Справа № 340/4593/20
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2022-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

20 січня 2022 року м. Дніпросправа № 340/4593/20

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Ясенової Т.І. (доповідач),

суддів: Суховарова А.В., Головко О.В.,

секретар судового засідання Замкова А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 04 січня 2021 року (суддя Притула К.М.) за позовом Приватного підприємства «Торговий Дім «Креатив Розлив" до Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень,-

ВСТАНОВИВ:

19 жовтня 2020 року Приватне підприємство «Торговий дім «Креатив-розлив» звернулось до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Кіровоградської об`єднаної Державної податкової інспекції Кіровоградської області Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області від 03.03.2016 № про порушення п.135.1-135.2 та п.п.135.5.11 п.135.5 ст.135, п.153.2 ст.153, ч.4 п.п.39.3.1 та п.п.39.3.3.7 п.39.3 ст.39, абз.2 ч.1 п.3 п.21 підрозділу 10 XX Перехідних положень, п.20 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу, яким збільшена сума грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток у розмірі 29 227 820,00 грн, та штраф у розмірі 1 грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Кіровоградської об`єднаної Державної податкової інспекції Кіровоградської області Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області від 03.03.2016 № про порушення п.44.1, п.44.3 ст.44, п.п.39.5.2.3 п.39.5.2.3 п.39.5 ст.39, п.85.2-85.3 ст.85 та п.п. 121.1 ст.121 Податкового кодексу, яким збільшена сума грошового зобов`язання за платежем адміністративний штраф у розмірі 510,00 грн.;

- стягнути на користь Приватного підприємства «Торговий дім «Креатив-розлив» суму судового збору у розмірі 21 020,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління ДПС у Кіровоградській області.

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2020 року позовну заяву залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків, зокрема, вказано на необхідність подати заяву про поновлення строку звернення до суду із обґрунтуванням причин пропуску такого строку та наданням відповідних доказів.

На виконання вимог ухвали суду позивачем подано заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду, в якій позивач просить визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду та поновити такий строк.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду позивач зазначив, що у 2016 році позивач звертався до суду із позовом про скасування спірних податкових повідомлень - рішень у справі П/811/902/16. По вказаній справі ухвалою суду від 12.12.2018 позовна заява залишена без розгляду. Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 08.05.2019 ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12.12.2018 залишено без змін. Отже вказана ухвала суду першої інстанції набрала законної сили 08.05.2019. Оскільки ПК України пов`язує відклик строку, протягом якого може бути стягнутий податковий борг, з днем виникнення податкового боргу, то останній день звернення до суду є 1095 день з моменту отримання спірного податкового повідомлення - рішення. Таким чином, позивач пов`язує початок відліку строку звернення до адміністративного суду з датою набрання законної сили ухвали суду від 12.12.2018 у справі П/811/902/16, а саме 08.05.2019. Позивач вважає, що строк звернення до суду з адміністративним позовом про скасування спірних податкових повідомлень-рішень повинен відліковуватися від дати прийняття рішення, а саме, а саме винесення 08.05.2019 постанови суду апеляційної інстанції по справі П/811/902/16. Також зазначає, що 28.09.2020 позивач звертався до Кіровоградського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом про скасування зазначених спірних податкових повідомлень-рішень та ухвалою суду від 13.10 2020 по справі № 340/4015/20 позовна заява повернута позивачеві. 15.10.2020 позивач знову звернувся до суду з позовом про скасування цих податкових повідомлень-рішень та на підставі поданої позивачем зави про повернення позову, ухвалою суду від 16.10.2020 позовна заява повернута позивачеві. Посилаючись на вказані обставини, позивач зазначає, що днем виникнення податкового боргу за вказаними податковими повідомленнями-рішеннями від 03.03.2016 необхідно рахувати з дати прийняття постанови Третім апеляційним адміністративним судом від 08.05.2019, то останнім днем звернення до суду є 1095 день після вказаної дати 08.05.2019, а тому вказана обставина, на думку позивача, є поважною причиною для поновлення строку в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого нормою п.56.18 ст.56 ПК України.

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2020 року поновлено Приватному підприємству «Торговий дім «Креатив-розлив» строк звернення до суду та відкрито провадження у справі.

За результатами розгляд справи рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 04 січня 2021 року адміністративний позов задоволено.

Головним управлінням Державної податкової служби у Кіровоградській області подано апеляційну скаргу на рішення суду, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права просить скасувати рішення суду та постановити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги, зокрема, стверджуючи про порушення судом першої інстанції норм процесуального права відповідач вказує на те, що позивачем пропущено визначений законодавством строк звернення до суду, а тому підлягають застосуванню положення ч.3 ст. 123 КАС України відповідно до якої, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду. При цьому посилається на правові позиції Верховного Суду викладені у постанові від 11.10.2019 у справі № 640/20468/18 та у постанові від 26.11.2020 у справі № 500/2486/19.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач, посилаючись на безпідставність доводів апеляційної скарги та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла таких висновків.

Судом встановлено, що уповноваженими особами відповідача проведено перевірку платника податків приватного підприємства «Торговий дім «Креатив-Розлив», (код за 0), з питань повноти нарахування і сплати податків під час здійснення контрольованих операцій за період з 01.09.2013 по 31.12.2013 по 31.12.2014 з юридичною особою «Creative Trading SA» (Швейцарська Конфедерація), за результатами якої складено Акт № 32/11-23-22-01/32694902 від 29.12.2015. (т.1 а.с. 36-59)

Відповідно до висновків вказаного акта перевірки встановлено порушення ПП «Торговий дім «Креатив-Розлив» вимог п. 135.1 - 135.2 та п.п. 135.5.11 п. 135.5 ст. 135, п. 153.2 ст. 153, ч.4 п.п. 39.3.1 та п.п. 39.3.3.7 п. 39.3 ст. 39 Кодексу, абз.2 ч.1 п.3 п. 21 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень Податкового Кодексу України (в редакції, що діяла під час здійснення контрольованих операцій), внаслідок чого занижено податок на прибуток підприємств у періоді, що перевірявся, на загальну суму 29 227 820 грн., у т.ч.: за 2013 рік 1 471 212 грн., за 2014 рік - 27 756 608 грн. та п. 44.1, п. 44.3 ст. 44, п.п. 39.5.2.3 п. 39.5 Податкового Кодексу України (зі змінами та доповненням) в частині неповного надання документів.

На підставі акта перевірки відповідачем винесено податкове повідомлення - рішення № від 03.03.2016 про порушення п .135.1-135.2 та п.п.135.5.11 п.135.5 ст.135, п.153.2 ст.153, ч.4 п.п.39.3.1 та п.п.39.3.3.7 п.39.3 ст.39, абз.2 ч.1 п.3 п.21 підрозділу 10 XX Перехідних положень, п.20 підрозділу10 розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу, яким збільшений розмір грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток у розмірі 29 227 820,00 грн., та застосований штраф у розмірі 1 грн., а також податкове повідомлення - рішення від 03.03 2016 за № про порушення п.44.1, п.44.3 ст.44, п.п.39.5.2.3 п.39.5.2,3 п.39.5 ст.39, п.85.2-85.3 ст.85 та п.п. 121.1 ст.121 Податкового кодексу, яким збільшене грошового зобов`язання за платежем адміністративний штраф у розмірі 510,00 грн. (т. 1 а.с. 14, 15)

Вперше позивач звернувся до суду з адміністративним позовом про скасування вказаних податкових повідомлень-рішень від 03.03.2016 в липні 2016 року та ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 21 липня 2016 року відкрито провадження у справі № П/811/902/16.

Водночас ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду12 грудня 2018 року у справі № П/811/902/16 , залишеною без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 08 травня 2019 року, та постановою Верховного суду від 18 липня 2019 року, позовну заяву ПП «Торговий дім «Креатив-Розлив» залишено без розгляду на підставі пункту 4 частини першої статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України.

Як слідує зі змісту судових рішень у справі № П/811/902/16, підставою для залишення позовної заяви без розгляду відповідно до пункту 4 частини першої статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України стало те, що позивач повторно (20 листопада 2018 року та 12 грудня 2018 року) не з`явився у судове засідання, не надав письмових заяв чи клопотань про розгляд справи без його участі.

Вподальшому ПП «Торговий дім «Креатив-Розлив» позивач повторно звернулося до суду з позовом про оскарження цих податкових повідомлень-рішень та ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2020 року у справі №340/4015/20 позовну заяву повернуто позивачу у зв`язку з невиконанням ухвали суду про залишення позовної заяви буз руху для усунення недоліків.

Також 15 жовтня 2020 року ПП «Торговий дім «Креатив-Розлив» звернулося до суду з позовом про визнання протиправними та скасування вказаних податкових повідомлень-рішень.

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2020 року у справі №340/4540/20 позовну заяву повернуто позивачу внаслідок задоволення заяви позивача про відкликання позовної заяви.

У цій справі ПП «Торговий дім «Креатив-Розлив» звернулося до суду з адміністративним позовом про визнання протиправними та скасування вказаних податкових повідомлень-рішень від 03 березня 216 року 19 жовтня 2020 року.

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2020 року позовну заяву залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків, зокрема, вказано на необхідність подати заяву про поновлення строку звернення до суду із обґрунтуванням причин пропуску такого строку та наданням відповідних доказів.

Вподальшому ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2020 року поновлено ПП «Торговий дім «Креатив-розлив» строк звернення до суду та відкрито провадження у справі.

При апеляційному розгляді справи, враховуючи доводи апеляційної скарги, апеляційним судом було запропоновано представнику позивача надати пояснення стосовно поважності причин пропуску строку звернення до суду.

Представником позивача надано до суду письмові пояснення, які за змістом є аналогічними до змісту заяви про поновлення строку звернення до суду наданій до суду першої інстанції.

Надаючи оцінку доводам сторін та встановленим у справі обставинам апеляційний суд дійшов таких висновків.

Частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно з частиною першою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина друга статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України).

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини третьої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною четвертою цієї статті встановлено, якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Якщо рішення за результатами розгляду скарги позивача на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень не було прийнято та (або) вручено суб`єктом владних повноважень позивачу у строки, встановлені законом, то для звернення до адміністративного суду встановлюється шестимісячний строк, який обчислюється з дня звернення позивача до суб`єкта владних повноважень із відповідною скаргою на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Стаття 123 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду, зокрема, частиною другою цієї статті визначено, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до частини першої статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Правовий інститут строків звернення до адміністративного суду за захистом свого порушеного права не містить вичерпного, детально описаного переліку причин чи критеріїв їх визначення. Натомість закон запроваджує оцінні, якісні параметри визначення таких причин - вони повинні бути поважними, реальними або непереборними і об`єктивно нездоланними на час плину строків звернення до суду. Ці причини (чи фактори об`єктивної дійсності) мають бути несумісними з обставинами, коли суб`єкт звернення до суду знав або не міг не знати про порушене право, ніщо йому не заважало звернутися до суду, але цього він не зробив і через власну недбалість, легковажність, байдужість, неорганізованість чи інші подібні за суттю ставлення до права на доступ до суду порушив ці строки.

Інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо.

Спеціальною нормою, яка встановлює порядок оскарження рішень контролюючих органів, є стаття 56 Податкового кодексу України.

Зі змісту якої слідує, що у платника податків є право розсуду в обранні адміністративного та/або судового порядку оскарження такого рішення після його отримання. Обрання платником податків в першу чергу адміністративного порядку оскарження рішення не виключає можливості надалі звернутися до суду з відповідним позовом, що визнається досудовим порядком вирішення спору. Водночас якщо після отримання рішення контролюючого органу платник податків звертається до суду з позовом, його право на адміністративне оскарження такого рішення втрачається.

Відповідно до пункту 56.19 статті 56 Податкового кодексу України у разі коли до подання позовної заяви проводилася процедура адміністративного оскарження, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті.

Відповідно до пункту 102.1 статті 102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку. У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов`язань за такою податковою декларацією протягом 1095 днів з дня подання уточнюючого розрахунку.

Пунктом 102.2 статті 102 ПК України визначені випадки, коли грошове зобов`язання може бути нараховане або провадження у справі про стягнення такого податку може бути розпочате без дотримання строку давності, визначеного в абзаці першому пункту 102.1 цієї статті.

Колегія суддів звертає увагу, що у постанові Верховного Суду від 21 лютого 2019 року у справі № 818/309/18 було сформовано правову позицію, відповідно до якої строк для звернення до суду платника податків із вимогою щодо визнання протиправним рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання повинен визначатися за правилами пункту 56.18 статті 56 ПК України. Зазначений строк становить 1095 днів із дня отримання такого рішення, незалежно від того, чи скористалася особа своїм правом на досудове розв`язання спору шляхом застосування процедури адміністративного оскарження. В подальшому Верховний Суд неодноразово підтримував вказаний правовий висновок у власних рішеннях, зокрема, у справі № 2540/2576/18.

26 листопада 2020 року Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у справі № 500/2486/19, відступив від висновків викладених у постановах Верховного Суду у справах № 818/309/18 та № 2540/2576/18, при цьому сформував наступний правовий висновок. Норма пункту 56.18 статті 56 ПК України не визначає процесуального строку звернення до суду і, відповідно, не є спеціальною щодо норми пункту 56.19 статті 56 ПК України. Водночас норма пункту 56.19 статті 56 ПК України є спеціальною щодо норми частини четвертої статті 122 КАС України, має перевагу в застосуванні у податкових спорах і регулює визначену її предметом групу правовідносин - оскарження в судовому порядку податкових повідомлень-рішень та інших рішень контролюючих органів про нарахування грошових зобов`язань за умови попереднього використання позивачем досудового порядку вирішення спору (застосування процедури адміністративного оскарження - абзац третій пункту 56.18 статті 56 ПК України). Вона встановлює строк для їх оскарження протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті.

Суд звертає увагу на те, що у вказаній постанові від 26 листопада 2020 року у справі № 500/2486/19, зауважено на тому, що: суди повинні уникати випадків правового пуризму, зокрема скасування правомірних рішень, ухвалених відповідно до усталеної на той час судової практики, лише на тій підставі, що станом на час розгляду справи судом апеляційної та/або касаційної інстанції змінилось юридичне тлумачення відповідної правової норми; зміна судової практики, що відбулася після ухвалення судами остаточного рішення, не повинна порушувати принцип правової визначеності та стабільності правового регулювання, чинного на час розгляду справи судами попередніх інстанцій; задля додержання принципу правової визначеності та забезпечення права на справедливий суд, які є елементами принципу верховенства права, зміна сталої судової практики, яка відбулася в бік тлумачення норм права щодо застосування коротших строків звернення до суду, може розглядатися судами як поважна причина при вирішенні питання поновлення строків звернення до суду в податкових правовідносинах, які виникли та набули характеру спірних до зміни такої судової практики.

У цій справі позивач звернувся до суду з позовом 19 жовтня 2020 року тобто до зміни судової практики, яка відбулася в бік тлумачення норм права щодо застосування коротших строків звернення до суду.

Водночас як свідчать встановлені обставини справи, спірні податкові повідомлення-рішення були прийняті 03 березня 2016 року.

Суд враховує, що позивач, як зазначалося вище, вже неодноразово звертався до суду із адміністративним позовом про скасування оскаржуваних повідомлень-рішень (21 липня 2016 року, 28 вересня 2020 року, 15 жовтня 2020 року). При цьому позовні заяви ухвалами суду було залишено без розгляду та поверталися позивачу з підстав: повторного неприбуття у судове засідання без поважних причин; невиконання вимог ухвали суду про усунення недоліків позовної заяви; за заявою позивача про відкликання позовної заяви.

Таким чином відлік строку звернення до суду розпочався щонайменше з 21 липня 2016 року.

В свою чергу, у цій справі, відповідно до штемпелю суду першої інстанції, проставленому на адміністративному позові, останній був поданий до суду першої інстанції 19 жовтня 2020 року, тобто з пропуском 1095 денного строку звернення до суду.

Доводи позивача, з якими погодився суд першої інстанції, про те, що початок відліку строку звернення до суду є дата набрання законної сили суду від 12.12.2018 у справі №П/811/902/16, а саме 08.05.2019, адже повторне звернення при залишенні позовної заяви без розгляду допускається після усунення недоліків позовної заяви, апеляційний суд вважає помилковими.

Так, частиною 4 статті 240 КАС України передбачено, що особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення підстав, з яких позов було залишено без розгляду, має право звернутися до адміністративного суду в загальному порядку.

Водночас, надаючи оцінку доводам позивача та висновкам суду першої інстанції, апеляційний суд зауважує, що згідно усталеної судової практики причини пропуску строку визнаються поважними, якщо обставини, які зумовили такі причини, є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Враховуючи встановлені у справі обставини, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що строк в понад три роки, що сплинув на момент подання позовної заяви, не можна вважати розумним та оптимальним для реалізації права на судове оскарження.

Сукупність встановлених обставин свідчить про допущення позивачем необґрунтованих зволікань щодо реалізації свого права на подання позовної заяви з дотриманням встановленого законодавством строку

Отже, враховуючи обставини справи, відсутні підстави вважати, що позивачем пропущено строк з поважних причин, оскільки такі не пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.

Відповідно до частини 3 та 4 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду. Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Відповідно до пункту 8 частини 1 статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами 3 та 4 статті 123 цього Кодексу.

За змістом частини 1 статті 319 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

На підставі викладеного апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, у зв`язку з чим рішення суду підлягає скасуванню, а позов підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись статтями 123, 315, 319, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області задовольнити частково.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 04.01.2021 скасувати.

Позов Приватного підприємства «Торговий Дім «Креатив Розлив» до Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень залишити без розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий - суддя Т.І. Ясенова

суддя А.В. Суховаров

суддя О.В. Головко