Справа № 200/3615/22
Суддя: Тарасенко І.М.
Дата ухвалення: 2022-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2022 року Справа№200/3615/22

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Тарасенка І.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місцезнаходження: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, площа Соборна, 3, ) про зобов`язання повторно розглянути заяву про призначення пенсії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про зобов`язання здійснити призначення пенсії. Просила: 1) визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про відмову у призначення пенсії за віком № 52 від 18.10.2021 року; 2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком та зарахувати до страхового стажу періоди за висновками суду в своєму рішенні.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 52 від 29.12.2020 року ОСОБА_1 було відмовлено в призначенні пенсії, у зв`язку з недостатністю пільгового стажу.

Отже, позивач вважає що її права були порушенні таким рішенням відповідача, у зв`язку із чим вона звернулась до суду.

21 червня 2022 року відкрито провадження по справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження. В ухвалі було запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з моменту отримання ухвали про відкриття провадження у справі надати суду відзив на позовну заяву зі всіма доказами на його підтвердження, які наявні у відповідача.

Представник відповідача надав суду відзив на позовну заяву, в якому просив суд відмовити ОСОБА_1 в задоволенні її позовних вимог, з огляду на наступне.

На виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду № 200/4453/21 від 19.05.2021 року Пенсійним фондом було повторно розглянуто заяву позивача № 3917 від 23.12.2020 року про призначення пенсії згідно частини 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». За наслідком розгляду наявного пакету документів було встановлено, що належних відомостей чи матеріалів на підтвердження пільгового характеру роботи позивача за Списком № 2 та наказів про проведення атестації робочих місць працівників за умовами праці позивачем не надано.

Окрім того, згідно наданої додатково довідки № 8 від 19.01.2021 року виданої КНП «Мирноградська комунальна лікарня» позивач працювала з 24.03.1983 року по 15.03.1985 року, з 04.01.1987 року по 06.08.1987 року фельдшером лаборантом та з 06.06.2003 року по 19.01.2021 року лаборантом клініко діагностичної лабораторії та фельдшером лаборантом. Пенсійний фонд вказує на те, що дана професія не належить до списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджених постановою КМУ від 24.06.2016 року № 461.

У зв`язку із вищевикладеним, відповідачем вдруге було відмовлено ОСОБА_1 у призначені пенсії на пільговим умовах по Списку № 2.

За приписами частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні, справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом НОМЕР_2 .

23 грудня 2020 року ОСОБА_1 звернулась до Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області із заявою про призначення пенсії за віком.

Рішенням Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України від 29.12.2020 року № 52 було відмолено позивачці у призначенні пенсії за віком, у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 не надано довідки, які б підтвердили пільговий характер роботи за Списком № 2 та копії наказів про атестацію робочих місць на підприємстві та довідку про наявність безоплатних відпусток.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 19 травня 2021 року № 200/4453/21, визнано протиправним та скасовано рішення Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 від 29.12.2020 року № 52 та зобов`язано Покровське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком з урахуванням висновків суду.

На виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 травня 2021 року № 200/4453/21, відповідачем повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 № 3917 від 23.12.2020 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та додатково надані документи письмовим зверненням ОСОБА_1 від 28.01.2021 року.

У спірному рішенні зазначено, що позивачем не надано довідки які б підтвердили пільговий характер роботи за Списком № 2 та наказів про атестації робочих місць працівників за умовами праці.

Згідно наданої додатково довідки № 8 від 19.01.2021 року виданої Комунальним некомерційним підприємством «Мирноградська центральна міська лікарня» ОСОБА_1 працювала з 24.03.1983 року по 15.03.1985 року, з 04.01.1987 року по 06.08.1987 року фельдшером лаборантом та з 06.06.2003 року по 19.01.2021 року лаборантом клініко діагностичної лабораторії та фельдшером лаборантом. Пенсійним фондом зазначено, що ця професія не належить до Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 року № 461.

Отже, з огляду на вищевикладене, пенсійним фондом прийнято спірне рішення щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю пільгового стажу.

Отже, спірним питання даної справи є відмова позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю пільгового стажу.

Як убачається з копії трудової книжки серії НОМЕР_3 , у спірний період позивачка працювала:

з 18.09.1980 року по 10.10.1981 року лаборантом ЦНДЛ Донецького Державного медінституту ім. А.М. Горького,

з 12.11.1981 року по 29.12.1982 року лаборантом гістологом патологоанатомічного відділення Міськлікарні № 2 м. Макіївка.

Довідками Комунального некомерційного підприємства «Мирноградська центральна міська лікарня» Мирноградської міської ради від 19.11.2020 року № 153 та від 19.01.2021 року № 8 підтверджується, що позивачка працювала у Димитровській міській лікарні з 24.03.1983 року по 13.02.1985 року, з 04.01.1987 року по 06.08.1987 року та з 06.06.2003 року по теперішній час.

Відповідно до наказу Мирноградської центральної міської лікарні від 16.05.2019 року № 136 «Про підсумки атестації робочих місць працівників за умовами праці» за умовами праці працівнику за посадою фельдшер-лаборант, лаборант з імунології клініко-діагностичної лабораторії передбачено: максимальна тривалість щорічної додаткової відпустки та підвищення посадового окладу.

До переліку робочих місць виробництв, робіт, професій та посад, працівникам яких надається щорічно додаткова відпустка за роботу у шкідливих і важких умовах, та особливим характером праці, інші пільги і компенсації відноситься професія фельдшер-лаборант.

Суд, перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон № 1788-ХІІ) та Законом України від 09 липня 2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закону № 1058-ІV).

Статтею 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються, зокрема: види пенсійного забезпечення, умови участі в пенсійній системі чи їх рівнях, пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат, джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Відповідно до частини другої статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно пункту 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

У відповідності до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, зокрема, після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Статтею 44 Закону України (далі Закон України №1058-IV) визначено порядок звернення за призначенням (перерахунком) пенсії.

Відтак, заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Заява про призначення пенсії за віком може бути подана застрахованою особою не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Частиною першою статті 44 Закону України (далі Закон України №1058-IV) передбачено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджений Постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846.

Перелік документів, що додаються до заяви про призначення, перерахунок та поновлення пенсії визначений розділом 2 цього Порядку.

Підпунктом 2 пунктом 2.1 Порядку № 22-1 передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу).

Згідно пункту 4.1 Порядку орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою.

Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України (пункт 4.3 Порядку).

Пунктом 4.2 цього Порядку передбачено право органу, що призначає пенсію, вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Матеріалами справи встановлено, що позивачка надала додаткові документи, які, на думку відповідача, не було достатньо для прийняття відповідного рішення.

Право працівників закладів охорони здоров`я на пенсію за віком на пільгових умовах визначають за чинними Списками № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, Постановою КМУ від 11.03.1994 року № 162, від 16.01.2003 року № 36, яка діяла до 03.08.2016 року.

Так, відповідно до п.п. 2260000а п. 54б розділу XIV «Установи охорони здоров`я і соціального забезпечення» (Списка № 2, затвердж. Постановою КМУ від 11.03.1994 року № 162) передбачено право отримувати пенсію на пільгових умовах робітників, які безпосередньо обслуговують хворих у туберкульозних та інфекційних установах, відділеннях, кабінетах.

Відповідно до п. 24а розділу XXIV «Охорона здоров`я і соціальна допомога» (Списку № 2, затвердженого Постановою КМУ від 16.01.2003 року № 36, яка діяла до 03.08.2016 року) передбачено право отримувати пенсію на пільгових умовах працівники, які безпосередньо обслуговують хворих у туберкульозних та інфекційних закладах, відділеннях, кабінетах, молодші медичні сестри, молодші медичні сестри з догляду за хворими, сестри-господині.

Тобто основним критерієм для вирішення питання щодо пільгового пенсійного забезпечення працівників, професії (посади) яких передбачені названим розділом Списку, є безпосереднє обслуговування хворих упродовж повного робочого дня (не менш ніж 80%), установленого для такої професії, посади.

Безпосереднє обслуговування хворих це робота, яка виконується в умовах контакту медичного працівника і пацієнта, а саме: діагностичні й лікувальні процедури, заходи по догляду за хворими, створювання відповідного лікувально-оздоровчого режиму (лист Мінпраці та МОЗ України від 04.12.1996 року № 06/1-4088).

До таких робіт молодших спеціалістів з медичною освітою, до яких належать і фельдшери-лаборанти, може бути віднесено проведення ін`єкцій, маніпуляцій, різних видів масажу, процедур (лікувальних і діагностичних), забір безпосередньо у хворих матеріалу для обстеження: проведення обезболювання, надання анестезійної, хірургічної та реанімаційної допомоги хворим.

Крім того, як зазначено в додатку №1 до зазначеного листа Мінпраці та МОЗ України від 04.12.1996 року № 06/1-4088, види діяльності середнього медичного персоналу, які відносяться до безпосереднього обслуговування хворих у лікувально-профілактичних установах, відділеннях, кабінетах, що передбачено розділом XXIV Списку № 2: прийом хворих у вказаних розділом установах; проведення ін`єкцій, маніпуляцій, процедур (лікувальних і діагностичних); контроль за лікувально-оздоровчим режимом; забор безпосередньо у хворих матеріалу для обстеження; проведення обезболювання, надання анастезійної, хірургічної та реанімаційної допомоги хворим; здійснення різних видів масажу; лікування хворих в обсязі терапевтичної стоматологічної допомоги санації полості рота; обстеження та догляд інфекційних та туберкульозних очагів.

Кваліфікаційні вимоги середнього медичного персоналу, які відносяться до безпосереднього обслуговування хворих: середня спеціальна медична освіта, здобута у вищому медичному навчальному закладі освіти I-II рівнів акредитації.

Згідно Державного Класифікатора професій, затвердженого наказом Держстандарту України від 27 липня 1995 року № 257 (-95,-95,-95 ), до цієї категорії працівників відносяться крім іншого, фельдшер- лаборант - КП 3229.

Відповідно до кваліфікаційної характеристики посади «фельдшер-лаборант», визначеної Довідником кваліфікаційних характеристик професій працівників, випуск 78 «Охорона здоров`я», затвердженим наказом МОЗ України від 29.03.2002 року № 117, відповідні працівники проводять дослідження, аналіз та діагностику їхніх результатів, готують потрібні матеріали, апаратуру та інструментарій для роботи, проводять дезінфекцію, стерилізацію, знезараження інфікованого матеріалу, ведуть медичну документацію тощо.

Враховуючи зазначене, поняття безпосереднього обслуговування хворих включає в себе і проведення діагностичних процедур хворих на туберкульоз, що і стосується посадових обов`язків позивача на посаді фельдшер - лаборант тубкабінету клініко - діагностичної лабораторії; протитуберкульозного кабінету поліклініки.

Таким чином, робота позивача в період з 24.03.1983 року по 15.03.1985 року, з 06.06.2003 року по 19.01.2021 року передбачена Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

За приписами ч. 1 та ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд зазначає, що у ході розгляду справи , як суб`єктом владних повноважень не подано доказів відповідності закону (ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини») оскарженого рішення (діяння), а обсяг використаних доказів та обрані мотиви не дозволяють визнати юридично правильними та фактично обґрунтованими ті підстави, які покладені відповідачем в основу прийнятого рішення, не надано належних та допустимих доказів правомірності прийнятого рішення, а також висновків та підстав відмови позивачу у призначенні пенсії.

Крім того, статтями 80-85 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у процедурі забезпечення громадян пенсіями прямо передбачені такі механізми як призначення пенсії та виплата пенсії. Ці ж самі механізми згадані законодавцем і у приписах ст.ст. 44-47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Відповідно до ч. 5 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії. Процедура подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" додатково деталізована нормами Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 (надалі за текстом - Порядок № 22-1).

Згідно з п.4.3 розділу IV Порядку № 22-1 не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України. Рішення органу про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший візується спеціалістом, який його підготував, та спеціалістом, який його перевірив. Рішення підписується начальником управління (заступником начальника управління відповідно до розподілу обов`язків) та завіряється печаткою управління.

Таким чином, суд доходить до висновку, що правова категорія «призначення пенсії» використовується законодавцем у розумінні прийняття територіальним органом Пенсійного фонду України письмового рішення (як індивідуального акту) з приводу визнання за особою суб`єктивного права на одержання грошових платежів у галузі соціального страхування із визначенням розміру регулярного платежу у межах календарного місяця. А тому виданий ПФУ індивідуальний акт з приводу призначення пенсії одночасно охоплює як владне управлінське волевиявлення стосовно правової підстави пенсії, так і владне управське волевиявлення стосовно грошового виміру пенсії.

Відповідно до ч.1 ст. 58 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Пенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання, пов`язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені цим Законом і статутом Пенсійного фонду. Згідно з п.4.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Саме органи пенсійного фонду визначають правильність та повноту наданих документів для призначення (перерахунку) пенсії.

Суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення, перерахунку пенсій громадянам. Рішення про призначення пенсії приймається органом Пенсійного фонду і право на призначення пенсії є його виключними повноваженнями, втручання у яке не відповідатиме завданням адміністративного судочинства.

Відповідно до п. 5 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня отримання їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Щодо дати призначення пенсії, суд зазначає, що дату призначення пенсії позивача в даному випадку визначено чинним законодавством.

Так, в відповідно до ст. 83 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії призначаються з дня звернення за пенсією. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону № 1058-ІV, пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Крім того, суд враховує, той факт, що позивачу вже вдруге відмовлено в призначені пенсії за формальними обставинами, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог у відповідності до ст. 9 КАС України та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до пільгового стажу період роботи позивача з 24.03.1983 року по 15.03.1985 року, з 04.01.1987 року по 06.08.1987 року фельдшером лаборантом та з 06.06.2003 року по 19.01.2021 року лаборантом клініко діагностичної лабораторії та фельдшером лаборантом та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву позивача від 23.12.2020 року № 3917 із зарахуванням спірного періоду до пільгового стажу позивача та прийняти рішення по суті заяви.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави; суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Як зазначив ЄСПЛ у справі «Andrejeva v. Latvia» (п. 77 рішення Великої палати ЄСПЛ від 18.02.2009 р.) стаття 1 Протоколу № 1 до Конвенції не накладає ніяких обмежень на свободу держави, що ратифікувала Конвенцію, приймати рішення про те, чи створювати якусь схему соціального забезпечення, або обирати тип або розмір виплат, які надаються відповідно до будь-якої такої схеми. Однак, якщо в державі існують чинні законодавчі норми, що передбачають такі виплати на основі права на соціальну підтримку незалежно від того, чи обумовлені вони попередньою сплатою внесків ці норми слід вважати такими, що створюють майновий інтерес, що потрапляє в сферу дії статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції для осіб, що відповідають пропонованим до благо отримувачів вимогам.

У справі «Будченко проти України» (рішення від 24 квітня 2014 року, заява № 38677/06) ЄСПЛ також зазначив, що якщо у Договірній державі є чинне законодавство, яким виплату коштів передбачено як право на соціальні виплати (обумовлені чи не обумовлені попередньою сплатою внесків), таке законодавство має вважатися таким, що передбачає майнове право, що підпадає під дію статті 1 Першого протоколу, відносно осіб, які відповідають її вимогам.

Отже, враховуючи те, що майновий інтерес позивача ґрунтується на положеннях чинного законодавства, зокрема, ст. 13 Закону № 1788-XII, стандарти ЄСПЛ можуть і повинні бути застосовані до цього випадку. ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п. 53 рішення у справі «Ковач проти України», п. 59 рішення у справі «Мельниченко проти України», п. 50 рішення у справі «Чуйкіна проти України» тощо).

Це, звичайно, не означає, що суд має приймати рішення на користь людини кожного разу, коли вона про це просить, але суд повинен оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними, тобто людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав навіть теоретично. Більше того, відповідно до ст. 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою.

Відповідно до статі 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про зобов`язання повторно розглянути заяву про призначення пенсії, є таким що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 992,40 грн. (квитанція № 4866-3849-6439-1263 від 21.02.2022 року)

Керуючись ст.ст.2-15, 19-20, 42-48, 72-77, 90, 139, 118, 159-165, 199, 205, 244-250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місцезнаходження: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, площа Соборна, 3, ) про зобов`язання повторно розглянути заяву про призначення пенсії задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місцезнаходження: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, площа Соборна, 3, ) про відмову у призначення пенсії ОСОБА_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за віком № 52 від 18.10.2021 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місцезнаходження: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, площа Соборна, 3, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) від 23.12.2020 року № 3917 та зарахувати до її пільгового стажу за Списком № 2 період роботи з 24.03.1983 року по 15.03.1985 року, з 04.01.1987 року по 06.08.1987 року фельдшером лаборантом та з 06.06.2003 року по 19.01.2021 року лаборантом клініко діагностичної лабораторії та фельдшером лаборантом та прийняти рішення по суті заяви.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місцезнаходження: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, площа Соборна, 3, ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Першого апеляційного адміністративного суду суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.М. Тарасенко