Справа № 360/1362/22
Суддя: К.О. Пляшкова
Дата ухвалення: 2022-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

11 серпня 2022 року Справа № 360/1362/22

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Пляшкова К.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду 21 лютого 2022 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі відповідач, ГУПФУ у Волинській області) з такими позовними вимогами:

визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 21 січня 2022 року № 90 про відмову в призначенні пенсії;

зобов`язати відповідача повторно розглянути подане ОСОБА_1 звернення від 14 січня 2022 року (зареєстроване за № 270) про призначення пенсії, врахувавши при цьому наявність у ОСОБА_1 страхового стажу, набутого нею за періоди роботи з 06 грудня 1993 року по 03 січня 1995 року у філіалі № 2 налагоджувально-монтажного управління треста «Південелектромережбуд» та з 01 жовтня 2021 року по 14 січня 2022 року в Комунальному закладі «Лисичанський дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 10 «Малятко».

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (далі ГУПФУ в Луганській області) із заявою від 14 січня 2022 року за № 270 щодо призначення їй пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Листом ГУПФУ в Луганській області від 10 лютого 2022 року № 1200-0206-8/8709 позивача повідомлено, що за результатами розгляду наданих нею документів та індивідуальних відомостей про застраховану особу за принципом екстериторіальності ГУПФУ у Волинській області винесено рішення від 21 січня 2022 року № 90 про відмову в призначенні пенсії за віком згідно зі статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

У вказаному рішенні зазначено, що до страхового стажу не зараховано спірний період роботи, оскільки в порушення Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 за № 58, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за № 110, в трудовій книжці має місце виправлення в даті наказу про прийняття та описка в році наказу про прийняття на роботу.

Позивач з таким рішенням не згодна, оскільки чинним законодавством визначено, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, а тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.

Також позивач вважає протиправною відмову відповідача зарахувати до трудового стажу період її роботи з 01 жовтня 2021 року по 14 січня 2022 року в Комунальному закладі «Лисичанський дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 10 «Малятко» через несплату підприємством в цей період страхових внесків, оскільки обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, яке здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи. Внаслідок невиконання обов`язку по сплаті внесків до Пенсійного фонду України працівник позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи на вказаному підприємстві, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту. Таким чином працівник не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для незарахування до страхового стажу при призначенні пенсії працівникові періоду його роботи.

З вищенаведених підстав позивач вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що слід задовольнити.

Ухвалою від 10 травня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі, справу визначено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву та витребувано докази, яких, на думку суду, не вистачає для розгляду справи.

Ухвалою від 04 липня 2022 року повторно запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву та повторно витребувано докази, яких, на думку суду, не вистачає для розгляду справи.

Від ГУПФУ у Волинській області надійшов відзив на позовну заяву від 21 липня 2022 року № 0300-0902-7/25334, в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог з таких підстав.

Позивач звернулася до відділу обслуговування громадян (сервісного центру) ГУПФУ в Луганській області із заявою про призначення пенсії за віком, яку за принципом екстериторіальності розглянуто ГУПФУ у Волинській області та прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії з підстав недостатності страхового стажу, визначеного статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Згідно з поданими документами страховий стаж позивача становить 26 років 07 місяців 00 днів.

До страхового стажу позивача не враховано період роботи з 06 грудня 1993 року по 03 січня 1995 року у філіалі № 2 налагоджувально-монтажного управління треста «Південелектромережбуд» у зв`язку з неточним записом щодо прийняття на роботу (виправлення підстави про прийом на роботу), яке не завірене належним чином.

За даними персоніфікованого обліку за період роботи позивача з 01 жовтня 2021 року по 14 січня 2022 року в Комунальному закладі «Лисичанський дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 10 «Малятко» інформація про сплату страхових внесків відсутня, тобто страхові внески не сплачені, а тому цей період не можу бути зарахований до страхового стажу.

Оскільки позивачем не надано належних доказів, що підтверджують спірні періоди роботи, а також через відсутність інформації про стаж та заробіток за вказаний період згідно з індивідуальними відомостями про застраховану особу (форма ОК-5), відповідач вважає позов таким, що не підлягає задоволенню.

Інших заяв по суті справи від сторін не надходило.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд встановив таке.

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) звернулася до ГУПФУ в Луганській області із заявою про призначення пенсії за віком від 14 січня 2022 року, разом з якою згідно з розпискою-повідомленням подала такі документи: диплом (свідоцтво, атестат) про навчання серії НОМЕР_2 ; довідку про зміну назви організації № 1568; довідку про присвоєння ідентифікаційного номера; документи про стаж, що визначені Порядком № 637, № 3504/03-01, № 3505/03-01, № 1567; заяву про призначення пенсії № 270; заяву про спосіб виплати пенсії; свідоцтво про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 ; витяг дошлюбного прізвища № НОМЕР_4 ; паспорт; свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_5 ; трудову книжку серії НОМЕР_6 .

Згідно з розрахунком страхового стажу для призначення пенсії, страховий стаж позивача складає 26 років 07 місяців 00 днів, до якого зараховані такі періоди: з 06 вересня 1978 року по 30 жовтня 1978 року, з 31 жовтня 1978 року по 12 серпня 1979 року, з 01 вересня 1979 року по 03 липня 1981 року (навчання), з 28 серпня 1981 року по 25 квітня 1987 року, з 25 травня 1987 року по 01 вересня 1988 року, з 02 вересня 1988 року по 16 жовтня 1993 року, з 18 жовтня 1993 року по 01 грудня 1993 року, з 06 січня 1995 року по 07 липня 1997 року, з 06 березня 2000 року по 01 вересня 2000 року (безробіття), з 22 серпня 2001 року по 01 вересня 2001 року, з 02 вересня 2001 року по 01 квітня 2002 року, з 01 квітня 2004 року по 30 грудня 2005 року, з 03 січня 2006 року по 13 лютого 2006 року, з 14 лютого 2006 року по 06 травня 2006 року, з 05 червня 2006 року по 30 серпня 2006 року (безробіття), з 31 серпня 2006 року по 13 вересня 2006 року (безробіття), з 14 вересня 2006 року по 24 вересня 2006 року (безробіття), з 01 серпня 2008 року по 15 жовтня 2008 року, з 01 червня 2012 року по 02 листопада 2012 року, з 24 жовтня 2016 року по 3 вересня 2021 року.

Рішенням ГУПФУ у Волинській області від 21 січня 2022 року № 90 позивачу відмовлено в призначенні пенсії, оскільки на дату досягнення пенсійного віку згідно з наданими до заяви документами про стаж страховий стаж позивача складає 26 років 07 місяців 00 днів замість визначених статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» 28 років. До страхового стажу не зараховано період роботи з 06 грудня 1993 року по 03 січня 1995 року, оскільки в порушення Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за № 110, в трудовій книжці має місце виправлення у даті наказу про прийняття та описка у році наказу про прийняття на роботу.

Дослідженням записів в трудовій книжці від 06 вересня 1978 року серії НОМЕР_6 встановлено, що в ній наявні такі записи щодо спірних періодів роботи позивача:

з 06 грудня 1993 року (наказ від 06 грудня 1994 року № 2 к) по 03 січня 1995 року (наказ від 03 січня 1995 року № 83-к) працювала на посаді заступника начальника управління з загальних питань у філіалі № 2 налагоджувально-монтажного управління треста «Південелектромережбуд» (записи №№ 14-15).

Інші періоди роботи позивача, інформація про які наявна в трудовій книжці, не є спірними, тому судом не досліджуються.

Згідно з даними довідки форми ОК-5 (індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування) від 09 червня 2022 року в Реєстрі наявні відомості про роботу позивача з 01 жовтня 2021 року по 14 січня 2022 року (на день звернення позивача із заявою про призначення пенсії), страхувальник (код 02141928) Управління освіти Лисичанської міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області (Відділ освіти). На час формування в довідці в Реєстрі наявні відомості про сплату страхувальником страхових внесків за жовтень-грудень 2021 року, відомості про сплату страхових внесків за січень 2022 року відсутні.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до частини першої, другої статті 5 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-IV) (тут і надалі положення Закону наведені в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Виключно цим Законом визначаються: принципи та структура системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; коло осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню; види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком; мінімальний розмір пенсії за віком; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування; організація та порядок здійснення управління в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Відповідно до абзацу першого частини першої статті 20 Закону № 1058-ІV страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5-7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Згідно з абзацом першим частини п`ятої статті 20 Закону № 1058-ІV страхові внески сплачуються страхувальниками шляхом перерахування безготівкових сум з їх банківських рахунків.

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом (частина десята статті 20 Закону № 1058-ІV).

Згідно з абзацом першим частини дванадцятої статті 20 Закону № 1058-ІV страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Відповідно до абзацу першого частини першої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з абзацом першим частини другої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

Відповідно до абзаців першого, другого, шостого частини першої статті 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років.

Згідно з частиною четвертою статті 26 Закону № 1058-IV у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, необхідного страхового стажу на дату досягнення віку, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, пенсію за віком може бути призначено після набуття особою страхового стажу, визначеного частинами першою - третьою цієї статті на дату досягнення відповідного віку.

Наявність страхового стажу, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії.

Відповідно до частини першої статті 44 Закону № 1058-IV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Частиною другою статті 44 Закону № 1058-IV визначено, що призначення пенсії за віком здійснюється автоматично (без звернення особи) у разі набуття застрахованою особою права на призначення пенсії за віком при досягненні пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, на підставі відомостей, наявних у системі персоніфікованого обліку, якщо до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, особа не повідомила про бажання одержувати пенсію з більш пізнього віку.

У разі відсутності в системі персоніфікованого обліку даних про страховий стаж, необхідний для призначення пенсії за віком (у тому числі за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку), територіальний орган Пенсійного фонду інформує застраховану особу, у тому числі через її особистий електронний кабінет на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду, про відсутність таких відомостей та необхідність їх подання (за наявності). Документи про страховий стаж можуть бути подані до територіального органу Пенсійного фонду або через особистий електронний кабінет на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду.

Згідно з частиною третьою статті 44 Закону № 1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 45 Закону № 1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Пенсія за віком, що призначається автоматично (без звернення особи), - з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, крім випадків відсутності в системі персоніфікованого обліку відомостей про страховий стаж застрахованої особи, необхідний для призначення пенсії за віком при досягненні пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону. У разі якщо документи про страховий стаж не подані протягом трьох місяців з дня досягнення застрахованою особою пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, вважається, що застрахована особа виявила бажання одержувати пенсію з більш пізнього віку.

Згідно з абзацом першим частини п`ятої статті 45 Закону № 1058-IV документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Відповідно до частини першої статті 59 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон № 1788-XII) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Статтею 62 Закону № 1788-XII визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Частиною першою статті 48 Кодексу законів про працю України передбачено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників (далі - Інструкція № 58).

Відповідно до пункту 2.2 Інструкції № 58 заповнення трудової книжки вперше проводиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття працівника на роботу або прийняття студента вищого, учня професійно-технічного навчального закладу, що здобули професію (кваліфікацію) за освітньо-кваліфікаційним рівнем «кваліфікований робітник», «молодший спеціаліст», «бакалавр», «спеціаліст» та продовжують навчатися на наступному освітньо-кваліфікаційному рівні, на стажування.

До трудової книжки вносяться:

відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження;

відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення;

відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України;

відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Стягнення до трудової книжки не заносяться.

Згідно з абзацами першим та третім пункту 2.4 Інструкції № 58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня1993 року № 637 (далі - Порядок № 637), визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до абзацу першого пункту 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Постановою Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846, затверджений Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Порядок № 22-1).

Згідно з пунктом 1.1 розділу І Порядку № 22-1 заява про призначення, перерахунок пенсії, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії - додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку (пункт 1.8 розділу І Порядку № 22-1).

Відповідно до абзацу першого пункту 1.9 розділу І Порядку № 22-1 днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

Підпунктом 2 пункту 2.1 розділу II Порядку № 22-1 визначено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи, зокрема документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, орган, що призначає пенсію, додає довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення.

Згідно з пунктом 4.1 розділу ІV Порядку № 22-1 заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.

Заяви про перерахунок пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання, виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера, працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

Пунктом 4.2 розділу ІV Порядку № 22-1 визначено, що після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Згідно з абзацами другим, третім, четвертим, шостим пункту 4.3 розділу ІV Порядку № 22-1 рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника органу, що призначає пенсію, на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.

Рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії приймається без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Згідно з пунктом 4.7 розділу IV Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

Підставою для повідомлення заявника про перерахунок/відмову перерахувати пенсію може бути виключно рішення, прийняте територіальним органом ПФУ з цього питання.

Відповідно до абзацу першого пункту 4.10 розділу IV Порядку № 22-1 після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Завданням адміністративного судочинства є перевірка правомірності дій суб`єкта владних повноважень, відповідності його рішень критеріям правомірності, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень та закріплені в частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

З вищеописаних матеріалів справи судом встановлено, що позивач звернулася до ГУПФУ в Луганській області із заявою встановленого зразка із заявою від 14 січня 2022 року за № 270 щодо призначення їй пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Для розгляду заяви позивача відповідно до пункту 4.2 Порядку № 22-1 за принципом екстериторіальності визначено ГУПФУ у Волинській області, рішенням якого від 21 січня 2022 року № 90 відмовлено позивачу в призначенні пенсії через відсутність необхідного страхового стажу. При цьому до страхового стажу позивача не зарахований період її роботи з 06 грудня 1993 року по 03 січня 1995 року у філіалі № 2 налагоджувально-монтажного управління треста «Південелектромережбуд» через допущені роботодавцем помилки та описки в оформленні трудової книжки позивача. Також до страхового стажу позивача не зарахований період її роботи з 01 жовтня 2021 року по 14 січня 2022 року в Комунальному закладі «Лисичанський дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 10 «Малятко» без зазначення підстав такого незарахування. У відзиві на позов відповідач вказує, що підставою для незарахування стала відсутність інформації про сплату страхувальником страхових внесків у вказаному періоді.

Щодо наведених відповідачем у рішенні від 21 січня 2022 року № 90 про відмову в призначенні пенсії мотивів незарахування до страхового стажу періоду роботи позивача з 06 грудня 1993 року по 03 січня 1995 року у філіалі № 2 налагоджувально-монтажного управління треста «Південелектромережбуд», суд зазначає таке.

З вище вказаних правових норм слідує, що страховий стаж особи за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку (до 01 січня 2004 року) обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду України на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності Законом № 1058-IV, - за даними трудової книжки, після впровадження системи персоніфікованого обліку (після 01 січня 2004 року) - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

При цьому, значення трудової книжки, як основного документа, що підтверджує пільговий стаж роботи, встановлено статтею 62 Закону № 1788-ХІІ, і будь-які підзаконні нормативно-правові акти, які суперечать цьому положенню, не можуть бути застосовані до спірних правовідносин.

Надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки, як такої, або необхідних записів у ній.

Дослідженням записів в трудовій книжці суд встановив, що записи в графі 2 трудової книжки містять інформацію про дату прийняття позивача на роботу в філію № 2 налагоджувально-монтажного управління треста «Південелектромережбуд» та про дату звільнення (записи №№ 14-15), підстави внесення цих записів (графа 4).

Достовірність внесеної інформації підтверджена підписами уповноваженої особи роботодавця, який скріплений відповідною печаткою підприємства, тому у суду відсутні будь-які підстави для сумніву в достовірності внесених до трудової книжки даних.

Як вказує відповідач цей стаж роботи не зарахований до страхового стажу позивача через виправлення в даті наказу про прийняття на роботу та описку в році цього наказу, тобто через недоліки, допущені роботодавцем в оформленні трудової книжки позивача.

Однак, суд не погоджується з такою відмовою, оскільки ведення трудових книжок працівників підприємства, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), відповідно наявність неправильно занесених записів до трудової, не може ставитись в провину власнику трудової книжки. Окремі недоліки та неточності, наявні в трудовій книжці позивача, не залежали та не залежать від волевиявлення позивача.

Верховним Судом в постанові від 06 лютого 2018 року в справі № 677/277/17 висловлено правову позицію, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, а тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.

Суд також ураховує, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Аналогічну позицію викладено в постанові Верховного Суду від 06 березня 2018 року в справі № 754/14898/15-а.

Оскільки наявні в трудовій книжці позивача записи містять інформацію про період роботи позивача у філії № 2 налагоджувально-монтажного управління треста «Південелектромережбуд», суд дійшов висновку, що ГУПФУ у Волинській області безпідставно не зараховано цей період роботи позивача до її страхового стажу.

Щодо періоду роботи позивача з 01 жовтня 2021 року по 14 січня 2022 року в Комунальному закладі «Лисичанський дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 10 «Малятко», то, як вже вище вказано, рішення відповідача не містить мотиви незарахування цього періоду роботи до страхового стажу. У відзиві на позов вказано, що цей період не може бути зарахований до страхового стажу позивача через відсутність відомостей в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування про сплату страхувальником страхових внесків.

З вищенаведених положень статті 20 Закону № 1058-ІV слідує, що обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків покладено на страхувальника, та вказані внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника таких внесків.

Оскільки обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, яке здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи, а невиконання цього обов`язку страхувальником позбавляє працівника соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи на вказаному підприємстві, суд вважає це неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.

В свою чергу, відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку даних про сплату страхових внесків для нарахування пенсії не може бути підставою для позбавлення працівника права на призначення чи перерахунок пенсії, оскільки працівник не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для незарахування до страхового стажу при призначенні пенсії працівникові періоду його роботи.

Зазначена позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеним у постановах від 24 травня 2018 року в справі № 490/12392/16-а , від 04 серпня 2018 року в справі № 482/434/17, від 17 липня 2019 в справі № 144/669/17, від 01 листопада 2018 року в справі № 199/1852/15.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що період роботи позивача з 01 жовтня 2021 року по 14 січня 2022 року в Комунальному закладі «Лисичанський дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 10 «Малятко» має бути зарахований відповідачем до страхового стажу позивача.

Більш того, на час формування довідки форми ОК-5 09 червня 2022 року в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування вже наявні відомості про сплату страхувальником страхових внесків за жовтень-грудень 2021 року.

Підсумовуючи вищевикладене, з огляду на встановлені обставини, суд дійшов висновку, що рішення ГУПФУ у Волинській області від 21 січня 2022 року № 90 не відповідає критеріям правомірності, визначеним частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, тому є протиправним та підлягає скасуванню.

Як наслідок скасування цього рішення, суд вважає за необхідне зобов`язати ГУПФУ у Волинській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 14 січня 2022 року про призначення пенсії та зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди її роботи з 06 грудня 1993 року по 03 січня 1995 року у філіалі № 2 налагоджувально-монтажного управління треста «Південелектромережбуд» та з 01 жовтня 2021 року по 14 січня 2022 року в Комунальному закладі «Лисичанський дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 10 «Малятко».

Суд вважає, що обов`язок з повторного розгляду заяви позивача про призначення пенсії має бути покладений на ГУПФУ у Волинській області, оскільки саме цей орган Пенсійного фонду України був визначений за принципом екстериторіальності для розгляду заяви позивача від 14 січня 2022 року, тому скасування судом рішення відповідача, прийнятого за наслідками розгляду цієї заяви, обумовлює виникнення обов`язку саме за цим органом Пенсійного фонду України повторно розглянути заяву позивача з прийняттям законного та обґрунтованого рішення.

Що стосується інших обставин, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення, суд вважає за необхідне зауважити, що у пункті 25 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» зазначено, що суд зобов`язаний надавати відповідь на кожен із специфічних, доречних та важливих доводів заявника. Виходячи з позиції цього суду, що висловлена в пункті 42 рішення «Бендерський проти України», судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються.

Вказані вимоги зобов`язують суди при вирішенні справи у кожному конкретному випадку вживати передбачені законом заходи з метою з`ясування всіх обставин у справі, що мають значення для вирішення спору, встановити та надати вичерпну оцінку фактичним обставинам у межах спірних правовідносин з метою з`ясування об`єктивних причин та факторів, що зумовили настання для платника негативних наслідків у вигляді порушеного права, що підлягає захисту, та в достатній мірі висвітлити мотиви прийняття конкретних рішень.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною восьмою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Позивачем за подання до суду даного позову сплачено судовий збір у розмірі 992,40 грн, що підтверджено квитанцією про сплату від 18 лютого 2022 року.

Зважаючи, що даний спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, суд вважає за необхідне стягнути судовий збір у розмірі 992,40 грн на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ГУПФУ у Волинській області.

Керуючись статтями 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (місцезнаходження: 43026, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, будинок 22-В, код за ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 21 січня 2022 року № 90 про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 14 січня 2022 року про призначення пенсії за віком із зарахуванням до страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи з 06 грудня 1993 року по 03 січня 1995 року у філіалі № 2 налагоджувально-монтажного управління треста «Південелектромережбуд» та з 01 жовтня 2021 року по 14 січня 2022 року в Комунальному закладі «Лисичанський дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 10 «Малятко».

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області судові витрати по сплаті судового збору в сумі 992,40 грн (дев`ятсот дев`яносто дві гривні 40 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя К.О. Пляшкова