Справа № 480/11020/21
Суддя: О.М. Кунець
Дата ухвалення: 2022-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2022 року Справа № 480/11020/21

Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Кунець О.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/11020/21 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини А НОМЕР_2 про визнання бездіяльності незаконною, стягнення коштів та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини А НОМЕР_2, в якій просить суд:

1) визнати незаконною бездіяльність військової частини НОМЕР_3 щодо:

- ненарахування позивачу грошового забезпечення у 2020-2021 роках відповідно до пункту 4 Постанови КМУ №704 від 30.08.2017 в редакції 2017 року з врахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом відповідно на 1 січня 2020 року і 1 січня 2021 року;

- ненарахування позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні передбаченого пунктом 1 розділу XXXII Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженому Наказом Міністерства оборони України 07 червня 2018 року № 260 вираховуючи з грошового забезпечення за останній місяць моєї служби застосовуючи прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановленого законом відповідно на 1 січня 2021 року;

- ненарахування позивачу компенсації за невикористані дні додаткової відпустки учасникам бойових дій із збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік з 2015 по 2021 рік (всього за 7 років) вираховуючи з грошового забезпечення за останній місяць моєї служби застосовуючи прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановленого законом відповідно на 1 січня 2021 року.

2) стягнути з військової частини НОМЕР_3:

- кошти в сумі 70787,25 гривень, як суму недоплаченого грошового забезпечення у 2020-2021 роках;

- кошти в сумі 90996,75 гривень, як суму недоплаченої одноразової грошової допомоги при звільненні передбаченого пунктом 1 розділу XXXII Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженому Наказом Міністерства оборони України 07 червня 2018 року № 260;

- кошти в сумі 17485,65 гривень, як суму недоплаченої компенсації за невикористані дні додаткової відпустки учасникам бойових дій із збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік з2015по 2021 рік (всього за 7 років);

всього на суму 179269,65 гривень.

3) зобов`язати військову частину НОМЕР_3 направити до Охтирського об`єднаного міського військового комісаріату оновлену довідку про розмір грошового забезпечення позивача для підвищення пенсії Пенсійним Фондом України.

4) зобов`язати військову частину НОМЕР_3 видати позивачу оновлену довідку про розмір його грошового забезпечення.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_3 до 14.08.2021. Позивач стверджує, що керівництво військової частини НОМЕР_3 у 2020-2021 роках незаконно нараховувало йому грошове забезпечення, вираховуючи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік», встановленого в розмірі 1762 гривні. Хоча відповідач повинен був з 1 січня 2020 року перераховувати позивачу виплати відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік», яким прожитковий мінімум для працездатних осіб був встановлений в розмірі 2027 гривень, відповідно у 2021 році - 2270 гривень. Саме прожитковий мінімум для працездатних осіб лежить в основі розрахунку окладу за військовим званням, (який становить для майора коефіцієнт 0,76) і посадового окладу відповідно до 25 тарифного розряду, куди відноситься займана позивачем посада (тарифний коефіцієнт 2,96). Вказані коефіцієнти вказані у додатках до Постанови КМУ 704 від 30.08.2017.

З розрахунку відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік», прожитковий мінімум для працездатних осіб встановлений в розмірі 1762 гривні. Відповідач незаконно нараховував позивачу у 2020-2021 роках посадовий оклад в розмірі 1762*2,96=5220 грн., хоча повинен був нараховувати у 2020 році2027*2,96=6000 грн., у 2021 році 2270*2,96=6720 грн.

Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб встановлений в розмірі 1762 гривні. Як зазначає позивач, відповідач незаконно нараховував йому у 2020-2021 роках оклад за військовим званням в розмірі 1762*0,76=1340 грн., хоча повинен був нараховувати у 2020 році 2027*0,76=1540 грн., у 2021 році 2270*0,76=1730 грн.

Оскільки крім окладу за військовим званням і посадового окладу грошове забезпечення складається з інших складових (щомісячна надбавка за вислугу років, щомісячна надбавка за особливості проходження служби, щомісячна надбавка за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці, щомісячна премія), в основі яких лежать саме оклад за військовим званням і посадовий оклад, відповідно всі ці виплати відповідачем були незаконно суттєво занижені. Крім того, неправильне обчислення розміру посадового окладу та окладу за військове звання у 2020-2021 роках призвело до зменшення розміру одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби та розміру компенсації за невикористані дні додаткової відпустки учасникам бойових дій.

Також, відповідач під час звільнення позивача надав інформацію щодо розміру його грошового забезпечення до Охтирського об`єднаного міського військового комісаріату, тому це пропорційно відобразиться на розмірі пенсії позивача. На підставі вищевикладеного позивач вважає, що відповідач зобов`язаний підготувати оновлену довідку про розмір його грошового забезпечення з врахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб у 2020 і 2021 роках на підставі Постанови КМУ №704 від 30.08.2017 в редакції саме 2017 року і надати її в Охтирський об`єднаний міський військовий комісаріат, а другий екземпляр надати позивачу.

Ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнав, зазначивши, що відповідно до п. 4 постанови № 704, посадовий оклад військовослужбовців визначається шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт. Постанова №704 є чинною, а отже, підлягає застосуванню, а тому у задоволенні позову просить відмовити.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_3 до 14 серпня 2021 року, у період з 2018 року і по день звільнення перебував на посаді заступника начальника штабу у військовому званні майор.

У 2020-2021 роках відповідач нараховував позивачу грошове забезпечення, виходячи із розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, обчисленого з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» - 1762 гривні (а.с.11).

12.07.2021 позивач звернувся до відповідача із рапортом щодо перерахунку його грошового забезпечення за 2020-2021 роки виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб на поточні роки (а.с.8). Проте відповіді надано не було, перерахунку не здійснено.

Наказом командира Військової частини НОМЕР_3 від 16.08.2021 №174 майора ОСОБА_1 , заступника начальника штабу, звільненого з військової служби в запас наказом командира військової частини НОМЕР_4 (по особовому складу) від 06.08.2021 №200 за пунктом «а» (у зв`язку з закінченням строку контракту) пункту другого частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військові службу" з 14.08.2021 виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення (а.с.5). Також відповідно до даного наказу позивачу виплачено одноразову грошову допомогу по звільненню за 34 календарних роки в розмірі 50% в сумі - 315945,00 грн. та компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки учасникам бойових дій із збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік з 2015 року по 2021 рік в загальній сумі 60711,00 грн.

Надаючи оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-XII соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.

За приписами частини першої статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно з частинами другою, третьою статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" до складу грошового забезпечення входять посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення та індексація грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Відповідно до частини четвертої статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Постановою Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30.08.2017 №704 (далі - Постанова №704) встановлено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.

Пунктом 4 Постанови №704 в редакції, чинній на момент прийняття постанови, визначено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначалися шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

Додатки 1 та 14 до Постанови №704, в яких у вигляді таблиці зазначені відповідні тарифні коефіцієнти, мають примітки пояснюючого характеру. Зокрема, у цих примітках наведена інформація щодо арифметичної дії (множення), яка застосовується при обчисленні розмірів посадових окладів та окладів за військовим (спеціальним) званням, в залежності від відповідних тарифних коефіцієнтів, та наведені правила округлення розрахунків. У цих примітках норми права не містяться.

Згідно із приміткою 1 Додатку 1 до Постанови №704, посадові оклади за розрядами тарифної сітки визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт.

В подальшому, постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" (далі - Постанова №103) до Постанови №704 були внесені зміни, внаслідок яких пункт 4 Постанови №704 було викладено у новій редакції, а саме: "Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.".

Проте, зміст приміток до Додатків 1 та 14 до Постанови №704 не був приведений у відповідність з нормою пункту 4 цієї ж постанови.

Згідно з Постановою №704, в редакції Постанови №103, розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за військовим званням, як складових грошового забезпечення військовослужбовців, що проходять військову службу, є стала величина - розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначений законом на 01.01.2018, а мінімальна заробітна плата (чи її частина) для розрахунків розмірів цих окладів не застосовується.

Разом з тим, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 року у справі №826/6453/18 визнано протиправним та скасовано пункт 6 Постанови №103, яким було внесено зміни до пункту 4 Постанови №704.

Таким чином, з дня набрання законної сили рішенням у справі №826/6453/18 діє редакція пункту 4 Постанови №704, яка була чинною до зазначених змін.

При цьому порядок дій, який повинні вчинити, зокрема, відповідач, у зв`язку із втратою чинності положеннями пункту 6 Постанови №103 та змін до пункту 4 Постанови №704, не змінився.

Наведена позиція відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у рішенні від 17.12.2019 за результатами розгляду зразкової адміністративної справи №160/8324/19.

Отже, з 30.01.2020 - з наступного дня з дати набрання чинності судовим рішенням у справі №826/6453/18 виникли підстави для визначення розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

Разом з цим, слід зазначити, що з 30.01.2020 знов почало діяти правило двох розрахункових величин обчислення окладу за посадою та окладу за військовим званням, а саме: 1) розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року; 2) 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року.

Проте, згідно з пунктом 3 розділу ІІ Закону України від 06.12.2016 №1774-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 1 січня 2017 року.

Аналогічні правові висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.12.2019 по справі №240/4946/18, постанові Верховного Суду від 18.02.2021 у справі №200/3775/20-а, постанові Верховного Суду від 11.02.2021 у справі №200/3757/20-а.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" визначено, що станом на 01.01.2018 прожитковий мінімум на одну працездатну особу складає - 1762,00 грн.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" передбачено, що станом на 01.01.2020 прожитковий мінімум на одну працездатну особу складає - 2102,00 грн.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" встановлено, що станом на 01.01.2021 прожитковий мінімум на одну працездатну особу складає - 2270,00 грн.

Таким чином, враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що у період 30.01.2020-31.12.2020 грошове забезпечення позивача має обчислюватися із використанням прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2020 за Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік", а з 01.01.2021 - із використанням прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2021 за Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік".

Отже, вимоги позивача в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не проведення нарахування грошового забезпечення позивачу з 30.01.2020 по 14.08.2021 з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року є законними та підлягають задоволенню.

Суд зазначає, що відповідно до положень частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб правового захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Отже, з метою повного та належного захисту прав позивача, відповідно до частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати військову частину НОМЕР_3 здійснити позивачу перерахунок та виплату грошового забезпечення (щомісячні основні види грошового забезпечення, щомісячні додаткові види грошового забезпечення та одноразові додаткові види грошового забезпечення) за період з 30.01.2020 по 14.08.2021, виходячи із розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, які визначити шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно додатків 1 і 14 до постанови Кабінет Міністрів Україні "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30 серпня 2017 року №704, з урахуванням виплачених сум.

Враховуючи, що визначення розмірів посадового окладу та окладу за військове звання позивача у період з 30.01.2020 по 14.08.2021 вплинуло і на обчислення розміру одноразової грошової допомоги при звільненні та розміру компенсації за невикористані дні додаткової відпустки учасникам бойових дій, суд вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_3 щодо нарахування позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні та компенсації за невикористані дні додаткової відпустки учасника бойових дій, виходячи із грошового забезпечення розрахованого виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2021 року та зобов`язати відповідача здійснити позивачу перерахунок та виплату одноразової грошової допомоги при звільненні та компенсації за невикористані дні додаткової відпустки учасникам бойових дій, виходячи із розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, які за період з 30.01.2020 по 14.08.2021 визначити шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно додатків 1 і 14 до постанови Кабінет Міністрів Україні "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30 серпня 2017 року №704, з урахуванням виплачених сум.

Що стосується позовних вимог про стягнення з військової частини на користь позивача коштів у сумі 70787,25 грн., як суми недоплаченого грошового забезпечення, коштів у сумі 90996,75 грн., як суму недоплаченої одноразової грошової допомоги при звільненні та коштів у сумі 17485,65 грн., як суму недоплаченої компенсації за невикористані дні додаткової відпустки учасникам бойових дій, то суд відмовляє у їх задоволенні, виходячи з наступного.

Суд зазначає, що право обчислювати і нараховувати суми грошового забезпечення, вихідної допомоги та компенсації за невикористані дні додаткової відпустки учасникам бойових дій належить відповідачу, на час розгляду справи відповідачем взагалі заперечувалося право позивача на обчислення посадового окладу та окладу за військове звання, шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного року на відповідний тарифний коефіцієнт. Зроблений позивачем розрахунок недоплачених сум не є доказом, а суд позбавлений можливості здійснити такий розрахунок на підставі норм чинного законодавства, а тому позовні вимоги в частині стягнення конкретної суми коштів є передчасними і задоволенню не підлягають.

Також, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог про зобов`язання відповідача направити до Охтирського об`єднаного міського військового комісаріату оновлену довідку про розмір посадового окладу позивача для постановки його на облік в Пенсійному Фонді України та видати оновлену довідку позивачу, оскільки перерахунок грошового забезпечення позивача ще не проводився, оновлена довідка про грошове забезпечення не складалася, а тому зазначені позовні вимоги, також, є передчасними.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на те, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірності вчинених ним дій, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає, що з матеріалів справи вбачається, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі Закону України "Про судовий збір" і такий ним не сплачувався. Відтак, підстави для компенсації витрат зі сплати судового збору у справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини А НОМЕР_2 про визнання бездіяльності незаконною, стягнення коштів та зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_3 щодо нарахування грошового забезпечення ОСОБА_1 у період з 30.01.2020 по 14.08.2021 з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року.

Зобов`язати Військову частину А НОМЕР_2 (АДРЕСА_2, код ЄДРПОУ НОМЕР_5) здійснити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) перерахунок та виплату грошового забезпечення (щомісячні основні види грошового забезпечення, щомісячні додаткові види грошового забезпечення та одноразові додаткові види грошового забезпечення) за період з 30.01.2020 по 14.08.2021, виходячи із розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, які визначити шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно додатків 1 і 14 до постанови Кабінет Міністрів Україні "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30 серпня 2017 року №704, з урахуванням виплачених сум.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_3 щодо нарахування ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні та компенсації за невикористані дні додаткової відпустки учасника бойових дій, виходячи із грошового забезпечення розрахованого виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2021 року.

Зобов`язати Військову частину А НОМЕР_2 (АДРЕСА_2, код ЄДРПОУ НОМЕР_5) здійснити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) перерахунок та виплату одноразової грошової допомоги при звільненні та компенсації за невикористані дні додаткової відпустки учасникам бойових дій, виходячи із розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, які за період з 30.01.2020 по 14.08.2021 визначити шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно додатків 1 і 14 до постанови Кабінет Міністрів Україні "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30 серпня 2017 року №704, з урахуванням виплачених сум.

У задоволенні інших вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Кунець