Справа № 280/1580/22
Суддя: Новікова Інна Вячеславівна
Дата ухвалення: 2022-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2022 року Справа № 280/1580/22 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Новікової І.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

28 січня 2022 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Київської митниці (далі відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості від 08.07.2021 №UA100320/2021/00005/2.

Ухвалою суду від 02.02.2022 відкрито загальне позовне провадження у справі.

Ухвалою суду від 22.02.2022 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, а підготовче засідання відкладено на 30.03.2022.

З 30.03.2022 розгляд адміністративної справи перенесено на 06.06.2022.

Ухвалою суду від 06.06.2022 підготовче засідання відкладено на 19.07.2022.

19.07.2022 закрито підготовче провадження та призначено подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що ним надано всі необхідні документи на підтвердження заявленої митної вартості товару, який переміщується через митний кордон України, які відповідають характеру угоди, а посилання митного органу на виявлені під час перевірки поданих документів розбіжності є безпідставними. Просить задовольнити позовні вимоги.

Відповідач проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що в поданих позивачем документах на підтвердження заявленої митної вартості імпортованого товару було виявлено недоліки, у зв`язку з чим витребувано додаткові документи, які не були надані позивачем в повному обсязі. Зазначає, що позивачем не підтверджено заявлену митну вартості імпортованого товару, що зумовило відсутність підстав для оформлення товару за визначеною декларантом митною вартістю. Крім того, відповідач вказали на те, що митним органом у встановленому законом порядку було встановлено, що вартість імпортованого позивачем товару є вищою ніж заявлена, що зумовило прийняття рішення про коригування митної вартості товарів. Представник відповідача просив в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

З матеріалів справи судом встановлено, що 31 травня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «КЛМД «ЖУКОФФ ГАРАЖ» (Продавець) та фізичною особою ОСОБА_1 (Покупець) укладено Договір купівлі - продажу №31/05-2021, відповідно до якого Продавець зобов`язується передати у власність Покупця, а Покупець зобов`язується оплатити і прийняти Товар (принтер тривимірного друку (3D)FDМ, великого формату SD-1001, «БЕГЕМОТ», Росія, зав.№100142, рік випуску 2018, (б/в), згідно зі Специфікацією до цього Договору. Умови поставки - ЕХМ - м.Жуков.

Відповідно до п.2.1 Договору Сторони домовились, що вартість Товару складає 250 000,00 (двісті п`ятдесят тисяч рублів) рублів. Згідно з п.2.2. Договору усі розрахунки за Договором здійснюються шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок ТОВ «КЛМД «ЖУКОФФ ГАРАЖ», 100% передоплата.

Товаром за договором є принтер тривимірного друку (3D)FDМ, великого формату SD-1001, «БЕГЕМОТ», Росія, зав.№100142, рік випуску 2018, б/в (паспорт на принтер, акт приймання - передачі основних засобів, специфікація до договору №42 (копії додаються).

Відповідно до Специфікації 1 від 31.05.2021 за контрактом №31/05-2021 від 31.05.2021 року встановлена вартість принтера в розмірі 250 000,00 (двісті п`ятдесят тисяч рублів) рублів (копія додається). Згідно рахунку/інвойсу №01/06 від 01 червня 2021 року вартість принтера становить 250 000,00 (двісті п`ятдесят тисяч рублів) рублів (копія додається).

02.07.2021 до митного оформлення було подано електронну митну декларацію №UА100320/2021/225461 на товар: Обладнання для обробки пластмаси: FDM-3D принтер великого формату SL-1001 «Бегемот» №100142, рік виготовлення 2018, був у використані, у кількості-1шт; Характеристики: Матеріал для друку: всі доступні пластики, в т.ч. ABS, PLA, НІРS, FLЕХ; діаметр пластика - 2,85 мм; швидкість переміщення - до 100 мм/сек; Розмір робочого простору 1900*900*700мм; кількість голів-1; Товщина друкованого шару від 0,4 до 1мм; діаметр сопла 1/2 мм; потужність підігріву столу/принтера 4000/6000 Ватт; напруга живлення - 380У. Принтер дозволяє друкувати пластиком об`єкти розміром до 2 куб.м., що дає можливість використовувати його для виготовлення великих моделей, прототипів, тестових зразків, ливарних форм, макетів, деталей і готових виробів в промисловому виробництві, архітектурі, рекламі, автомобільної індустрії, освіти. Постачається в розібраному стані.

Заявлена митна вартість товарів визначена декларантом за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Для підтвердження заявленої митної вартості та митного оформлення декларантом ТОВ «Ламан Шипінг» разом з митною декларацією подано наступні документи: рахунок-фактура (інвойс); банківський платіжний документ, що стосується товару; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту); зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу; платіжне доручення, що підтверджує сплату митних та інших платежів; копія митної декларації країни відправлення.

При здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів, керуючись ч.3 ст.53 Митного кодексу України орган доходів і зборів дійшов висновку, що документи, які надані до митного оформлення товару містять розбіжності та не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, а саме: «…транспортні (перевізні) документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, а також вартість страхування. До митного оформлення декларантом надано рахунок на транспортні послуги, але не надано підтвердження оплати. Разом із тим, відповідно до положень наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №599 «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення», для підтвердження витрат на транспортування декларантом повинні надаватись рахунки-фактури, акти виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури. Також, відповідно до статті 9 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» повинен надаватись договір транспортного експедирування. Також подані документи для підтвердження митної вартості містять розбіжності. У наданих до митного оформлення скрину проведення платежу відсутні посилання на контракт та рахунок щодо якого здійснюється оплата. Платіжне доручення надано без дотримання вимог визначених в Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті (затверджена постановою Правління НБУ від 21.01.2004 №22 і зареєстрована в Міністерстві юстиції України 29.03.2004 за №377/8976), яка передбачає проставляння на платіжних дорученнях дати, підпису та відбитку штампу банку.

Враховуючи викладене, згідно вимог ч.3 ст.53 МКУ позивачу повідомлено про необхідність протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, що підтверджують заявлену митну вартість та обраний метод її визначення, а саме: 1) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури); 2) якщо здійснювалося страхування страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; 3) виписку з бухгалтерської документації; 4) каталоги, специфікації, прейсканти (прайс-листи) виробника товару; 5) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

08 липня 2021 року відповідач прийняв Рішення про коригування митної вартості товарів №UA100320/2021/000005/2, у зв`язку з тим, що наданих документів недостатньо для підтвердження заявленої митної вартості товару.

Позивач, не погодився з прийнятими рішеннями, звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з того, що згідно з ч.1 ст.246 Митного кодексу України, метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Відповідно до ч.1 ст.248 Митного кодексу України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Згідно з ч.1 ст.257 Митного кодексу України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії.

Відповідно до ст.49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Згідно ч.1 ст.51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Частиною 1 ст.52 Митного кодексу України визначено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Відповідно до ч.2 ст.52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані:

1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом;

2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Згідно з ч.1 ст.53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Такими документами є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (ч.2 ст.53 Митного кодексу України).

Відповідно до ч.3 ст.53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Аналіз вказаних норм дозволяє дійти висновку, що до виключної компетенції митних органів відноситься вирішення питання перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості, а також самостійного її визначення у встановлених Законом випадках. Даний висновок узгоджується з основним принципом оцінки товарів для митних цілей, закріпленим у ст.VII Генеральної асамблеї з тарифів і торгівлі «Оцінка товарів для митних цілей», згідно з яким оцінка імпортованого товару для митних цілей має базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на якій розраховується мито, або аналогічного товару.

Суд зазначає, що відповідно до приписів ст.53 Митного кодексу України, митниця має право запитувати додаткові документи в разі виявлення під час митного оформлення розбіжностей в документах, перелік яких визначений ч.2 даної статті.

При цьому, суд зазначає, що підставою для витребування додаткових документів не є наявність недоліків (описок, помилок, тощо), як таких, а наявність саме недоліків, які впливають на правильність визначення митної вартості товару.

Щодо посилань митного органу на такий недолік як те, що позивачем не було до митного оформлення сертифікат якості на товар, який імпортувався, то суд зазначає, що сертифікат якості не є тим документом, який підтверджує правильність визначення митної вартості товару, відповідно до положень ч.1 ст.53 МК України. А тому відсутність сертифікату якості або недоліки у його оформленні не можуть бути підставою для сумнівів стосовно правильності визначення декларантом заявленої митної вартості та/або для витребування додаткових документів для її підтвердження.

Стосовно посилань представника відповідача на те, що декларантом до митного оформлення надано рахунок за транспортні послуги, але не надано підтвердження оплати, суд зазначає наступне.

Так, відповідно до п.6 ч.1 ст.53 Митного кодексу України, одним із документів, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення є транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

Відповідно до Правил заповнення графи 20 декларації митної вартості, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №599, для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати:

рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів;

банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури;

калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.

Суд зазначає, що виходячи із положень Правил заповнення графи 20 декларації митної вартості до митного оформлення повинні документи для підтвердження витрат на транспортування декларантом, проте декларант не зобов`язаний подавати усі документи запропоновані у Правилах заповнення графи 20 декларації митної вартості, достатнім є поданням одного з документів наведених у такому переліку.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивачем митному органу надавались документи, які підтверджують вартість транспортування товару, проте митний орган такі документи до уваги безпідставно не взяв з посиланням на відсутність доказів оплати транспортних послуг.

Разом з тим, суд зазначає, що ані Митний кодекс України, ані Правила заповнення декларації митної вартості, не вимагають надання у обов`язковому порядку до митного оформлення документу на підтвердження оплати транспортних послуг.

При цьому, суд зауважує, що митним органом не надано доказів і на підтвердження того, що станом на подання митної декларації такі послуги були оплачені позивачем, що також свідчить про безпідставність вимоги щодо надання платіжних документів.

Не надання договору на транспортне експедирування жодним чином не впливає на можливість перевірки правильності заявленої митної вартості товару, з огляду на наявність документів, що були подані.

Щодо посилань митного органу на недоліки у документі наданому на підтвердження здійснення оплати за імпортований товар, суд зазначає таке.

Так, відповідно до п.4 ч.1 ст.53 Митного кодексу України, одним із документів, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення є якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару.

Згідно Правил заповнення графи 14(а) декларації митної вартості, у першому рядку в іноземній валюті зазначається ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, визначається з урахуванням положень статті 58 Кодексу.

Документальним підтвердженням заявленої вартості товару є рахунок-фактура (інвойс), зазначений у графі 4 ДМВ, або рахунок-проформа, який також зазначається в графі 4 ДМВ, банківські платіжні документи, якщо рахунок сплачено, договір (контракт) купівлі-продажу товару, а також інші документи, перелік яких наведено в статті 53 Кодексу.

Тобто, документальним підтвердженням заявленої вартості товару є сукупність документів, а не лише банківські платіжні документи.

Суд зазначає, що митний орган не вказав на те, яким чином виявленні недоліки щодо оформлення платіжного документа вплинули на неможливість визначення митної вартості за першим методом, оскільки подані декларантом до митного органу документи не суперечили один одному та підтверджували придбання товару за вказаною декларантом ціною.

Також, суд звертає увагу на те, що у разі якщо митний орган вважав, що позивачем не надано до митного оформлення банківського платіжного документу, то відповідно до ч.3 ст.53 Митного кодексу України мав змогу затребувати у декларанта надання платіжного документу встановленої форми, проте серед документів, які просив надати митний орган платіжний документ не значиться.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач надав митному органу усі необхідні документи, які надають можливість перевірити та підтвердити заявлену митну вартість товару.

Згідно зі статтею 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. Відповідно до частини 3 цієї ж статті за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Згідно з пунктом другим частини 6 статті 54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, зокрема у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Суд зазначає, що відповідно до вимог ч.3 ст.53 Митного кодексу України додаткові документи надаються декларантом за наявності, відтак, саме по собі подання таких документів не в повному обсязі не може бути підставою для коригування митної вартості товару.

Стаття 57 Митного кодексу України передбачає, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України, здійснюється шляхом застосування таких методів:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Якщо основний метод не може бути використаний, застосовується послідовно кожний із перелічених у частині першій цієї статті методів. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідачем не доведено правомірність прийнятих рішень.

Митним органом не доведено за допомогою належних та допустимих доказів, що митна вартість імпортованого позивачем була визначена необґрунтовано, що б в свою чергу надавало митному органу права на коригування митної вартості товару.

При розгляді справи суд дійшов висновку, що при прийнятті оскаржуваного рішення відповідач діяв необґрунтовано, тобто без врахування всіх обставин, які мають значення при прийнятті рішень, що зумовлює висновок суду про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Київської митниці (03124, м.Київ, вул.Вацлава Гавела, 8А, ) про визнання протиправним та скасування рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці про коригування митної вартості від 08.07.2021 №UA100320/2021/00005/2.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні 40 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя І.В. Новікова