Справа № 120/67/22-а
Суддя: Чернюк Алла Юріївна
Дата ухвалення: 2022-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

15 серпня 2022 р. Справа № 120/67/22-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Чернюк Алли Юріївни, розглянувши у письмовому проваджені в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю, на думку позивача, дій Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України щодо нарахування та виплати йому за період з травня 2014 року по вересень 2014 року включно, з листопада 2014 року по грудень 2014 року включно, за лютий 2015 року, з червня 2015 року по серпень 2015 року включно, за грудень 2015 року, з червня 2016 року по грудень 2016 року включно індексації грошового забезпечення, враховуючи базовий місяць, який використовувався у вересні 2013 року та січні 2016 року. Тому, з метою зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату індексації грошового забезпечення за вищезазначені періоди з урахуванням базового місяця січень 2008 року, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 10.01.2022 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк на усунення її недоліків.

13.01.2022 позивачем усунуто недоліки, зазначені в ухвалі суду від 10.01.2022 року.

Ухвалою від 17.01.2022 судом відкрито провадження у даній справі та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін (у письмовому провадженні). Крім того, встановлені сторонам строки для подання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив та заперечень.

07.02.2022 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог.

Обґрунтовуючи відзив відповідач зауважує, що нарахування та виплата індексації грошового забезпечення у військовій частині НОМЕР_2 НГ України проводилося відповідно до вимог Закону України від 03.07.1991 № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» та постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення» (далі - Порядок).

Вказує, що відповідно до Порядку в редакції, яка була чинною до грудня 2015 року, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення до грудня 2015 року проводилося з місяця прийняття військовослужбовця на службу, тобто з моменту виникнення права на отримання грошового забезпечення, що підлягає індексації. А оскільки позивач був прийнятий на військову службу в вересні 2013 року, то, відповідно, і базовим місяцем для виплати індексації грошового забезпечення з вересня 2013 року по грудень 2015 року було визначено - вересень 2013 року.

Щодо визначення базового місяця при виплаті іншої частини індексації грошового забезпечення починаючи з січня 2016 року, то відповідач звертає увагу суду, що у зв`язку з прийняттям Кабінетом Міністрів України постанови № 1013 від 09.12.2015, яка набрала чинності з 15.12.2015 та підлягала застосуванню з 01.12.2015, істотно змінено порядок проведення індексації доходів населення починаючи з 01.12.2015 та й визначено базовий місяць (січень 2016 року) з якого в подальшому необхідно відштовхуватись для проведення індексації. Отже, так як у грудні 2015 року позивачу здійснено нарахування додаткових видів грошового забезпечення у підвищеному розмірі, то з урахуванням вищевказаних актів Уряду, при здійсненні обчислення позивачу індексації грошового забезпечення з січня 2016 року, визначено як базовий місяць (місяць підвищення) - січень 2016 року.

Посилаючись на наведені вище обставини, представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні даного адміністративного позову.

Ухвалою від 22.03.2022 провадження у справі було зупинено з підстав, передбачених п. 5 ч. 1 ст. 236 КАС України.

25.07.2022 на адресу суду від позивача надійшло клопотання про поновлення провадження у справі.

Ухвалою від 15.08.2022 року провадження у справі поновлено.

Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив, що ОСОБА_1 починаючи з 11.09.2013 року проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 НГ України.

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 Західного ОТО НГ України від 06.03.2018 № 11 о/с позивача звільнено з військової служби у запас Збройних Сил України відповідно до підпункту "ї" пункту першого частини восьмої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу". Іншим наказом командира військової частини НОМЕР_2 НГ України (по стройовій частині) від 07.03.2018 № 59 позивача виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення з 11.03.2018.

Як зазначає позивач, під час розгляду адміністративної справи № 120/5227/21-а йому стало відомо, що у період з травня 2014 року по вересень 2014 року включно, з листопада 2014 року по грудень 2014 року включно, за лютий 2015 року, з червня 2015 року по серпень 2015 року включно, за грудень 2015 року відповідачем нараховано та виплачено індексацію грошового забезпечення з урахуванням базового місяця - вересень 2013, а за період з червня 2016 року по грудень 2016 року включно - січень 2016 року.

Проте, позивач вважає, що оскільки останнє підвищення посадового окладу в межах спірного періоду відбулось у січні 2008 року, тому базовим місяцем для здійснення нарахування індексації грошового забезпечення має бути саме січень 2008 року.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується такими мотивами.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.91 № 2011-XII (далі - Закон від 20.12.91 № 2011-XII) соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.

Згідно з частинами 1-4 статті 9 Закону від 20.12.91 № 2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Згідно з Преамбулою до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03.07.91 № 1282-XII (далі - Закон від 03.07.91 № 1282-XII) цей Закон визначає правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України.

Відповідно до ст. 1 Закону від 03.07.91 № 1282-XII індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Статтею 2 Закону від 03.07.91 № 1282-XII передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Таким чином, основною метою індексації грошових доходів населення є забезпечення достатнього життєвого рівня населення України за рахунок відшкодування подорожчання споживчих товарів і послуг.

Положеннями статті 4 Закону від 03.07.91 № 1282-XII визначено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Відповідно до ст. 6 Закону від 03.07.91 № 1282-XII у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін. Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Водночас в силу вимог ст. 18, 19 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" від 05.10.2000 № 2017-III, індексація доходів населення відноситься до державних соціальних гарантій, які є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Згідно з пунктом 4 Порядку № 1078, індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Відповідно до п. 5 Порядку № 1078 у разі підвищення тарифних ставок (посадових окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

У разі зростання грошового доходу за рахунок інших його складових без підвищення тарифних ставок (посадових окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення грошового доходу. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (посадового окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові грошового доходу, які не мають разового характеру.

Враховуючи наведене підставою для встановлення базового місяця індексації є підвищення, зокрема, посадових окладів особи. Зміна розміру доплат, надбавок та премій не впливає на встановлення базового місяця індексації для початку обчислення індексу споживчих цін при нарахуванні індексації.

Тобто, за умови підвищення посадового окладу в січні 2008 року, останній виступає базовим, а з лютого здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації.

Крім того, на момент виникнення спірних правовідносин визначення розміру посадових окладів військовослужбовців здійснювалося відповідно до постанови Кабміну України "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 07.11.2007 № 1294, якою затверджені нові схеми посадових окладів військовослужбовців.

Відповідно до п. 13 постанови № 1294 вона набрала чинності з 01.01.2008, тобто датою, з якою позивач пов`язує встановлення базового місяця індексації.

Вказана постанова діяла до дати набрання чинності постанови Кабміну України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30.08.2017 № 704, якою встановлені нові розміри посадових окладів військовослужбовців, а саме 01.03.2018.

Проаналізувавши постанову Кабміну України № 1294 в період її дії з 01.01.2008 по 01.03.2018, суд вбачає незмінність розмірів посадових окладів військовослужбовців.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 26.01.2021 у справі № 400/1118/21, від 28.04.2022 у справі № 420/3593/20.

Отже, базовим місяцем при проведенні індексації грошового забезпечення позивача за період з травня 2014 року по вересень 2014 року включно, з листопада 2014 року по грудень 2014 року включно, за лютий 2015 року, з червня 2015 року по серпень 2015 року включно, за грудень 2015 року, з червня 2016 року по грудень 2016 року включно є саме січень 2008 року, в якому Постановою № 1294 встановлені підвищені розміри посадових окладів військовослужбовців.

При цьому суд звертає увагу, що збільшення грошового забезпечення за рахунок додаткових видів грошового забезпечення не носили постійного характеру, та не були основними, а змінювалась, тому така складова грошового забезпечення не може впливати на розмір індексації грошового забезпечення.

Відтак, суд погоджується з аргументами позивача щодо січня 2008 року як базового місяця для нарахування індексації відповідно до Порядку № 1078, оскільки за період з травня 2014 року по вересень 2014 року включно, з листопада 2014 року по грудень 2014 року включно, за лютий 2015 року, з червня 2015 року по серпень 2015 року включно, за грудень 2015 року, з червня 2016 року по грудень 2016 року включно встановлена незмінність посадового окладу позивача.

При цьому суд зазначає, що за період з вересня 2013 року по квітень 2014 року, за жовтень 2014 року, за січень 2015 року, за період з березня 2015 року по травень 2015 року, за період з вересня 2015 року по листопад 2015 року, з січня 2016 року по травень 2016 року, за період з січня 2017 року по грудень 2017 року та за період з 01 січня 2018 року по 28 лютого 2018 року позивач вже звертався до суду.

Крім того, у рішенні Вінницького окружного адміністративного суду від 04.08.2021 та постанові Сьомого апеляційного адміністративного суду від 19.01.2022 по справі № 120/5227/21 судами досліджено аналогічні обставини та визнано протиправними дії відповідача щодо нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення з урахуванням базового місяця - "вересень 2013 року" та базового місяця - "січень 2016 року".

За приписами вимог пункту 4 частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, а витрат, пов`язаних з розглядом справи, судом не встановлено, питання про розподіл судових витрат у цій справі суд не вирішує.

Керуючись статтями 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з травня 2014 року по вересень 2014 року включно, з листопада 2014 року по грудень 2014 року включно, за лютий 2015 року, з червня 2015 року по серпень 2015 року включно, за грудень 2015 року, з червня 2016 року по грудень 2016 року включно, враховуючи базовий місяць вересень 2013 року та січень 2016 року.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 Національної гвардії України здійснити перерахунок та виплатиту ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з травня 2014 року по вересень 2014 року включно, з листопада 2014 року по грудень 2014 року включно, за лютий 2015 року, з червня 2015 року по серпень 2015 року включно, за грудень 2015 року, з червня 2016 року по грудень 2016 року включно, враховуючи базовий місяць січень 2008 року, з урахуванням вже виплаченої суми.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 );

Відповідач: Військова частина НОМЕР_2 Національної гвардії України (код ЄДРПОУ: НОМЕР_3, адреса: АДРЕСА_2).

Суддя Чернюк Алла Юріївна