Справа № 240/42510/21
Суддя: Попова Оксана Гнатівна
Дата ухвалення: 2022-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2022 року м. Житомир справа № 240/42510/21

категорія 111030300

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Попової О. Г., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Олмакс Україна" до Головного управління ДПС у Житомирській області, Головного управління ДПС у Житомирській області () про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Олмакс Україна" звернулося до суду з позовом, у якому просить визнати протиправним та скасувати винесене Головним управлінням Державної податкової служби у Житомирській області податкове повідомлення-рішення від 13 жовтня 2021 року №;

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідачем проведена документальна позапланова виїзна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю «ОЛМАКС УКРАЇНА», (далі - позивач), з питань дотримання податкового законодавства при декларуванні за липень 2021 року від`ємного значення податку на додану вартість задекларованого у попередніх звітних періодах. За результатами зазначеної документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «ОЛМАКС УКРАЇНА» контролюючим органом складено акт від 24.09.2021 року №9437/06-30-07-01/36105543, в якому зазначено про порушення ТОВ «ОЛМАКС УКРАЇНА» п. 198.1, п. 198.2 п. 198.3 ст.198, п.200.1, 200.3 ст.200 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-УІ (зі змінами та доповненнями), що призвело до завищення від`ємного значення з ПДВ, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду (рядок 21 Декларації) на суму 736402 грн., в тому числі по періодах: - березень 2021 року - 45591 грн.; - липень 2021 року - 690811 грн., у зв"язку з чим прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення.

Вказує, що товариством правомірно формовано показники податкового кредиту з постачальниками в липні 2021 року ТОВ «ОНЕКС ПЛЮС», ТОВ "ЛЕГРАНД ПЛЮС", ФОП ОСОБА_1 і всі господарські операції документально підтверджені із зазначеними контрагентами - постачальниками та мали реальний характер.

Не погоджуючись із прийняти податковим повідомленням-рішенням позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до ухвали суду від 17.01.2022 провадження у справі відкрито, справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження.

Відповідач Головне управління Державної податкової служби у Житомирській області надіслав до суду відзив на позовну заяву від 03.02.2022, у якому просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування правової позиції вказує, що позивачем неправомірно сформовано показник податкового кредиту за липень 2021 року, так як по ланцюгу постачання у контрагентів позивача від ТОВ «ОНЕКС ПЛЮС», ТОВ "ЛЕГРАНД ПЛЮС", ФОП ОСОБА_1 документально не підтверджено реальність здійснення господарських відносин із зазначеними постачальниками. За результатами проведеної перевірки Головним управлінням Державної податкової служби у Житомирській області правомірно прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення.

За клопотанням представника позивача судове засідання, призначене на 15.02.2022 року відкладено на 03.03.2022 об 11-00 год.

Судове засідання, призначене на 03.03.2022 року за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Олмакс Україна" до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, було знято з розгляду відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" введений в Україні воєнний стан із 05:30 год. 24.02.2022 строком на 30 діб, Указом Президента України від 14.03.2022 №133/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" продовжений строк дії воєнного стану в Україні з 05:30 год. 26.03.2022 строком на 30 діб, а також, Указом Президента України від 17.05.2022 №341/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" продовжений строк дії воєнного стану в Україні з 05:30 год. 25 травня 2022 року строком на 90 діб, до закінчення воєнного стану.

Наступне судове засідання призначено на 30.06.2022 року, в якому ухвалою від 30.06.2022 у задоволенні клопотання відповідача про його заміну на правонаступника відмовлено, однак суд з власної ініціативи залучив до участі у справі співвідповідача - Головне управління Державної податкової служби у Житомирській області, як відокремлений підрозділ Державної податкової служби.

Відповідно до ухвали суду від 30.06.2022 за клопотанням позивача суд перейшов до розгляду справи в письмовому провадженні.

Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Суд, розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні докази за своїм внутрішнім переконанням, зазначає наступне.

Встановлено, що товариство взято на податковий облік 26.08.2009 за номером 1163 і станом на час здійснення перевірки перебуває на обліку ГУ ДПС у Житомирській області (м.Коростень), з 10.09.2009 зареєстроване платником податку на додану вартість. Зареєстроване та фактично знаходиться за адресою: Україна, 11500, Житомирська обл., місто Коростень, вул. Білокоровицьке шосе, будинок 12.

Основним видом діяльності підприємства є «Оптова торгівля машинами й устаткуванням для добувної промисловості та будівництва» (КВЕД 46.63).

Судом встановлено, що у зв"язку із поданням декларації з податку на додану вартість з від"ємним значенням, яке становить більше 100 000 грн. за липень 2021 року податковим органом проведена документальна позапланова виїзна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю «ОЛМАКС УКРАЇНА» з питань дотримання податкового законодавства при декларуванні за липень 2021 року від`ємного значення податку на додану вартість задекларованого у попередніх звітних періодах.

За результатами зазначеної документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «ОЛМАКС УКРАЇНА» контролюючим органом складено акт від 24.09.2021 року №9437/06-30-07-01/36105543. Відповідно до висновків, викладених в акті перевірки, за її результатами встановлено порушення позивачем п. 198.1, п. 198.2 п. 198.3 ст.198, п.200.1, 200.3 ст.200 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-УІ (зі змінами та доповненнями), що призвело до завищення від`ємного значення з ПДВ, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду (рядок 21 Декларації) на суму 736402 грн., в тому числі по періодах: - березень 2021 року - 45591 грн.; - липень 2021 року - 690811 грн.

На підставі акту перевірки відповідачем 21.10.2020 прийнято податкове повідомлення-рішення від 13 жовтня 2021 року №1, яким встановлено завищення від`ємного значення податку на додану вартість, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду у розмірі 736402 грн.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Встановлено, що між ТОВ "Олмакс Україна" та ТОВ «ЛЕГРАНД ПЛЮС» 01.07.2021 року укладено договір №01-07 на умовах якого продавець зобов`язується передати у власність покупцю товар, асортимент, найменування та характеристика якого визначаються у видаткових накладних, а покупець зобов`язується прийняти товар та оплатити (а.с.48).

На виконання господарських операцій ТОВ "ЛЕГРАНД ПЛЮС» були виписані та зареєстровані в ЄРПН податкові накладні за податковими зобов`язаннями на загальну суму 1781805 грн, у т.ч. ПДВ 296967,5 грн, а саме: -№103 від 08.07.2021 року (видаткова накладна №70 від 08.07.2021, товарно-транспортна накладна №Р70), №848 від 21.07.2021 (видаткова накладна №73 товарно-транспортна накладна № Р73), №828 від 16.07.2021 (видаткова накладна №71 товарно-транспортна накладна № Р71), №99 від 06.07.2021 (видаткова накладна №69 товарно-транспортна накладна №Р69), №89 від 01.07.2021 (видаткова накладна №68 товарно-транспортна накладна №Р 68 ), №838 від 19.07.2021 (видаткова накладна № 72 товарно-транспортна накладна №Р72) (а.с. 49-73).

Оплата за товар за вказаними накладними проведена в повному обсязі, що підтверджується описаними в акті перевірки банківськими виписками, та не заперечується перевіряючими.

Встановлено, що між ТОВ "Олмакс Україна" та ТОВ «ОНЕКС ПЛЮС» 16.04.2021 року укладено договір поставки №16/04/21 на умовах якого продавець зобов`язується передати у власність покупцю товар, асортимент, найменування та характеристика якого визначаються у видаткових накладних, а покупець зобов`язується прийняти товар та оплатити (а.с.71).

На виконання господарських операцій ТОВ «ОНЕКС ПЛЮС» були виписані та зареєстровані в ЄРПН податкові накладні за податковими зобов`язаннями на загальну суму 236060 грн, у т.ч. ПДВ 393843,3 грн, а саме: №1220 від 03.06.2021 року (видаткова накладна №126 від 03.06.2021, товарно-транспортна накладна №Р126), №595 від 05.05.2021 (видаткова накладна №98 від 05.05.2021, товарно-транспортна накладна №Р98), №1264 від 14.06.2021 (видаткова накладна №139 від 14.06.2021, товарно-транспортна накладна №Р139), №71 від 16.06.2021 (видаткова накладна №142 від 16.06.2021, товарно-транспортна накладна №Р142), №1240 від 08.06.2021 (видаткова накладна №133 від 08.06.2021, товарно-транспортна накладна №Р133), №602 від 07.05.2021(видаткова накладна №101 від 07.05.2021, товарно-транспортна накладна №Р101), №979 від 17.05.2021 (видаткова накладна №112 від 17.05.2021, товарно-транспортна накладна №Р112), №1239 від 08.06.2021 (видаткова накладна №132 від 08.06.2021, товарно-транспортна накладна №Р132), №1216 від 02.06.2021 (видаткова накладна №125 від 02.06.2021, товарно-транспортна накладна №Р125) (а.с. 71-98).

Оплата за товар за вказаними накладними проведена в повному обсязі, що підтверджується описаними в акті перевірки банківськими виписками, та не заперечується перевіряючими.

Встановлено, що між ТОВ "Олмакс Україна" та ФОП ОСОБА_1 01.03.2021 року укладено договір поставки №01/03/21-01 на умовах якого продавець зобов`язується передати у власність покупцю товар, асортимент, найменування та характеристика якого визначаються у видаткових накладних, а покупець зобов`язується прийняти товар та оплатити (а.с.109).

На виконання господарських операцій ФОП ОСОБА_1 була виписана та зареєстрована в ЄРПН податкова накладна за податковим зобов`язанням на загальну суму 273546,9 грн, у т.ч. ПДВ 45591,15 грн, а саме: № 183 від 29.03.2021 (видаткова накладна №10562 від 29.03.2021, товарно-транспортна накладна №Р10562) (а.с. 110-112).

Оплата за товар за вказаними накладними проведена в повному обсязі, що підтверджується описаними в акті перевірки банківськими виписками, та не заперечується перевіряючими.

Згідно акту перевірки на час укладання договорів із позивачем, ТОВ «ЛЕГРАНД ПЛЮС», ФОП ОСОБА_1 , ТОВ «ОНЕКС ПЛЮС» були платниками ПДВ.

Розбіжностей між податковим зобов`язанням задекларованими ТОВ «Олмакс Україна» та податковим кредитом задекларованим ТОВ «ОНЕКС ПЛЮС», ТОВ "ЛЕГРАНД ПЛЮС", ФОП ОСОБА_1 , відсутній, що свідчить про відсутність втрат до бюджету за березень - липень 2021 року.

Позивачем долучені до позовної заяви, на підтвердження реалізації придбаних ТМЦ іншим покупцям, такі видаткові накладні:

ПрАТ «Томашгородський щебеневий завод» за видатковою накладною №53 від 06 травня 2021 року;

ТОВ «Рокитнівський спецкар`єр» за видатковою накладною №55 від 11 травня 2021 року (довіреність №10 від 01.02.2021 року), №86 від 12 липня 2021 року (довіреність №35 від 11.07.2021);

ТОВ «Юнігран» за видатковими накладними №56 від 12 травня 2021 року, №57 від 12 травня 2021 року, № 63 від 20 травня 2021 року, №71 від 08 червня 2021 року, №72 від 10 червня 2021 року,№87 від 12 липня 2021 року, №88 від 12 липня 2021 року, ТТН №Р88 від 12 липня 2021 року, ТТН №Р87 від 12 липня 2021 року;

АТ «Коростенський кар`єр» за видатковими накладними №59 від 14 травня 2021 року (довіреність №594 від 18 травня 2021 року, № 64 від А травня 2021 року, №83 від 05 липня 2021 року (довіреність №825 від5 липня 2021 року), №84 від 06 липня 2021 року (довіреність №815 від 2 липня 2021 року), №85 від 7 липня 2021 року (довіреність №843 від 7 липня 2021 року), №101 від 30 липня 2021 року (довіреність №919 від 30 липня 2021 року, ТТН Р101 від ЗО липня 2021 року;

ТОВ «Демидівський граніт» за видатковою накладною №62 від 19 травня 2021 року, №68 від 03 червня 2021 року, №67 від 03 червня 2021 року, (довіреність №56 від 3 червня 2021 року, №64 від 21 травня 2021 року;

ТОВ «Запорізьке кар`єроуправління» за видатковою накладною №69 від 03 червня 2021 року, №78 від 18 червня 2021 року (довіреність №201 від 18 червня 2021),

№89 від 15 липня 2021 року (довіреність №402 від 7 липня 2020 року;

Філії «Русанівський спецкар`єр» ДП «Хмельницький облавтодор» за видатковою накладною №75 від 2021 року, (довіреність №137 від 14 червня 2021 року;

АТ «Малинський каменедробильний завод» за видатковою накладною №76 від 16 червня 2021 року, №96 від 22 липня 2021 року, ТТН №Р96 від 22 липня 2021 року,

ТОВ «Новогородецький кар`єр» №79 від 23 червня 2021 року (довіреність №14 від

23.06.2021року),

ТОВ «Мало-Кохнівський кар`єр» за видатковою накладною №80 від 23 червня 2021 року; ТОВ «Бехівський спеціалізований кар`єр» за видатковою накладною №81 від 01 липня 2021 року (довіреність № 4628 від 01 липня 2021 року), №93 від 19 липня 2021 року, №98 від 27 липня 2021 року, ТТН Р98 від 27 липня 2021 року;

ТОВ «Староконстянтинівський спеціалізований кар`єр» за видатковою накладною №94 від 21 липня 2021 року, №94 від 21 липня 2021 року, №95 від 21 липня 2021 року (довіреність №94 від 1 липня 2021 року), №100 від 21 липня 2021 року;

TOB «ВО БОГУСЛАВСЬКИЙ ГРАНІТ» № 97 від 08 липня 2021 року (довіреність №505 від 7 липня 2021 року);

ТОВ «Труд» за видатковою накладною №92 від 19 липня 2021 року, ТТН №Р92 від 19 липня 2021 року;

Овруцький щебеневий завод Гомельського міського шляхового будівельно-ремонтного тресту за видатковою накладною №99 від 27 липня 2021 року (довіреність №45 від 27 липня 2021 року);

TOB «Новоград-Волинський каменедробильний завод» за видатковою накладною №102 від 06 липня 2021 року (а.с. 113-170).

Відповідно до висновків, викладених у акті перевірки, контролюючим органом встановлено, що позивачем завищено податковий кредит у розмірі 736402 грн з ПДВ за рахунок безпідставно віднесених до його складу сум ПДВ по податкових накладних від контрагентів, а саме: ТОВ «ОНЕКС ПЛЮС», ТОВ "ЛЕГРАНД ПЛЮС", ФОП ОСОБА_1 , які в ланцюгу постачання мали сумнівних контрагентів.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства врегульовані Податковим кодексом України (далі - ПК України).

Згідно з п.п. 14.1.181 ст.14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Пунктом 198.1 ст.198 ПК України передбачено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

За змістом п. 198.2 ст. 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до п.198.3 ст.198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:

- придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи);

- ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до 198.6 ст.198 ПК України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до ПК України.

Як передбачено у п.201.1 ст.201 ПК України, платник податку зобов`язаний на дату виникнення податкових зобов`язань скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Згідно з п.201.10 ст.201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

З огляду на системний аналіз вказаних норм права, положеннями ПК України визначено право на віднесення сум ПДВ до податкового кредиту виникає у платника - замовника робіт на підставі податкової накладної, складеної з дотриманням норм податкового законодавства та зареєстрованої в ЄРПН платником податку - виконавцем таких робіт на такого покупця за фактом здійснення господарської операції з постачання робіт на дату «першої події», показники якої відповідають первинним (бухгалтерським) документам, складеним за такою господарською операцією. Отже належним чином складена та зареєстрована податкова накладна є обґрунтованою підставою для формування податкового кредиту.

Згідно з п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансового звіту, визначає Закон України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 № 996-XIV (далі - Закон № 996-XIV) .

Так, відповідно до п.2 ст.3 Закону № 996-XIV, бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Згідно зі ст.10 Закону №996-XIV для забезпечення достовірності даних бухгалтерського обліку та фінансової звітності підприємства зобов`язані проводити інвентаризацію активів і зобов`язань, під час якої перевіряються і документально підтверджуються їх наявність, стан і оцінка.

Відповідно до п.2 ст.9 Закону №996 первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Основною підставою для встановлення порушень порядку формування податкового кредиту ТОВ «Олмакс Україна» в акті перевірки зазначено, що у контрагентів позивача по ланцюгу постачання маються певні порушення провадження господарської діяльності.

Загальним принципом юридичної відповідальності є вина в порушенні законодавчо встановленого імперативного правила поведінки. Виходячи з принципу індивідуального застосування відповідальності за порушення правил оподаткування, негативні наслідки, зокрема, у вигляді позбавлення права на формування податкового кредиту можуть бути застосовані саме до того платника податків, який їх припустив, а не до іншої особи. У платника податків відсутній обов`язок перевіряти безпосереднього контрагента на предмет виконання ним вимог податкового законодавства та його безпосередню наявність за місцезнаходженням рівно як і наявність в нього нерухомого майна чи складських приміщень.

Тобто, ТОВ «Олмакс Україна» не має нести відповідальність за діяльність інших суб`єктів та порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства, чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару вимог закону щодо формування податкового кредиту, тому платник податків не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення прав на податковий кредит, за можливу неправомірну діяльність його контрагента .

Так, в рішенні від 09.01.2007 року у справі "Інтерсплав проти України" було констатовано, що якщо державні органи мають інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб`єкта, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживання з їх боку.

Європейський Суд з прав людини у своєму рішення від 22.01.2009 р. ("Булвес "АД проти Болгарії") зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов`язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз. На думку Європейського Суду такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності. Право на податковий кредит є "власністю" у розумінні статті 1 Протоколу № 1, яке повинно розглядатися як таке, що виникло у момент повного виконання нею своїх зобов`язань щодо податкової звітності з ПДВ. Визнання права на нарахування податкового кредиту було поставлено в залежність від виконання обов`язків постачальником, в той час коли це не залежало від волі одержувача поставки - застосування відповідних положень Закону "Про ГІДВ" стало не передбаченим і самовільним. Платник податку не має абсолютно ніяких повноважень відслідковувати, контролювати і забезпечувати виконання постачальником його обов`язків із складення та подання декларації з ГІДВ, а також обов`язку зі сплати ПДВ (п. 43, п. 69 зазначеного вище рішення Європейського Суду).

Відповідно до правової позиції Верховного Суду викладеній у постанові від 17 листопада 2020 року у справі № 816/5040/14 норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами - постачальниками, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певним постачальником товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків у вигляді позбавлення права на податковий кредит за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду 14.04.2021 №805/1214/16-а.

В акті перевірки зазначено, що зустрічні звірки із ТОВ «ЛЕГРАНД ПЛЮС», ФОП ОСОБА_1 , TOB «ОНЕКС ПЛЮС» не проводились, а інформацію щодо них взято із інформаційних баз податкового органу.

Суд зазначає, що співставлення даних податкової звітності з даними внутрішніх баз даних контролюючого органу як етапу контрольно-перевірочної роботи не передбачає здійснення податковим органом оцінки дотримання платником вимог податкового законодавства і аналізу змісту та характеру правовідносин, що стали підставою для формування даних податкового обліку платника, адже питання правильності відображення платником в обліку проведених господарських операцій досліджуються податковим органом при проведенні податкової перевірки платника з дослідженням фінансово-господарських документів, пов`язаних з нарахуванням і сплатою податку. Записи у інформаційних базах податкового органу до первинних або інших документів, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку платника податків, не відносяться. А тому нарахування податків не може ґрунтуватися тільки на даних, які містяться в інформаційних базах контролюючого органу, без врахування даних первинних документів.

В будь-якому випадку, реалізуючи господарську компетенцію при укладанні та виконанні господарських договорів, сторони цього договору можуть вимагати від контрагента дотримання умов цих договорів, тією мірою, якою дозволяють їх умови. Перекладати на сторону договору обов`язки контролю свого контрагента за межами взаємовідносин, як того вимагає податковий орган, знаходиться за межами господарської компетенції суб`єкта господарювання та не входить до прав та обов`язків платника податку, зокрема на додану вартість. Це, в свою чергу, у межах спірних відносин на платника податку покладає додаткове, не передбачене законом обтяження, що є недопустимим.

Аналогічна правова позиція викладені в постановах Верховного Суду від 11.12.2018 у справі №803/2094/15, від 20.12.2018 у справі №815/4992/16.

При цьому слід зазначити, що платники податків, на відміну від податкових органів, не мають вільного доступу до інформації щодо наявності у інших платників податків трудових ресурсів, основних засобів, земельних ресурсів, транспортних засобів, купівельної спроможності, кількості наявного товару і його походження. Тому платники податків не мають можливості перед складання господарських договорів перевірити свого контрагента на наявність вищезазначених ресурсів.

Також слід зазначити, що доказами факту вчинення платником податків в розумінні ст.124 Конституції України, ст. 73, 74 Кодексу адміністративного судочинства України нікчемного правочину або факту відображення в обліку показників господарських операцій, які в дійсності не відбулись, можуть бути або обвинувальний вирок суду по кримінальному провадженню, або рішення суду у справі про стягнення одержаного за нікчемним правочином, або рішення суду про визнання правочину недійсним.

В акті перевірки відповідачем не наведено жодних доказів наявності обвинувального вироку суду щодо контрагентів контрагентів позивача, рішення суду про стягнення одержаного за нікчемним правочином, наявності рішення суду про визнання правочину недійсним.

Відповідно до частин першої та другої статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» від 15.05.2003 №755-IV (зі змінами) якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою (частина перша); якщо відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Третя особа не може посилатися на них у спорі у разі, якщо вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними (частина друга).

Суд зазначає, що в податкових накладних, складених контрагентами позивача зазначено номенклатуру товарів, їх одиниці виміру та кількість, ціни постачання одиниці товарів. Фактичне виконання господарських зобов`язань, як зазначалося вище, підтверджується належним чином оформленими первинними документами, укладені договори відповідають економічному змісту та діловій меті, а здійснені господарські операції спричинили зміни в структурі його активів.

Слід зазначити, що податковий орган наділений такою сукупністю повноважень, належна реалізація яких надає можливість виявити податкові правопорушення, допущені контрагентом при здійсненні своєї господарської діяльності, та притягнути саме його до відповідальності, що охоплюється принципом індивідуальної відповідальності платника податків.

Відтак, за умови не встановлення податковим органом наявності замкнутої схеми руху коштів, яка б могла свідчити про узгодженість дій позивача та його постачальника для одержання ним незаконної податкової вигоди, останнє не може зазнавати негативних наслідків внаслідок діянь інших осіб, що перебувають поза межами його впливу.

Не підтвердження операцій за ланцюгом постачання, так само як і податкова інформація про інші порушення податкової дисципліни, допущені контрагентом платника податків або третіми особами у відносинах з контрагентом, не є свідченням нереальності господарських операцій, за умови їх підтвердження належними і допустимими первинними документами, як підставами формування бухгалтерського обліку.

Суд підкреслює, що виходячи з принципу індивідуального застосування відповідальності за порушення правил оподаткування, негативні наслідки, зокрема, у вигляді позбавлення права на податковий кредит, можуть бути застосовані саме до того платника податків, який їх припустився, а не до іншої особи.

Також, норми податкового законодавства не визначають певний обсяг матеріальних та/чи трудових ресурсів у платника податків при здійсненні господарської діяльності як критерій правового статусу платника податків щодо отримання податкової преференції чи наміру платника податків отримати певний результат від здійснення господарської операції (підприємницької діяльності).

При цьому, суд зазначає, що визначальним для вирішення спорів про наявність податкових наслідків за результатами вчинення господарських операцій є дослідження сукупності обставин та первинних документів, які можуть як підтверджувати, так і спростовувати реальність господарських операцій. Ні наявна у контролюючого органу податкова інформація, ні відсутність у контрагента достатньої кількості основних засобів та трудових ресурсів самі по собі дійсно не є самостійними підставами для висновку про нереальність господарських операцій. Водночас, у сукупності з іншими обставинами справи наявність або відсутність недоліків у первинних документах може свідчити на спростування або підтвердження позиції контролюючого органу.

Тобто, як вже зазначалося вище, норми податкового законодавства не ставлять у залежність право платника на формування витрат та податкового кредиту від дотримання податкової дисципліни контрагентвми його постачальників товару (послуг). Порушення постачальниками товару (послуг) вимог податкового законодавства не може бути підставою для позбавлення іншого платника - покупця товару (послуг) права на формування витрат та податкового кредиту, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про його обізнаність щодо протиправної податкової поведінки контрагента та про злагодженість дій між ними.

Вищевказані висновки повністю узгоджуються з правовими позиціями, сформульованими та неодноразово підтриманими Верховним Судом в постановах, зокрема, від 19.02.2019 у справі №811/217/17, від 09.03.2019 у справі №810/302/15, 03.10.2019 у справі № П/811/3228/14, від 02.04.2019 у справі №826/6245/18, від 13.10.2020 у справі №0340/1408/18.

Щодо зазначеного в акті перевірки, що надані для перевірки товарно-транспортні накладні не містять обов"язкових реквізитів, а саме: відсутні дані щодо замовника перевезень, автомобільного перевізника, що здійснював перевезення, місце навантаження-розвантаження, то суд зазначає наступне.

З наданих суду товарно-транспортних накладних встановлено, що у всіх документах зазначено замовника перевезень, місце навантаження та розвантаження та автомобільний перевізник в ТТН ФОП ОСОБА_2 .

Суд звертає увагу на те, що наявність деяких помилок чи неточності у оформленні, не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних випливає, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце (відбулися), а певні недоліки в заповненні первинних документів носять оціночний характер (наприклад постанова Верховного Суду від 22.11.2019 у справі №813/5592/14).

За таких обставин, суд констатує про встановлення фактичного руху активів за результатами здійснення оспорюваних господарських операцій, що є обов`язковою умовою для формування податкового кредиту.

Оскільки транспортною документацією підтверджується операція з надання послуг з перевезення вантажів, а не факт придбання товару, то за наявності документів, що підтверджують фактичне отримання товару і його використання у власній господарській діяльності, недоліки у їх оформленні не можуть свідчити про відсутність реальних господарських операцій, а відтак і не може бути підставою для позбавлення платника податку права на отримання податкового кредиту з податку на додану вартість.

Частиною 2 ст.9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні від 16.07.1999 р. № 996-XIV. встановлено, що неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Документальним підтвердженням здійснення зазначених господарських операцій є належним чином укладені договори, видаткові накладні, товарно-транспортні накладні, що засвідчують рух ТМЦ, належним чином оформлені в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації податкові накладні, на підставі яких включено до складу податкового кредиту суми податку на додачу вартість.

Недоліки товарно-транспортної накладної не перешкоджають можливості ідентифікувати осіб, які брали участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про суб`єктів господарювання від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо. Такий висновок знаходить своє підтвердження і в Постанові Верховного Суду від 16.04.2019 у справі № 804/6909/17.

Тобто, ТОВ «Олмакс Україна» у повному обсязі дотримано вимоги п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3 ст.198, п.201.10 ст.201 ПК України у частині правомірного включення до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість, сплачених у складі вартості придбаних ТМЦ у межах укладених договорів з TOB «ОНЕКС ПЛЮС», ТОВ "ЛЕГРАНД ПЛЮС", ФОП ОСОБА_1 .

Так, одним з принципів розгляду податкових спорів, відповідно до ст. 4 Податкового кодексу України є принцип презумпції добросовісності та рішень платника податків, у зв`язку з чим передбачається, що дії платників податків, які мають своїм результатом одержання податкової вигоди економічно виправдані, а відомості, що містяться у податкових деклараціях, податкових накладних та інших первинних документах, є достовірними. Надання податковому органу всіх належним чином оформлених документів, передбачених законодавством про податки та збори, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковим органом не встановлено та не доведено, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів або коли відомості ґрунтуються на інших документах, недійсність яких установлена судом.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог частково.

У силу приписів ст. 139 КАС України, сплачений позивачем судовий збір підлягає відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 6-9, 32, 77, 90, 139, 177, 241-245, 246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, Житомирський окружний адміністративний суд,-

вирішив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Олмакс Україна" (вул. Білокоровицьке шосе, 12, м.Коростень, Коростенський район, Житомирська область, 11500, код 38335496) до Головного управління Державної податкової служби у Житомирській області (вул.Юрка Тютюнника, 7, Житомир, 10003, ) та Головного управління Державної податкової служби у Житомирській області, як відокремленого підрозділу Державної податкової служби (вул.Юрка Тютюнника, 7, Житомир, 10003, код ЄДРПОУ ВП 44096781) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Житомирській області (ЄДРПОУ ВП 44096781) № від 21.10.2020 про завищення від"ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду в розмірі 736402,00 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Житомирській області, як відокремленого підрозділу Державної податкової служби на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Олмакс Україна" судові витрати зі сплати судового збору у сумі розміром 2270,00 грн.(дві тисячі двісті сімдесят).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.Г. Попова

10 серпня 2022 р.