Справа № 580/2689/21
Суддя: Сорочко Євген Олександрович
Дата ухвалення: 2022-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/2689/21 Суддя (судді) суду 1-ї інстанції:
ПОСТАНОВА

Іменем України

11 серпня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Сорочка Є.О.,

суддів Федотова І.В.,

Чаку Є.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 20.09.2021 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

- стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість із заробітної плати у вигляді оплати за роботу в надурочний час за період з 27.11.2018 по 01.03.2021 у сумі 114 019 (сто чотирнадцять тисяч дев`ятнадцять) грн 26 коп;

- стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість із заробітної плати у вигляді оплати за роботу у святкові і неробочі дні за період з 27.11.2018 по 01.03.2021 у сумі 102 778 (сто дві тисячі сімсот сімдесят вісім) грн 44 коп;

- стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість із заробітної плати у вигляді оплати за роботу у нічний час за період з 27.11.2018 по 01.03.2021 у сумі 9 070 (дев`ять тисяч сімдесят) грн 22 коп;

- стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість із заробітної плати за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці за липень 2019 року, серпень 2019 року, квітень 2020 року та вересень 2020 року у сумі 15 456 (п`ятнадцять тисяч чотириста п`ятдесят шість) грн 00 коп;

- стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по індексації заробітної плати за період з 27.11.2018 по 01.03.2021 в сумі 1 895 (одна тисяча вісімсот дев`яносто п`ять) грн 40 коп.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 20.09.2021 позов задоволено частково: зобов`язано Територіальне управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську нарахувати та виплатити позивачу заборгованість по індексації заробітної плати за період з 27.11.2018 по 01.03.2021. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Позивач в апеляційній скарзі просить скасувати вказане судове рішення в частині позовних вимог, у задоволенні яких відмовлено та ухвалити в цій частині нове, яким позов задовольнити, оскільки вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що відповідач протиправно не здійснював виплату заробітної плати у вигляді оплати за роботу в надурочний час, у святкові і неробочі дні, у нічний час та за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу просить відмовити у її задоволенні, посилаючись на необґрунтованість доводів скаржника.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що наказом Територіального управління Державного бюро розслідувань у м. Краматорську від 23.11.2018 №39-ос позивача призначено на посаду слідчого Першого Слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань у м. Краматорську, як обраного за конкурсом з 27.11.2018.

Згідно штатного розпису посада позивача відносилася до державної служби, згідно посадової інструкції відносилася до категорії посади державної служби «В»,

Наказом Територіального управління Державного бюро розслідувань у м. Краматорську №149- ос позивачу присвоєно 7 (сьомий) ранг державного службовця.

Наказом Територіального управління Державного бюро розслідувань у м. Краматорську 26.03.2021 № 32-ос позивача з 01.03.2021 звільнено з посади зв`язку із скороченням посади державної служби внаслідок зміни штатного розпису із припиненням державної служби. Підставою звільнення зазначені п.п. 2, 5 ч. 3 ст. 13 Закону України «Про Державне бюро розслідувань», п. 1 ч. 1 та ч. 4 ст. 87 Закону України «Про державну службу».

Вказаним наказом питання виплати компенсації за роботу в надурочний час, у святкові та неробочі дні, за роботу у нічний час за період з 27.11.2018 по 01.03.2021, доплати за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці за липень 2019 року, серпень 2019 року, квітень 2020 року та вересень 2020 року та індексації заробітної плати не вирішувалось.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дійшов висновків про те, що в матеріалах справи відсутні накази Директора ТУ ДБР у м. Краматорську про залучення позивача до роботи у вихідні, святкові, неробочі дні, а також у нічний час. За відсутності доказів перебування позивача на чергуванні у період з 27.11.2018 по 01.03.2021, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості із заробітної плати у вигляді оплати в надурочний час, у святкові і неробочі дні та у нічний час.

Належні та допустимі докази того, що позивач у липні, серпні 2019 року та квітні, вересні 2020 року проводив роботу, пов`язану з державною таємницею в матеріалах справи відсутні.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції при прийнятті цієї постанови виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки доводи та вимоги апеляційної скарги не стосуються рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, то колегія суддів рішення суду у цій частині не переглядає.

Відтак, перевірці у цьому апеляційному провадженні підлягають висновки суду першої інстанції щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості із заробітної плати у вигляді оплати за роботу в надурочний час, у святкові і неробочі дні, у нічний час за період з 27.11.2018 по 01.03.2021 та за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці за липень 2019 року, серпень 2019 року, квітень 2020 року та вересень 2020 року.

Щодо роботи у надурочний час, у святкові і неробочі дні, у нічний час.

Відповідно до частин першої, другої, п`ятої статті 14 Закону України «Про Державне бюро розслідувань» 12.11.2015 № 794-VIII (далі - Закон № 794-VIII) до працівників Державного бюро розслідувань належать особи рядового і начальницького складу, державні службовці та особи, які уклали трудовий договір (контракт) із Державним бюро розслідувань.

Служба в Державному бюро розслідувань є державною службою особливого характеру, що полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України. Час проходження служби в Державному бюро розслідувань зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби відповідно до закону.

Трудові відносини працівників Державного бюро розслідувань регулюються цим Законом (у частині переведення працівників Державного бюро розслідувань на нижчі або рівнозначні посади та звільнення осіб рядового та начальницького складу), законодавством про працю, державну службу та укладеними трудовими договорами (контрактами). На державних службовців Державного бюро розслідувань поширюється дія Закону України "Про державну службу". Посади державних службовців Державного бюро розслідувань відносяться до відповідних категорій посад державної служби в порядку, встановленому законодавством.

Згідно частини третьої статті 20 цього Закону заробітна плата працівників Державного бюро розслідувань складається з: 1) посадового окладу; 2) доплати за вислугу років; 3) доплати за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці; 4) доплати за спеціальне звання або ранг державного службовця; 5) доплати за науковий ступінь.

За змістом статті 56 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII (далі - Закон № 889-VIII) тривалість робочого часу державного службовця становить 40 годин на тиждень.

Для державних службовців установлюється п`ятиденний робочий тиждень з двома вихідними днями.

Як вірно встановив суд першої інстанції, Правилами внутрішнього службового розпорядку ТУ ДБР у м. Краматорську (розділ ІІІ) встановлена тривалість робочого часу державного службовця 40 годин на тиждень, встановлено п`ятиденний робочий тиждень із тривалістю роботи по днях: понеділок, вівторок, середа, четвер - по 8 год. 15 хв, п`ятниця - 7 годин, вихідні дні - субота, неділя. Початок роботи - о 9 годині, перерва для відпочинку і харчування - 45 хв з 13 години до 13 години 45 хв, кінець робочого дня о 18 годині, у п`ятницю - о 16 год. 45 хв.

Згідно частин четвертої, п`ятої Закону № 889-VIII для виконання невідкладних або непередбачуваних завдань державні службовці, для яких законом не передбачено обмежень щодо роботи, на підставі наказу (розпорядження) керівника державної служби, про який повідомляється виборний орган первинної профспілкової організації (за наявності), зобов`язані з`явитися на службу і працювати понад установлену тривалість робочого дня, а також у вихідні, святкові та неробочі дні, у нічний час. За роботу в зазначені дні (час) державним службовцям надається грошова компенсація у розмірі та порядку, визначених законодавством про працю, або протягом місяця надаються відповідні дні відпочинку за заявами державних службовців.

Тривалість роботи понад установлену тривалість робочого дня, а також у вихідні, святкові та неробочі дні, у нічний час не повинна перевищувати для кожного державного службовця чотирьох годин протягом двох днів підряд і 120 годин на рік.

Як вірно встановив суд першої інстанції, відповідно до п. 1 розділу V Правил внутрішнього службового розпорядку для виконання невідкладних завдань службовець ТУ ДБР у м. Краматорську може залучатися до роботи понад установлену тривалість робочого дня за наказом Директора ТУ, в тому числі у вихідні, святкові, неробочі дні, а також у нічний час з компенсацією за роботу відповідно до законодавства.

Згідно з п. 2 розділу V Правил внутрішнього службового розпорядку Директор ТУ за потреби може залучати державних службовців ТУ до чергування після закінчення робочого дня, у вихідні, святкові і неробочі дні.

Чергування державного службовця після закінчення робочого дня, у вихідні, святкові та неробочі дні здійснюється згідно з графіком, який розробляється Сектором кадрової роботи та державної служби або іншим уповноваженим самостійним структурним підрозділом і затверджується Директором ТУ або першим заступником Директора ТУ, заступником Директора - начальником слідчого управління відповідно до розподілу повноважень.

Відповідно до п. 5 розділу V Правил внутрішнього службового розпорядку у разі залучення державного службовця до роботи понад установлену тривалість робочого дня у Територіальному управлінні ведеться підсумований облік робочого часу з тим, щоб тривалість робочого часу за обліковий період не перевищувала норми тривалості робочого часу.

За роботу в зазначені дні (час) державним службовцям надається грошова компенсація у розмірі та порядку, визначеному законодавством про працю, або протягом місяця надаються відповідні дні відпочинку за заявами державних службовців.

Оскільки розмір компенсації спеціальним законодавством не встановлено, то тому застосуванню підлягають норми загального законодавства.

Так, у відповідності статей 72, 73 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП) робота у вихідний день може компенсуватися, за згодою сторін, наданням іншого дня відпочинку або у грошовій формі у подвійному розмірі.

Оплата за роботу у вихідний день обчислюється за правилами статті 107 цього Кодексу.

Робота у зазначені дні компенсується відповідно до статті 107 цього Кодексу.

Статтею 107 КЗпП передбачено, що робота у святковий і неробочий день (частина четверта статті 73) оплачується у подвійному розмірі: 1) відрядникам - за подвійними відрядними розцінками; 2) працівникам, праця яких оплачується за годинними або денними ставками, - у розмірі подвійної годинної або денної ставки; 3) працівникам, які одержують місячний оклад, - у розмірі одинарної годинної або денної ставки зверх окладу, якщо робота у святковий і неробочий день провадилася у межах місячної норми робочого часу, і в розмірі подвійної годинної або денної ставки зверх окладу, якщо робота провадилася понад місячну норму.

Оплата у зазначеному розмірі провадиться за години, фактично відпрацьовані у святковий і неробочий день.

На бажання працівника, який працював у святковий і неробочий день, йому може бути наданий інший день відпочинку.

Згідно статті 106 КЗпП за погодинною системою оплати праці робота в надурочний час оплачується в подвійному розмірі годинної ставки.

За відрядною системою оплати праці за роботу в надурочний час виплачується доплата у розмірі 100 відсотків тарифної ставки працівника відповідної кваліфікації, оплата праці якого здійснюється за погодинною системою, - за всі відпрацьовані надурочні години.

У разі підсумованого обліку робочого часу оплачуються як надурочні всі години, відпрацьовані понад встановлений робочий час в обліковому періоді, у порядку, передбаченому частинами першою і другою цієї статті.

Компенсація надурочних робіт шляхом надання відгулу не допускається.

Відповідно до статті 108 КЗпП робота у нічний час (стаття 54) оплачується у підвищеному розмірі, встановлюваному генеральною, галузевою (регіональною) угодами та колективним договором, але не нижче 20 відсотків тарифної ставки (окладу) за кожну годину роботи у нічний час.

Аналіз викладеного дає підстави для висновку, що службовець ТУ ДБР у м. Краматорську може залучатися до роботи у вихідні, святкові, неробочі дні, а також у нічний час з компенсацією за роботу у цей період.

Як вірно вказано судом першої інстанції, відповідно до п. 5 розділу V Правил внутрішнього службового розпорядку Облік робочого часу ведеться в кожному структурному підрозділі відповідальною особою, на яку покладено такі функції, та подається в сектор кадрової роботи та державної служби ТУ у формі табеля обліку робочого часу.

З наявних у матеріалах табелів обліку робочого часу вбачається, що у них відсутня інформація про роботу позивача у вихідні, святкові та неробочі дні, у нічний час та надурочний час.

Позивач вказує, що відповідальні особи внесли недостовірну інформацію до вказаних табелів обліку робочого часу, не відмітивши роботу позивача у відповідні дні. Проте, будь-яких відомостей про те, що позивач звертався до керівництва чи до інших відповідальних посадових осіб, у тому числі у письмовій формі чи в інший спосіб, з приводу невірного відображення днів та часу роботи у табелях, матеріали справи не містять.

При цьому, на переконання колегії суддів, самих лише можливих показань свідків, на допиті яких наголошує позивач, буде недостатньо для достовірного підтвердження відповідних днів та годин роботи останнього. З цих підстав колегія суддів також не вбачає підстав для задоволення аналогічного клопотання поданого до суду апеляційної інстанції про виклик свідків.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що складені графіки чергувань не належними доказами фактичного чергування, а отже, відповідно й доказами фактичної роботи позивача у надурочний, нічний час, вихідні, святкові чи неробочі дні.

Роздуми позивача щодо логіки чергувань по 24 години також не можуть бути прийняті у якості доказів обставин, що підлягають встановленню при вирішенні даного спору.

Як вірно звернув увагу суд першої інстанції, в матеріалах справи відсутні накази Директора ТУ ДБР у м. Краматорську про залучення позивача до роботи у вихідні, святкові, неробочі дні, а також у нічний час. На переконання суду апеляційної інстанції, згідно положень пункту 1 розділу V Правил внутрішнього службового розпорядку, саме такі накази, поруч із відповідною інформацією табелів обліку робочого часу, і можуть вважатися допустимий доказами роботи позивача у відповідний час згідно частини другої статті 74 КАС.

Відтак, колегія суддів констатує, що матеріали справи не містять належних, допустимих, достовірних, як наслідок достатніх доказів роботи позивача у надурочний, нічний час, вихідні, святкові чи неробочі дні. Тому, рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні цієї частини позовних вимог є правомірним.

Щодо роботи, яка передбачає доступ до державної таємниці.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про державну таємницю» від 21.01.1994 № 3855-XII (далі - Закон № 3855-XII) у разі коли за умовами своєї професійної діяльності громадянин постійно працює з відомостями, що становлять державну таємницю, йому повинна надаватися відповідна компенсація за роботу в умовах режимних обмежень, види, розміри та порядок надання якої встановлюються Кабінетом Міністрів України.

На виконання зазначених вимог закону Кабінет Міністрів України постановою від 15.06.1994 № 414 затвердив Положення про види, розміри і порядок надання компенсації громадянам у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.06.1994 № 414 (далі - Положення)

У пункті 1 Положення зазначено, що воно визначає види, розміри і порядок надання компенсації працівникам органів законодавчої, виконавчої та судової влади, органів прокуратури, інших органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, які за умовами своєї професійної діяльності постійно працюють з відомостями, що становлять державну таємницю (далі - особи, які працюють в умовах режимних обмежень).

Згідно з пунктом 2 Положення особам, які працюють в умовах режимних обмежень, установлюється надбавка до посадових окладів (тарифних ставок) залежно від ступеня секретності інформації: відомості та їх носії, що мають ступінь секретності «особливої важливості», - 20 відсотків; відомості та їх носії, що мають ступінь секретності «цілком таємно», - 15 відсотків; відомості та їх носії, що мають ступінь секретності «таємно», - 10 відсотків.

Відповідно до пункту 5 Положення такими, що постійно працюють з відомостями, що становлять державну таємницю, вважаються особи, які за своїми функціональними обов`язками або на час виконання робіт згідно з укладеними договорами займаються розробленням, виготовленням, обліком, зберіганням, використанням документів, виробів та інших матеріальних носіїв державної таємниці, приймають рішення з цих питань або здійснюють постійний контроль за станом захисту державної таємниці.

Згідно з пунктом 6 Положення персональний склад осіб, які працюють в умовах режимних обмежень, та розмір надбавки визначаються керівником відповідного органу законодавчої, виконавчої та судової влади, органу прокуратури, інших органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, де працюють ці особи.

Як вірно встановив суд першої інстанції, відповідно до наказу ТУ ДБР у м. Краматорську від 08.07.2019 №77 встановлення щомісячної доплати за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці здійснюється за наказами та на підставі подань про встановлення працівникам щомісячної доплати за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці, попередньо погоджених з сектором режимно-секретної роботи та захисту інформації та фінансово-економічним сектором. У разі роботи працівниками з відомостями що становлять державну таємницю після подачі подань, доплата за таку роботу здійснюється у наступному місяці. У такому разі у поданні зазначається місяць, за який встановлюється відповідна доплата.

Згідно частини сьомої статті 20 Закону № 794-VIII працівникам Державного бюро розслідувань виплачується щомісячна доплата за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці, у розмірі залежно від ступеня секретності інформації: відомості та їх носії, що мають ступінь секретності "особливої важливості" або "цілком таємно", - 10 відсотків посадового окладу; відомості та їх носії, що мають ступінь секретності "таємно", - 5 відсотків посадового окладу.

Відтак, у спірних правовідносинах, для виплати позивачу доплати за роботу, що передбачає доступ до державної таємниці, необхідним є встановлення обставин постійної роботи позивача із відомостями, що становлять державну таємницю, наявність погодженого з сектором режимно-секретної роботи та захисту інформації та фінансово-економічним сектором подання і виданого на його підставі наказу.

Проте, матеріали справи не містять доказів постійної роботи позивача із відповідними відомостями у спірні періоди, а також відсутність докази наявності відповідних подань на наказів ТУ ДБР у м. Краматорську. Тобто, законодавчі умови для виплати позивачу спірної доплати відсутні. Тому рішення суду щодо відмови у задоволенні цієї частини позовних вимог також є вірним.

Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення в частині позовних вимог, у задоволенні яких відмовлено.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Інші доводи учасників справи висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 КАС.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 34, 243, 311, 316, 321, 325, 328, 329, 331 КАС, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 20.09.2021 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Є.О. Сорочко

Суддя І.В. Федотов

Суддя Є.В. Чаку