Справа № 360/667/22
Суддя: О.М. Качанок
Дата ухвалення: 2022-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про закриття провадження у справi

12 серпня 2022 року Справа № 360/667/22

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Качанок О.М., під час розгляду справи за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (далі відповідач 2), в якому позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області щодо відмови у призначенні пенсії ОСОБА_1 № НОМЕР_1 від 10.09.2021;

- визнати за ОСОБА_1 періоди роботи з 1977 року по 1979 рік, та 1982 рік, що підтверджені архівною довідкою № 624;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області призначити ОСОБА_1 з 09.06.2021 пенсію за віком з урахуванням періодів роботи 1976 рік та період роботи у колгоспі з 10.12.1982 по 18.03.2000.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що 03.09.2021 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області з заявою про призначення пенсії за віком, надавши усі необхідні документи, але згідно рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 10.09.2021 № 13, прийнятого за принципом екстериторіальності, отримав відмову у призначенні пенсії.

У рішенні про відмову відповідач 1 зазначив, що за результатами розгляду документів, наданих позивачем не враховано довідку № 624 від 09.08.2021 за період роботи з 1977 по 1979 рік та 1982 рік, оскільки в довідці вказано ім`я « ОСОБА_2 », а згідно паспортних даних « ОСОБА_3 » та скорочення по батькові, період роботи в колгоспі 1976 рік та з 10.12.1982 по 18.03.2000, оскільки зазначений період потребує додаткового уточнення, а також відсутня довідка про реорганізацію колгоспу «Родина», стаж зараховано частково згідно Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Ухвалою суду від 10.02.2022 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою суду від 01.07.2022 продовжено Головному управлінню Пенсійного фонду України в Запорізькій області строк на подання відзиву на позовну заяву та повторно витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області докази, що зазначені в ухвалі суду від 10.02.2022.

Відповідач 1 заперечував проти задоволення позовних вимог, про що надав відзив на позовну заяву, в якому, зокрема, зазначив, що за результатами розгляду документів, доданих до заяви, до страхового стажу не було враховано періоди згідно архівної довідки № 624 від 09.08.2021 за період роботи з 1977 року по 1979 рік та за 1982 рік, оскільки у вказаній довідці Комунальною установою «Станично-Луганський об`єднаний трудовий архів» зазначено ім`я позивача « ОСОБА_4 , ОСОБА_5 » та « ОСОБА_4 , ОСОБА_4 », що суперечить даним паспорта позивача, в якому зазначено його прізвище, ім`я та по батькові « ОСОБА_1 ». Тобто, дані зазначені в архівній довідці не збігаються з ім`ям позивача за паспортом.

У зв`язку з наведеним, позивач в позовній заяві просить, зокрема, визнати за ним періоди роботи з 1977 року по 1979 рік та 1982 рік, що підтверджені архівною довідкою Комунальної установи «Станично-Луганський об`єднаний трудовий архів» № 624 від 09.08.2021.

Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов висновку, що провадження по даній справі в частині вищевказаних вимог про визнання за ОСОБА_1 періодів роботи з 1977 року по 1979 рік та 1982 рік, що підтверджені архівною довідкою № 624 підлягає закриттю, з огляду на таке.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За правилами пункту 1 частини 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

При цьому, відповідно до частини 3 статті 19 КАС України адміністративні суди не розглядають позовні вимоги, які є похідними від вимог у приватно-правовому спорі і заявлені разом з ними, якщо цей спір підлягає розгляду в порядку іншого, ніж адміністративне, судочинства і знаходиться на розгляді відповідного суду.

Адміністративною справою у розумінні пункту 1 частини 1 статті 4 КАС України є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Згідно пункту 2 частини 1 статті 4 КАС України публічно-правовий спір - спір, у якому:

хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або

хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Отже, юрисдикція адміністративного суду поширюється на публічно-правові спори, ознаками яких є не лише спеціальний суб`єктний склад (хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції), але й спеціальні підстави виникнення, пов`язані з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Як вже зазначалось судом вище, позивач просить визнати за ним періоди роботи з 1977 року по 1979 рік та 1982 рік, що підтверджені архівною довідкою Комунальної установи «Станично-Луганський об`єднаний трудовий архів» № 624 від 09.08.2021, оскільки відповідач не зараховує вказані періоди роботи, у зв`язку з тим, що ім`я, яке вказано в довідці та скорочення по батькові не відповідають паспортним даним позивача.

Отже, фактично позивач просить суд встановити, що вказана вище довідка видана на його ім`я та що вона підтверджує його стаж роботи.

Таким чином суд зазначає, що вказана позовна вимога за своєю правовою суттю, є вимогою щодо встановлення факту, що має юридичне значення.

Відповідно до частини першої статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Пунктом четвертим частини другої вказаної статті визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є інші юридичні факти.

Відповідно до частини 2 статті 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Наведений перелік способів захисту цивільних прав та інтересів не є вичерпним, оскільки згідно наведеної норми, суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Частиною першою статті 315 ЦПК України визначено перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичні значення.

При цьому, зазначений у частині першій статті 315 ЦПК України перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичні значення, не є вичерпним, оскільки згідно частини другої вказаної норми у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Суд зазначає, що завдання адміністративного суду у справах щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень щодо призначення пенсії полягає, насамперед, у перевірці законності такого рішення.

Адміністративний суд, розглядаючи такі справи, не вправі вийти за межі їх публічно-правових аспектів і встановлювати факти, що мають юридичне значення.

Отже, позовні вимоги щодо визнання за ОСОБА_1 періодів роботи з 1977 року по 1979 рік, та 1982 рік, що підтверджені архівною довідкою № 624, не мають ознак публічно-правового та підлягають розгляду за правилами цивільного судочинства.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - Суд) від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (заяви № 29458/04 та № 29465/04) зазначено, що відповідно до прецедентної практики цього Суду термін «встановленим законом» у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, «що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом» [див. рішення у справі «Занд проти Австрії» (Zand v. Austria), заява № 7360/76]. У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. <…> фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках цей Суд дійшов висновку, що не може вважатися судом, «встановленим законом», національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.

Отже, поняття «суду, встановленого законом» зводиться не лише до правової основи самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Враховуючи те, що спір між сторонами виник з цивільних правовідносин, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги щодо визнання за ОСОБА_1 періодів роботи з 1977 року по 1979 рік, та 1982 рік, що підтверджені архівною довідкою № 624, підлягають розгляду місцевим загальним судом в порядку, визначеному нормами Цивільного процесуального кодексу України.

Пунктом 1 частини 1 статті 238 КАС України передбачено, що суд закриває провадження у справі, зокрема, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Згідно частини 1 статті 239 КАС України якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі в частині вищевказаних позовних вимог.

Суд вважає за необхідне роз`яснити, що вимоги щодо визнання за ОСОБА_1 періодів роботи з 1977 року по 1979 рік та 1982 рік, що підтверджені архівною довідкою № 624, підлягають розгляду місцевим загальним судом в порядку, визначеному нормами Цивільного процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 2, 4, 19, 238-239, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Провадження в адміністративній справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, в частині вимог про визнання за ОСОБА_1 періодів роботи з 1977 року по 1979 рік та 1982 рік, що підтверджені архівною довідкою № 624, - закрити.

Роз`яснити позивачу, що вирішення вказаних вище вимог здійснюється в порядку цивільного судочинства.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.М. Качанок