Справа № 520/23324/21
Суддя: Мороко А.С.
Дата ухвалення: 2022-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2022 р. Справа № 520/23324/21

Харківський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Мороко А.С., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про зобов`язання вчинити певні дії ,-

ВСТАНОВИВ:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач, ОСОБА_1 , з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції в якому просить суд зобов`язати Департамент патрульної поліції нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні з 03.01.2020 по 04.11.2021.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідачем, на думку позивача, допущено протиправну бездіяльність щодо не нарахування та невиплати на користь позивача середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні з 03.01.2020 по 04.11.2021 рік.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана відповідачу електронною поштою через сисему « Електронний суд» та ним отримана 16.12.2021 року, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа, яка міститься в матеріалах справи.

Відповідачем через канцелярію суду було подано заяву про поновлення процесуального строку та відзив на позовну заяву.

В обґрунтування поданої до суду заяви про поновлення процесуального строку вказано, що у зв`язку з надмірним навантаженням, що виникло внаслідок поширення хвороби «COVID-19», серед патрульної поліції, уповільнилось опрацювання вхідної кореспонденції, та загалом негативно вплинуло на виконання завдань у визначені строки. Враховуючи вказане та необхідність формування правової позиції, обробки значного об`єму інформації з метою реалізації процесуального права відповідача подавати відзив на позов з усіма наявними доказами по справі, представник відповідача просить суд поновити строк на подання відзиву на позов.

Надаючи оцінку зазначеним доводам, суд зазначає, що відповідно до частини 1 статті 118 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчинюються процесуальні дії.

Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 121 Кодексу адміністративного судочинства України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Суд зазначає, що ухвала про відкриття спрощеного провадження та копія позову з додатками по справі №520/23324/21 направлена на електронну адресу через систему «Електронний суд» та отримана останнім 16.12.21 року, а отже визначений ухвалою суду строк на подання відзиву на позов сплинув 31.12.2021 року. Проте враховуючи доводи представника відповідача викладені в направленому до суду клопотанні, та з огляду на приписи ст.129 Конституції України і ст. 8 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких однією із засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання поважними причин пропуску відповідачем строку на подання до суду відзиву на позов.

Отже, у наданому до суду відзиві, представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог та просив суд відмовити в його задоволенні.

Положеннями ч.1 ст.257 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Згідно ч.2 ст.257 Кодексу адміністративного судочинства України: за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду.

Відповідно 258 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022, затвердженого Законом України №2102-IX, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України Про правовий режим воєнного стану, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року. Оскільки на території м. Харкова з 24.02.2022 ведуться активні бойові дії, суд ухвалює рішення по справі за наявності безпечних умов для життя та здоров`я учасників процесу, суддів та працівників суду.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Судом встановлено, що позивач з вересня 2015 року працював на посаді інспектора взводу № 1 роти № 6 батальйону № 3 Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту Патрульної поліції.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 21.09.2021 (справа № 520/10254/21) адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про стягнення невиплаченого грошового забезпечення та заборгованості з індексації задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції щодо не нарахування та не виплати на користь ОСОБА_1 доплату за службу у нічний час за період з 01.09.2015 по 28.02.2018 року.

Зобов`язано Департамент патрульної поліції нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 невиплачене грошове забезпечення у вигляді доплати за службу в нічний час за період з 01.09.2015 по 28.02.2018 року.

Визнано протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції щодо не нарахування та не виплати на користь ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.09.2015 по 31.10.2017 рр. та зобов`язано Департамент патрульної поліції нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію його грошового забезпечення за період з 01.09.2015 по 31.10.2017 рр.

Рішення набрало законної сили.

Відповідно до ч.4 ст.78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як зазначено позивачем та не заперечувалось відповідачем, на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.09.2021 (справа №520/10254/21), відповідачем виплачено 04.11.2021 позивачу грошові кошти у сумі 11 296,27 грн., на підтвердження чого до суду надано банківську виписку з рахунку позивача.

Позивач, вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, звернувся до суду з даним позовом.

Щодо вирішення справи по суті, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 1 Конвенції Міжнародної організації праці від 01 липня 1949 року № 95 «Про захист заробітної плати», ратифікованої Україною 30 червня 1961 року, незалежно від назви оплати праці і методу її обчислення, будь-яку винагороду або заробіток, які можуть бути обчислені в грошах, і встановлені угодою або національним законодавством, що їх роботодавець повинен заплатити працівникові за працю, яку виконано чи має бути виконано, або за послуги, котрі надано чи має бути надано.

Статтею 12 Конвенції встановлено, що коли минає термін трудового договору, остаточний розрахунок заробітної плати, належної працівнику, має бути проведено відповідно до національного законодавства, колективного договору чи рішення арбітражного органу, або - коли немає такого законодавства, угоди чи рішення - в розумний термін з урахуванням умов контракту.

У спірних правовідносинах повинні застосовуватись не тільки норми спеціального законодавства, але й трудового.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 07.05.2002 за № 8-рп/2002 (справа щодо підвідомчості актів про призначення або звільнення посадових осіб) при розгляді та вирішенні конкретних справ, пов`язаних із спорами щодо проходження публічної служби, адміністративний суд, встановивши відсутність у спеціальних нормативно-правових актах положень, якими врегульовано спірні правовідносини, може застосувати норми Кодексу Законів про працю України, у якому визначені основні трудові права працівників.

Так, відповідно до статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу.

Статтею 116 Кодексу законів про працю України на підприємство, установу, організацію покладено обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать.

Невиконання цього обов`язку спричиняє наслідки, передбачені статтею 117 Кодексу законів про працю України, якою передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Метою такого законодавчого регулювання є захист майнових прав працівника у зв`язку з його звільненням з роботи, зокрема захист права працівника на своєчасне одержання заробітної плати за виконану роботу, яка є основним засобом до існування працівника, необхідним для забезпечення його життя.

З метою захисту інтересів постраждалої сторони законодавець може встановлювати правила, спрямовані на те, щоб така сторона не була позбавлена компенсації своїх майнових втрат. Такі правила мають на меті компенсацію постраждалій стороні за рахунок правопорушника у певному заздалегідь визначеному розмірі (встановленому законом або договором) майнових втрат у спрощеному порівняно зі стягненням збитків порядку. Така спрощеність полягає в тому, що кредитор (постраждала сторона) не повинен доводити розмір його втрат, на відміну від доведення розміру збитків.

При цьому, обставина невиконання відповідачем вимог статті 116 Кодексу законів про працю України підтверджена судовим рішеннями по справі 520/10254/21.

Враховуючи, що не проведення з вини власника, або уповноваженого ним органу, розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, у позивача наявне право на отримання відшкодування за затримку відповідних виплат.

Так, в день звільнення позивача зі служби 03.01.2020 року, відповідачем не було виплачено всі суми, що підлягали виплаті при звільненні.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що Департаментом Патрульної поліції допущено протиправну бездіяльність щодо не нарахування та невиплати позивачу середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні з 03.01.2020 по 04.11.2021 р.

Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд для ефективного захисту прав позивача вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції щодо не нарахування та невиплати позивачу середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні з 03.01.2020 по 04.11.2021 р.

Враховуючи викладене та висновки суду про протиправність бездіяльності відповідача, суд вважає за необхідне зобов`язати Департамент патрульної поліції нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні з 03.01.2020 по 04.11.2021 р.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Судовий збір підлягає розподілу відповідно до ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі вищевикладеного та керуючись статтями 243, 246, 255,293,295,297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , і.н.: НОМЕР_1 ) до Департаменту патрульної поліції (вул. Федора Ернста, буд. 3,м. Київ,03048, ) про зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні з 03.01.2020 по 04.11.2021.

Зобов`язати Департамент патрульної поліції нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні з 03.01.2020 по 04.11.2021.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту Патрульної поліції (, вул. Федора Ернста, буд. 3, м. Київ, 03048) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 908 ( дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.С.Мороко