Справа № 461/1497/22
Суддя: Іщук Лариса Петрівна
Дата ухвалення: 2022-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2022 рокуЛьвівСправа № 461/1497/22 пров. № А/857/8872/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Іщук Л. П.,

суддів Обрізка І. М., Шинкар Т. І.,

за участю секретаря судового засідання Смолинця А. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 05 травня 2022 року (рішення ухвалено судом у складі головуючого судді Стрельбицького В. В. у м. Львові) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Галицької районної адміністрації Львівської міської ради про скасування постанови і закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

02.03.2022 ОСОБА_1 звернулася в суд з адміністративним позовом до Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, в якому просить скасувати постанову відповідача від 17.02.2022 у справі про адміністративне правопорушення № 9, якою на неї накладено штраф у розмірі 13600 грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення, і закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 05.05.2022 позовну заяву залишено без задоволення.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач подала апеляційну скаргу, у якій, з покликанням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судове рішення та прийняти нове - про задоволення позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції при вирішенні справи не врахував, що відповідачем не надано належних і допустимих доказів в підтвердження факту вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки протокол про адміністративне правопорушення не містить усіх необхідних реквізитів, а тому не може бути належним доказом вчинення адміністративного правопорушення. Також судом першої інстанції безпідставно взято до уваги надані відповідачем фотознімки, так як у протоколі про адміністративне правопорушення відсутні відомості про серійний номер приладу, на який вони здійснювались.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти вимог апеляційної скарги, покликаючись на те, що оскаржуване судове рішення ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, просив відмовити в її задоволенні.

Позивач в судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, що відповідно до частини другої статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає розгляду справи за її відсутності.

Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 12.01.2022 інспектором ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області старшим лейтенантом поліції Романюком Ю. С. складено протокол серії ВАБ № 791388, в якому зафіксовано порушення ОСОБА_1 вимог частини другої статті 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме ОСОБА_1 12.01.2022 о 22:15 год по вул. Наукова, 10А в м. Львів, в магазині «Бейкер Стріт» продала алкогольний напій «Немирів» 0,200 гр, 40 % алкоголю, чим порушила рішення Львівської міської ради.

На підставі зазначеного протоколу 17.02.2022 адміністративною комісією Галицької районної адміністрації Львівської міської ради винесено постанову № 9, якою на ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 13600 грн.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що рішення відповідача, як суб`єкта владних повноважень, є законним, прийнятим відповідно до вимог частини другої статті 19 Конституції України, частини третьої статті 2 КАС України та скасуванню не підлягає.

Апеляційний суд вважає, що такий висновок суду першої інстанції зроблено з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення порушення працівником підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування правил торгівлі пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами та рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння, зокрема, торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, винами столовими у заборонений рішенням відповідного органу місцевого самоврядування час доби - тягне за собою накладення штрафу від чотирьохсот до восьмисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Обмеження щодо продажу алкогольних напоїв та тютюнових виробів на загальному рівні встановлені статтею 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 №481/95-ВР, відповідно до частини дев`ятої статті 15-3 якого сільські, селищні та міські ради в межах території відповідної адміністративно-територіальної одиниці можуть встановлювати заборону продажу пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) (крім закладів ресторанного господарства) у визначений рішенням таких органів час доби.

Ухвалою Львівської міської ради від 11.03.2019 № 4710 «Про заборону роздрібної торгівлі алкогольними, слабоалкогольними напоями та пивом (окрім безалкогольного)» заборонено роздрібну торгівлю алкогольними, слабоалкогольними напоями та пивом (окрім безалкогольного) у стаціонарних об`єктах торгівлі та тимчасових спорудах, за винятком ресторанного господарства з 22:00 год. до 10:00 год.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що у стаціонарних об`єктах торгівлі та тимчасових спорудах, за винятком ресторанного господарства, які знаходяться у м. Львові, заборонено роздрібну торгівлю алкогольними, слабоалкогольними напоями та пивом з 22:00 год. до 10:00 год., а в разі вчинення таких дій відповідний працівник несе адміністративну відповідальність, визначену законом.

Разом з тим, в силу частини першої статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Крім того, положеннями статті 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У наведених положеннях визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному (необґрунтованому) притягненню такої особи до відповідальності.

Виходячи із змісту пункту 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

При цьому, саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Лише фіксація вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а не притягнення його до адміністративної відповідальності, підтверджує правомірність накладення відповідачем адміністративного стягнення та буде вважатися належним доказом по справі.

Як встановлено з матеріалів справи, оскаржувана постанова №9 від 17.02.2022 винесена на підставі протоколу про адміністративне правопорушення від 12.01.2022 серії ВАБ №791388, що складений старшим лейтенантом поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області Романюком Ю. С.

Відповідно до статті 254 Кодексу України про адміністративні правопорушення про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Статтею 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення закріплено вимоги до змісту протоколу про адміністративне правопорушення та встановлено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що опис обставин, установлених під час розгляду справи, повинен містити вказівку на дату, час, місце вчинення адміністративного правопорушення, його суть. У контексті частини другої статті 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення опис обставин, крім згаданого вище, має містити кількісні й вартісні характеристики проданого напою чи виробу.

Всупереч вимогам наведених вище норм, протокол про адміністративне правопорушення від 12.01.2022 серії ВАБ № 791388 не містить реквізитів документа, на підставі якого встановлено особу позивача, даних щодо свідків, а також додатків до протоколу.

Апеляційний суд не бере до уваги зазначення відповідачем у згаданому протоколі про те, що додатком до нього є матеріали згідно з описом, оскільки такий опис відсутній.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що фіксація правопорушення у протоколі про адміністративне правопорушення є наслідком відповідних дій уповноважених осіб з перевірки наявності в діях особи складу адміністративного правопорушення та наявності підстав для притягнення такої особи до адміністративної відповідальності. Ці дії посадових осіб можуть вчинятися лише після виявлення правопорушення, тобто встановлення певного факту та загальних ознак вчиненого діяння.

Незважаючи на те, що такий протокол не є рішенням суб`єкта владних повноважень, однак, складання протоколу - це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та в силу положень статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення є предметом оцінки як доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку про допущення інспектором поліції процедурних порушень при складенні протоколу про адміністративне правопорушення, що виключало можливість використання такого протоколу як доказу вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Також в матеріалах справи наявні пояснення ОСОБА_2 , відповідно до яких 12.01.2022 о 22 год. 15 хв. в магазині Бейкер Стріт», що знаходиться на АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 придбав в продавця магазину горілку марки «Неміров» ємкістю 0,200 грам.

Вказані пояснення враховані адміністративною комісією Галицької районної адміністрації Львівської міської ради при прийнятті оскаржуваної постанови №9 у справі про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що ОСОБА_2 не зазначений у протоколі про адміністративне правопорушення як свідок, дані щодо нього відсутні у графі протоколу «Склад адміністративного правопорушення», де описано суть вчиненого адміністративного правопорушення, а відібрані письмові пояснення не зазначені як додаток до протоколу.

Також до матеріалів справи про адміністративне правопорушення додано рапорт капітана поліції Романюка Юрія, згідно з яким 12.01.2022 о 22:15 год на території Франківського району м. Львова виявлено продаж алкогольного напою продавцем ОСОБА_1 у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Зазначений рапорт у розумінні статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення не може вважатися належним і допустимим доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки капітан поліції ОСОБА_3 є зацікавленою особою при розгляді цієї справи, що ставить під сумнів дотримання вимог щодо об`єктивності з`ясування обставин справи, а тому такий рапорт не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень.

Інших належних та допустимих доказів в підтвердження факту вчинення позивачем правопорушення, зокрема, фото- чи відеофіксації відповідачем не подано.

Відповідно до частини першої статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, в адміністративному процесі, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.

Оскільки визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі, а тому суд під час розгляду справи повинен створювати необхідні умови для всебічного, повного й об`єктивного дослідження справи, однак не зобов`язаний підміняти собою учасників процесу, шукаючи докази виключно за власною ініціативою. Адміністративний суд має активно підтримувати перебіг провадження, досліджувати фактичні обставини справи в найбільш повному обсязі.

На обов`язок доведення саме відповідачем як суб`єктом владних повноважень правомірності винесення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, правомірності та законності прийнятої постанови вказує Верховний Суд у постановах від 24.04.2019 (справа №537/4012/16-а), від 08.11.2018 (справа № 201/12431/16-а), від 23 жовтня 2018 року (справа № 743/1128/17), від 15.11.2018 (справа № 524/7184/16-а).

Враховуючи конституційний принцип правової держави, усі сумніви щодо доведеності вини особи слід тлумачити на її користь.

Європейський суд з прав людини, судова практика якого в силу приписів статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» застосовується судами як джерело права, в рішеннях у справах «Малофєєва проти Росії» та «Карелін проти Росії» зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу, оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом.

У справі «Федорченко та Лозенко проти України» зазначив, що при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумними сумнівом».

Оскільки відповідачем належних та допустимих доказів в підтвердження факту вчинення позивачем правопорушення не надано, суд апеляційної інстанції вважає помилковим висновок суду першої інстанції щодо правомірності винесення оскаржуваної постанови від 17.02.2022 № 9.

За наведених обставин, оскільки судом першої інстанції неповно з`ясовано обставин, що мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення справи, то відповідно до пункту 1 частини першої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України це є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та прийняття постанови про задоволення позову.

Щодо судового збору, то відповідно до положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Галицької районної адміністрації Львівської міської ради на користь ОСОБА_1 496,20 грн судового збору, сплаченого за подання позовної заяви, та 744,30 грн судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.

Керуючись статтями 286, 310, 315, 317, 321, 322, 328 Кодексу адміністративного судочинства України,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 05 травня 2022 року у справі № 461/1497/22 скасувати та прийняти постанову, якою позов ОСОБА_1 до Галицької районної адміністрації Львівської міської ради про скасування постанови і закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову адміністративної комісії Галицької районної адміністрації Львівської міської ради від 17 лютого 2022 року у справі про адміністративне правопорушення № 9 та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Галицької районної адміністрації Львівської міської ради (, місцезнаходження: вул. Ф Ліста, 1, м. Львів, 79000) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) судові витрати в розмірі 1240 (одна тисяча двісті сорок) грн 50 коп.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

Головуючий суддя Л. П. Іщук
судді І. М. Обрізко
Т. І. Шинкар
Повне судове рішення складено 12.08.2022