Справа № 160/9025/22
Суддя: Божко Л.А.
Дата ухвалення: 2022-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

04 серпня 2022 року м. Дніпросправа № 160/9025/22

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Божко Л.А. (доповідач),

суддів: Дурасової Ю.В., Лукманової О.М.,

розглянувши у письмовому провадженні в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.06.2022 р. (суддя Боженко Н.В.) по справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1, третя особа ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

24.06.2022 р. ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1, третя особа ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії, де просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 № 47 від 08.03.2022 р. в частині, яким ОСОБА_1 , солдата резерву запасної парашутно - десантної роти, визнано таким, що призваний ІНФОРМАЦІЯ_1 на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період у Збройні Сили України та згідно з мобілізаційними планами зараховано до списків особового складу військово частини НОМЕР_1.

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 виключити ОСОБА_1 зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1.

29.06.2022 р. на адресу Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову, де просив постановити ухвалу, якою зобов`язати військову частину НОМЕР_1 залишити ОСОБА_1 на час розгляду справи в розпорядженні військової частини НОМЕР_1 та не направляти в зону ведення бойових дій.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.06.2022 р. в задоволенні заяви про забезпечення позову - відмовлено.

Ухвала суду мотивована тим, що будь - які належні та допустимі докази, з яких би вбачалося вирішення питання відповідачем щодо можливого направлення заявника в зону, де ведуться бойові дії в матеріалах справи відсутні та є припущенням позивача, а з копії рапорту позивача від 16.06.2022 р. вбачається, що він перебуває в складі Військової частини НОМЕР_1, правомірність зарахування до якої буде встановлено судом під час розгляду справи по суті.

Не погодившись з ухвалою суду, позивач подав апеляційну скаргу, де просив скасувати ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.06.2022 р., постановити ухвалу про забезпечення позову, чим зобов`язати військову частину НОМЕР_1 залишити ОСОБА_1 на час розгляду справи в розпорядженні військової частини НОМЕР_1 та не направляти в зону ведення бойових дій.

Дослідивши матеріали та докази по справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги в зв`язку з наступним.

З матеріалів справи вбачається, що згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 08.03.2022 р. ОСОБА_1 - солдата резерву запасної парашутно - десантної роти визнано таким, що призваний ІНФОРМАЦІЯ_1 на військову службу за призивом під час мобілізації на особливий період в Збройні Сили України та згідно з мобілізаційними планами призначений на посаду (шпк-солдат) і зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1.

Крім того, встановлено, що 27.04.2022 р. під час виконання бойових завдань ОСОБА_1 , отримавши травму, був евакуйований до військового шпиталю.

15.06.2022 р. під час правової консультації дізнався про те, що не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані чоловіки, на утриманні яких перебуває троє і більше дітей віком до 18 років.

Оскільки позивач має на утриманні трьох дітей віком до 18 років, звернувся до суду з позовними вимогами щодо оскарження наказу командира військової частини НОМЕР_1 №47 від 08.03.2022 р. в частині, яким ОСОБА_1 - солдата резерву запасної парашутно - десантної роти визнано таким, що призваний ІНФОРМАЦІЯ_1 на військову службу за призивом під час мобілізації на особливий період в Збройні Сили України та згідно з мобілізаційними планами призначений на посаду (шпк-солдат) і зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1, та в зв`язку з чим подав заяву про забезпечення позову.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з частиною 1 статті 151 КАС України позов може бути забезпечено, зокрема, зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії, забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору.

Відповідно до частини 2 статті 151 КАС України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Отже, насамперед, забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до прийняття у справі судового рішення по суті заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

Слід зазначити, що за своєю суттю інститут забезпечення в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі. Доведення наявності зазначених підстав або принаймні однієї з них, з точки зору процесуального закону, є необхідною передумовою для вжиття судом заходів до забезпечення позову у разі їх вжиття за клопотанням позивача.

Вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд має пересвідчитись, що надані докази та доводи позивача на даному етапі переконливо свідчать про наявність підстав для забезпечення позову.

При цьому, статтею 152 КАС України визначено, що у заяві мають бути наведені та обґрунтовані підстави і необхідність забезпечення позову.

Вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд повинен здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх вжиття з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову та його предметом; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову; запобігання порушенню охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу, у разі вжиття заходів забезпечення позову.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що позивач, подаючи заяву про забезпечення позову та, перераховуючи можливі негативні наслідки у випадку незадоволення даної заяви, жодних доказів на підтвердження необхідності забезпечення позову - не надав.

Натомість, заява позивача про вжиття заходів забезпечення позову не містить наведення та обґрунтування підстави і необхідності забезпечення позову згідно зі ст. 150-152 КАС України, а фактично зводиться до доводів, якими позивач обґрунтовує предмет та підстави позову, а також обґрунтування порушення оскаржуваним рішенням прав та інтересів позивача.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 315,316,321,322,325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.06.2022 р. - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий - суддя Л.А. Божко

суддя Ю. В. Дурасова

суддя О.М. Лукманова