановленому Порядком призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2003 року №250 про що було повідомлено позивача.

27 жовтня 2021 року позивач подав до відповідача заяву про утримання переплати, що виникла по допомозі малозабезпеченим сім`ям у розмірі 100% з призначеної позивачу допомоги.

Того ж дня розпорядженням Управління соціального захисту населення відповідно до поданої заяви було вирішено утримати переплату в сумі 41159,10грн у розмірі 100%.

02 листопада 2021 року відповідач повідомив позивача про наявність переплати в сумі 41159,10грн.

25 листопада 2021 року позивач звернулася до відповідача з заявою про здійснення перерахунку нарахованої та виплаченої допомоги, скасування вимоги про повернення переплати за період з 01.07.2020 року до 30.06.2021 року. Також вказала, що станом на дату подання заяви друга квартира, яка перейшла їй у спадок у 2018 році, подарована нею своїй повнолітній дочці ОСОБА_2 , а тому у її власності не перебуває. Вказане підтверджується копією договору дарування від 10 серпня 2021 року.

20 грудня 2021 року відповідач зазначив, що при поданні заяви про призначення допомоги в липні 2020 року позивачем не зазначено наявність у власності двох житлових приміщень, а тому у період з липня 2020 року по червень 2021 року вона не мала права на отримання допомоги.

Позивач вважає дії відповідача протиправними, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи даний спір та надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Порядок та умови надання державної соціальної допомоги визначені Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» від 01 червня 2020 року №1768-ІІІ (далі - Закон №1768-ІІІ) та Порядком №250.

Закон №1768-ІІІ спрямований на реалізацію конституційних гарантій прав громадян на соціальний захист - забезпечення рівня життя не нижчого від прожиткового мінімуму шляхом надання грошової допомоги найменш соціально захищеним сім`ям.

Згідно із статтею 1 Закону №1768-ІІІ, державна соціальна допомога малозабезпеченим сім`ям (далі - державна соціальна допомога) - щомісячна допомога, яка надається малозабезпеченим сім`ям у грошовій формі в розмірі, що залежить від величини середньомісячного сукупного доходу сім`ї; малозабезпечена сім`я - сім`я, яка з поважних або незалежних від неї причин має середньомісячний сукупний дохід нижчий, ніж прожитковий мінімум для сім`ї.

Відповідно до статті 3 Закону № 1768-ІІІ право на державну соціальну допомогу мають малозабезпечені сім`ї, які постійно проживають на території України.

За приписами частин першої, другої статті 4 Закону №1768-ІІІ призначення і виплата державної соціальної допомоги здійснюються структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (далі - органи соціального захисту населення) за місцем проживання уповноваженого представника сім`ї. Порядок призначення, умови виплати та підстави для припинення виплати державної соціальної допомоги, перелік документів, необхідних для призначення допомоги згідно із цим Законом, встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Згідно із пунктом 1 Порядку №250 цей Порядок визначає умови призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям (далі - державна соціальна допомога), передбаченої Законом України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям», перелік документів, необхідних для призначення такої допомоги, а також підстави для припинення її виплати.

Відповідно до пункту 2 Порядку №250 державна соціальна допомога призначається і виплачується малозабезпеченим сім`ям, які постійно проживають на території України та з поважних або незалежних від них причин мають середньомісячний сукупний дохід менший від прожиткового мінімуму для сім`ї. Державна соціальна допомога призначається на шість місяців з місяця звернення за її призначенням.

За приписами пункту 3 Порядку №250 призначення і виплата державної соціальної допомоги здійснюються структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчими органами міських рад міст обласного значення, районних у містах (у разі їх утворення) рад (далі - органи соціального захисту населення) за зареєстрованим місцем проживання або місцем проживання уповноваженого представника малозабезпеченої сім`ї.

Пунктом 5 Порядку №250 передбачено, що для призначення державної соціальної допомоги уповноважений представник малозабезпеченої сім`ї, особа якого посвідчується паспортом громадянина України або іншим документом, що підтверджує право на постійне проживання в Україні (для іноземця та особи без громадянства), подає такі документи:

заяву, складену за формою, встановленою Мінсоцполітики;

декларацію про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги, складену за формою, встановленою Мінсоцполітики (далі - декларація);

довідку про доходи у разі зазначення в декларації доходів, інформація про які відсутня в ДПС, Пенсійному фонді України, фондах соціального страхування тощо та згідно із законодавством не може бути отримана за відповідним запитом органу соціального захисту населення. У разі неможливості підтвердження таких доходів довідкою до декларації додається письмове пояснення із зазначенням їх розміру;

довідку встановленої форми про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях (за наявності).

Для призначення державної соціальної допомоги на наступний строк уповноважений представник малозабезпеченої сім`ї подає нові заяву та декларацію.

Нормами підпункту 3 пункту 10 Порядку №250 передбачено, що державна соціальна допомога не призначається, якщо у власності малозабезпеченої сім`ї є друга квартира (будинок), крім житла, яке розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, у населених пунктах на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють своїх повноважень, та у населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, або житла, непридатного для проживання, що підтверджено актом обстеження технічного стану житлового приміщення (будинку, квартири), за формою згідно з додатком до Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 505, а також житла, отриманого дитиною-сиротою, дитиною, позбавленою батьківського піклування, особою з їх числа за рахунок державного чи місцевого бюджету; житлових приміщень у гуртожитках.

Згідно із пунктом 16 Положення №250 виплата призначеної державної соціальної допомоги припиняється, зокрема якщо малозабезпеченою сім`єю подано недостовірні відомості чи приховано відомості, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на отримання державної соціальної допомоги та на визначення її розміру, або встановлено фактичну зайнятість особи, що приносить дохід (винагороду), без оформлення, реєстрації в установленому законодавством порядку, - з місяця, що настає за місяцем, у якому виявлено порушення.

Відповідно до пункту 24 Положення №250 перевірка достовірності відомостей, що надійшли від осіб, які звертаються за призначенням державної соціальної допомоги, проводиться на підставі даних, отриманих шляхом автоматизованого доступу, зокрема, з: Державного реєстру речових прав на нерухоме майно - про право власності на земельну ділянку, квартиру (будинок); Державного реєстру актів цивільного стану громадян - про державну реєстрацію шлюбу, розірвання шлюбу, народження, смерть особи, якій призначено державну соціальну допомогу, або смерть члена сім`ї; Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців і громадських формувань - про зареєстрованих фізичних осіб - підприємців.

Для підтвердження таких даних використовуються відомості з Державного реєстру актів цивільного стану громадян і Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, які передаються до Мінсоцполітики шляхом автоматизованого обміну електронними даними між інформаційними ресурсами Мін`юсту та Мінсоцполітики через систему електронної взаємодії державних електронних інформаційних ресурсів у порядку, передбаченому законодавством, після введення в експлуатацію відповідних технічних і програмних засобів.

Як встановлено судом, позивачу за наслідками розгляду заяви від 14 липня 2020 року призначено державну соціальну допомогу малозабезпеченій сім`ї на період з 01 липня 2020 року по 30 червня 2021 року.

Допомога була призначена та згодом було встановлено, що позивач не мала права на отримання спірної допомоги у період з 01 липня 2020 року по 30 червня 2021 року у зв`язку з наявністю у власності сім`ї двох квартир.

Згідно зі змісту позовної заяви, позивачем не заперечується той факт, що нею при поданні заяви від 14 липня 2020 року зазначені недостовірні дані.

Позивач знала про наявність у власності сім`ї другої квартири, оскільки вона є власником останньої, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 14 грудня 2018 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, наявними в матеріалах справи.

Суд констатує, що Порядок №250 містить положення щодо механізму повернення надміру виплаченої соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям в разі виявлення підстав для такого повернення.

Так, відповідно до пункту 25 Порядку №250 якщо малозабезпеченою сім`єю приховано або подано недостовірні дані про доходи та майновий стан або органом соціального захисту населення отримано інформацію про обставини, що вплинули на встановлення права на призначення державної соціальної допомоги та визначення її розміру, внаслідок чого надміру виплачено кошти, органи соціального захисту населення:

визначають обсяг надміру виплачених коштів з місяця призначення державної соціальної допомоги та встановлюють строки їх повернення залежно від матеріального стану малозабезпеченої сім`ї;

повідомляють уповноваженому представнику малозабезпеченої сім`ї про обсяг надміру виплачених коштів та строки їх повернення.

Суми надміру виплаченої державної соціальної допомоги повертаються:

отримувачем державної соціальної допомоги самостійно;

за згодою отримувача державної соціальної допомоги у повному обсязі за рахунок її наступних виплат;

за рішенням органу соціального захисту населення за рахунок суми наступних виплат державної соціальної допомоги у розмірі, що не перевищує 20 відсотків щомісячної суми призначеної допомоги.

У разі неможливості добровільного повернення або утримання надміру виплачених сум державної соціальної допомоги такі суми стягуються в судовому порядку.

Судом встановлено, що після того як відповідач визначив обсяг надміру виплачених коштів з місяця призначення державної соціальної допомоги та встановив строки їх повернення, позивач самостійно подала заяву про утримання з послідуючих виплат коштів для повернення надмірно виплаченої допомоги. Тобто, позивач добровільно погодився, щоб з нього стягували кошти надмірно виплаченої допомоги в сумі 41159,10грн за рахунок наступних виплат допомоги. Така сума стягується у розмірі 100% кожного наступного щомісячного нарахування допомоги. Рішення про припинення виплати державної соціальної допомоги не приймалося.

З огляду на вище викладене, судом не встановлено протиправності в діях відповідача.

Відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За наведеного позовні вимоги до задоволення не підлягають.

Відповідно до частини першої статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень в ході розгляду справи довів правомірність своєї поведінки в спірних правовідносинах.

Натомість, доводи та аргументи позивача, якими останній обґрунтовував позовні вимоги, не знайшли свого підтвердження за наслідками розгляду справи по суті, а тому у задоволенні позовної заяви відмовити повністю.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Рівненської районної державної адміністрації про визнання протиправним та скасування рішення відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 11 серпня 2022 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач - Управління соціального захисту населення Рівненської районної державної адміністрації (вул. Соборна, 366 А, м. Рівне, 33024, ЄДРПОУ/РНОКПП 03195412)

Суддя Т.О. Комшелюк