Справа № 160/27637/21
Суддя: Щербак А.А.
Дата ухвалення: 2022-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

10 серпня 2022 року м. Дніпросправа № 160/27637/21

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Щербака А.А. (доповідач),

суддів: Баранник Н.П., Малиш Н.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2022 року (суддя Калугіна Н.Є.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2022 року позов було задоволено частково.

Суд вирішив визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про відмову у призначенні пенсії за вислугу років від 03.12.2021 №43.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити громадянці ОСОБА_1 пенсію за вислугу років незалежно від віку згідно пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ з дня звернення із заявою про призначення пенсії з 26.11.2021.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Головним управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області подана апеляційна скарга, просить рішення суду першої інстанції скасувати, в задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, не враховано вимоги п. «е» ст. 55 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» та необхідність наявного спеціального стажу не менше 26 років 6 місяців.

Адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до пункту 3 частини 1 ст.311 КАС України в порядку письмового провадження, на підставі наявних у ній доказів.

Як було встановлено судом першої інстанції, позивач 26.11.2021 надав до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області заяву для призначення пенсії за вислугу років незалежно від віку відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Подана позивачем заява була передана на вирішення до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років від 03.12.2021 №43, оскільки стаж на посаді працівника охорони здоров`я станом на 11.10.2017 склав 25 років 8 місяців 8 днів.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 09.12.2021 №43734-36797/Г-01/8-0400/21 повідомлено позивача, що 03.12.2021 прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії за вислугу років №43.

Позивач звернулась до суду з даним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції зазначив, що позивач має право на отримання пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Колегія суддів з висновками суду першої інстанції погоджується.

Пунктом «е» статті 55 Закону України №1788-XI (в редакції, чинній до 01.04.2015) було передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

У подальшому, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213-VIII, зокрема, підвищено спеціальний стаж, необхідний для виходу на пенсію (абзаци перший - одинадцятий пункту «е» статті 55 Закону України № 1788-XI), а Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 № 911-VIII встановлено як додаткову умову для призначення пенсії за вислугу років досягнення віку 55 років для осіб, зазначених у пункті «е» статті 55 Закону України № 1788-XI.

Відповідно до внесених змін пунктом «е» статті 55 Закону України № 1788-XII було передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців; з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років; з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців; з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років; з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців; з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років; з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців; з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років; з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців; з 1 квітня 2024 року або після цієї дати - не менше 30 років. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення: які в період до 1 січня 2016 року мали вислугу років на відповідних посадах не менше тривалості, передбаченої абзацами першим та другим цього пункту; 1971 року народження і старші за наявності вислуги років на цих посадах, передбаченої абзацами другим - одинадцятим цього пункту, та після досягнення ними, зокрема, такого віку: 54 роки 6 місяців - які народилися з 1 липня 1969 року по 31 грудня 1970 року.

Рішенням Конституційного Суду України від 04.06.2019 № 2-р/2019 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту «а» статті 54, статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII зі змінами, внесеними законами України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VIII, «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 № 911-VIII.

Відповідно до пункту 2 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 04.06.2019 № 2-р/2019 положення пункту «а» статті 54, статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII зі змінами, внесеними законами України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213-VIII, «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 №911-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Таким чином, судом першої інстанції вірно було зазначено, що з 04.06.2019 при призначенні пенсії за вислугою років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України № 1788-XII необхідно керуватися вказаною нормою у редакції до внесення змін Законом України № 213 та Законом України № 911.

На час звернення позивача із заявою про призначення пенсії за вислугу років, пунктом «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Як було встановлено судом першої інстанції відповідно до матеріалів справи, позивач працювала:

з 06.04.1987 прийнята санітаркою лікарських кабінетів поліклінічного відділення на період дородового і післяродової відпустки основного працівника до 1 року (наказ №139 від 03.04.1987);

з 01.09.1989 переведена медичним реєстратором цього ж відділення (наказ №423 від 01.09.1989);

з 19.09.1991 звільнена по переводу в ясла-садочок №100 (наказ №432-л від 16.09.1991);

з 20.09.1991 прийнята в я/с №100 на посаду патронажної медичної сестри по переводу (наказ №80 §2 від 19.09.91);

з 01.09.1992 переведена на посаду старшої медичної сестри (наказ № 59 §4 від 01.09.1992);

з 30.09.1993 звільнена з посади старшої медичної сестри за власним бажанням (наказ №74 §1 від 01.10.1993 по я/с №100);

з 15.02.1994 прийнята на посаду медичної сестри стерилізаційної до 1 міськполіклініки м.Дніпродзержинськ (наказ №72-о від 15.02.1994);

з 01.10.1996 переведена на посаду медичної сестри процедурного кабінету у поліклінічне відділення (наказ №283-к від 01.10.1996);

з 04.01.2005 Відповідно класифікатора професій України та довідника класифікаційних характеристик посада іменується «сестра медична процедурного кабінету» (наказ №19 від 04.01.2005);

з 30.11.2011 звільнено по переводу до КЗОЗ «Центр ПМСД №1» (наказ №278 -ос від 24.11.2011);

з 01.12.2011 прийнято на посаду сестри медичної процедурного кабінету, по переводу із 1-ої міської поліклініки до КЗОЗ «Центр ПМСД №1 м. Дніпродзержинськ» (наказ №03-ос від 01.12.2011);

29.07.2016 назву закладу змінено на Комунальний заклад охорони здоров`я Кам`янської міської ради «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1» (рішення КМР №320-09/VІІ від 29.07.2016);

17.07.2018 Комунальний заклад охорони здоров`я Кам`янської міської ради «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1» реорганізований в Комунальне некомерційне підприємство Кам`янської міської ради «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1» (наказ №236 від 17.07.2018);

з 28.09.2018 звільнена із займаної посади за власним бажанням (наказ №207-ос від 10.09.2018);

з 03.10.2018 призначена на посаду сестри медичної старшої Комунального закладу «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) центр розвитку дитини №36 «Джерельце» Кам`янської міської ради м. Кам`янське (наказ №172-к/тр від 02.10.2018);

з 10.02.2020 звільнена з займаної посади сестри медичної старшої за угодою сторін (наказ №20-к/тр від 10.02.2020).

З 1988 по 1990 роки позивач навчалась у Дніпродзержинському медичному училищі, що підтверджується дипломом серії НОМЕР_1 від 27.12.1990 (реєстр. №6734). Рішенням Державної кваліфікаційної комісії присвоєно кваліфікацію «медичної сестри».

Як вірно було встановлено судом першої інстанції, спеціальний стаж роботи позивача станом становить більше 25 років з необхідних 25 років, та є достатнім для призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Пункт 2 Постанови КМУ від 04.11.1993 № 909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років» у редакції від 28.12.2012, чинній під час дії редакції п. «е» ст.55 Закону № 1788-XII, чинної, в свою чергу, до 01.04.2015, передбачав, що пенсії за вислугу років працівникам освіти, охорони здоров`я і соціального захисту призначаються при наявності спеціального стажу роботи не менше 25 років.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст. ст. 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Постанова у повному обсязі складена 10 серпня 2022 року.

Головуючий - суддя А.А. Щербак

суддя Н.П. Баранник

суддя Н.І. Малиш