Справа № 120/2067/22-а
Суддя: Жданкіна Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2022-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

12 серпня 2022 р. Справа № 120/2067/22-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Жданкіної Наталії Володимирівни, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Комісії зі спеціального розслідування гострого професійного захворювання Управління Держпраці у Вінницькій області, Управління Держпраці у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Комісії зі спеціального розслідування гострого професійного захворювання Управління Держпраці у Вінницькій області, Управління Держпраці у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

В обґрунтування позову зазначила, що 02.08.2021 за формою Н-1/НП був складений акт розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку, гострого професійного захворювання (отруєння), аварії, що стався з ОСОБА_2 о 11 год. 00 хв. 27.10.2020 на Комунальному некомерційному підприємстві (КНП) "Вінницька обласна клінічна лікарня ім. М.І. Пирогова Вінницької обласної ради", затверджений першим заступником начальника Управління Держпраці у Вінницькій області Боковцем В.А., згідно з яким захворювання ОСОБА_2 наступило поза межами виконання його професійних обов`язків.

На переконання позивача, вказане рішення (Акт спеціального розслідування) є протиправним, необґрунтованим та підлягає скасуванню, адже спеціальне розслідування було проведено з порушенням приписів чинного законодавства, а також деякі факти, здатні вплинути на рішення комісії, не були взяті до уваги. На підставі викладеного просила задовольнити адміністративний позов в повному обсязі.

Ухвалою від 10.06.2022 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (в порядку, визначеному ст. 262 КАС України). Даною ухвалою також встановлено відповідачу строк на подання відзиву на позовну заяву.

У встановлений судом строк відповідачами подано відзив на позовну заяву, в якому останні заперечили щодо задоволення даного адміністративного позову. Зокрема зазначили, що при винесенні оскаржуваного рішення відповідач діяли у відповідності до вимог чинного законодавства, акт спеціального розслідування прийнято із дотриманням процесуальних норм, що унормовували порядок спеціального розслідування, та з огляду на те, що відсутність документального підтвердження випадку контакту померлого із пацієнтом, хворим на COVID-19, отримання респіраторного захворювання не підтверджена лабораторно методами ПЛР. Таким чином, на переконання сторони відповідачів, причини настання нещасного випадку (гострого професійного захворювання) комісією були встановлені вірно, з урахуванням всіх обставин, та визнано, що даний випадок інфікування на гостру респіраторну хворобу COVID-19, спричинену коронавірусом SARS-CoV-2, не пов`язаний з виконанням професійних обов`язків, у зв`язку з відсутністю обставин, що передбачені пунктом 52 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №337 від 17.04.2019.

Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив, що ОСОБА_2 працював на посаді завідувача консультативної поліклініки Комунального некомерційного підприємства (КНП) "Вінницька обласна клінічна лікарня ім. М.І. Пирогова Вінницької обласної ради", згідно наказу КНП "Вінницька обласна клінічна лікарня ім. М.І. Пирогова Вінницької обласної ради" №361 від 27.12.2019.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер внаслідок Гострої респіраторної коронавірусної інфекції COVID-19, що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть №124 від 27.10.2020.

З метою розслідування причин смерті ОСОБА_2 , наказом Управління Держпраці у Вінницькій області № 51-р від 3010.2020 було утворено комісію зі спеціального розслідування гострого професійного захворювання для з`ясування обставин і причин настання гострого професійного захворювання зі смертельним наслідком, пов`язаного з інфікуванням гострою респіраторною хворобою COVID-19, що сталося 27.10.2020 із завідуючим консультативної поліклініки ОСОБА_2 . В подальшому, наказом Управління Держпраці у Вінницькій області від 19.11.2020 продовжено термін спеціального розслідування.

За результатами діяльності вищевказаної комісії 02.08.2021 було складено та підписано Акт спеціального розслідування гострого професійного захворювання, який затверджено 04.08.2021 Першим заступником начальника Управління Держпраці у Вінницькій області (далі - Акт від 04.08.2021).

Відповідно до Акту від 04.08.2021 комісія дійшла висновку, що:

- смерть завідувача консультативної поліклініки КИП «Вінницька обласна клінічна лікарня ім. М.І. Пирогова Вінницької обласної ради» ОСОБА_2 наступила через гостру респіраторну коронавірусну інфекцію COVID-19;

- інфікування ОСОБА_2 не пов`язане з виконанням останнім своїх професійних обов`язків.

Зокрема, не заперечуючи самого факту, що ОСОБА_2 помер внаслідок інфікування на COVID-19, комісія дійшла висновку, що такий випадок не пов`язаний з виконанням професійних обов`язків, у зв`язку з відсутністю обставин, що передбачені п. 52 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві (надалі - Порядок № 337).

Не погоджуючись із таким висновком суб`єкта владних повноважень, та вважаючи права потерпілої особи порушеними, позивач звернувся із зазначеним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд врахував, що відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.04.2019 №337 затверджено Порядок розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві

Відповідно до п.1 Порядку, даний порядок визначає процедуру проведення розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, що сталися з особами, визначеними частиною першою статті 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Пункт 10 Порядку визначає, що спеціальному розслідуванню підлягають нещасні випадки із смертельними наслідками; групові нещасні випадки; випадки смерті працівників під час виконання ними трудових (посадових) обов`язків; гострі професійні захворювання (отруєння), що призвели до тяжких чи смертельних наслідків; нещасні випадки, факт настання яких встановлено у судовому порядку, а підприємство (установа, організація), на якому вони сталися, ліквідовано без правонаступника; нещасні випадки, що спричинили тяжкі наслідки, у тому числі з можливою інвалідністю потерпілого; випадки зникнення працівника під час виконання трудових (посадових) обов`язків; нещасні випадки з особами, які працюють на умовах цивільно-правового договору, на інших підставах, передбачених законом, фізичними особами - підприємцями, особами, які провадять незалежну професійну діяльність, членами фермерського господарства; нещасні випадки, що сталися з особами, фактично допущеними до роботи без оформлення трудового договору (контракту).

Згідно з п.15 Порядку до складу спеціальної комісії входять: посадова особа Держпраці та/або її територіального органу (голова комісії); представник робочого органу Фонду; представник уповноваженого органу чи наглядової ради підприємства (у разі її утворення) або місцевої держадміністрації чи органу місцевого самоврядування у разі, коли зазначений орган відсутній; керівник (спеціаліст) служби охорони праці підприємства (установи, організації) або посадова особа, на яку роботодавцем покладено виконання функцій з охорони праці, а у разі її відсутності - представник роботодавця; представник первинної організації профспілки, членом якої є постраждалий (у разі її відсутності - уповноважена найманими працівниками особа з питань охорони праці); представник профспілкового органу вищого рівня або територіального профоб`єднання; представник місцевої держадміністрації або органу місцевого самоврядування у разі, коли нещасний випадок та/або гостре професійне захворювання (отруєння) сталися з особами, які працюють на умовах цивільно-правового договору, на інших підставах, передбачених законом, фізичними особами - підприємцями, особами, які провадять незалежну професійну діяльність, членами фермерського господарства; лікар з гігієни праці територіального органу Держпраці (у разі настання гострого професійного захворювання (отруєння); посадові особи органів Держпродспоживслужби, ДСНС (у разі потреби та за відповідним погодженням).

У разі настання нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння) на території іншого підприємства (установи, організації) до складу спеціальної комісії включаються представники такого підприємства (установи, організації).

Відповідно до п.12 Порядку визначено, що на підприємстві (в установі, організації) утворюється комісія з розслідування нещасних випадків та/або гострих професійних захворювань (отруєнь), що не підлягають спеціальному розслідуванню.

Згідно з п.13 Порядку до складу комісії входять: керівник (спеціаліст) служби охорони праці або посадова особа, на яку роботодавцем покладено виконання функцій з охорони праці (голова комісії); представник робочого органу Фонду; представник первинної організації профспілки (у разі її відсутності - уповноважена найманими працівниками особа з питань охорони праці); лікар з гігієни праці територіального органу Держпраці (у разі настання гострого професійного захворювання (отруєння); інші представники підприємства (установи, організації), посадові особи органів Держпродспоживслужби, ДСНС (у разі потреби та за відповідним погодженням).

До складу комісії не може входити безпосередній керівник потерпілого.

Відповідно до п. 33 Порядку спеціальна комісія зобов`язана:

провести засідання комісії (спеціальної комісії) з розслідування нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння), на якому розглянути інформацію про нещасний випадок та/або гостре професійне захворювання (отруєння), розподілити функції між членами комісії, провести зустріч з потерпілим (членами його сім`ї чи уповноваженою ними особою) та скласти протоколи засідання комісії згідно з додатком 4;

обстежити місце, де сталися нещасний випадок та/або гостре професійне захворювання (отруєння), аварія, та скласти відповідний протокол згідно з додатком 5, розробити ескіз місця, де сталися нещасний випадок та/або гостре професійне захворювання (отруєння), аварія, згідно з додатком 6 і провести фотографування місця настання нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння), аварії (у разі потреби та можливості); одержати письмові пояснення від роботодавця та його представників, посадових осіб, працівників підприємства (установи, організації), потерпілого (якщо це можливо) згідно з додатком 7, опитати осіб - свідків нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння) та осіб, причетних до них, згідно з додатком 8;

вивчити наявні на підприємстві документи та матеріали стосовно нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння) та у разі потреби надіслати запити до відповідних закладів охорони здоров`я для отримання медичних висновків щодо зв`язку нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння) з впливом на потерпілого небезпечних (шкідливих) виробничих факторів та/або факторів важкості та напруженості трудового процесу;

визначити вид події, що призвела до нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння), причини нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння) та обладнання, устаткування, машини, механізми, транспортні засоби, експлуатація яких призвела до настання нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння), відповідно до Класифікатора видів подій, причин, обладнання, устаткування, машин, механізмів, транспортних засобів, що призвели до настання нещасного випадку, гострого професійного захворювання (отруєння), аварії, згідно з додатком 9;

визначити відповідність умов праці та її безпеки вимогам законодавства про охорону праці;

визначити необхідність проведення лабораторних досліджень, випробувань, технічних розрахунків, експертизи тощо для встановлення причин настання нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння);

з`ясувати обставини та причини настання нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння);

визначити, пов`язані чи не пов`язані нещасний випадок та/або гостре професійне захворювання (отруєння) з виробництвом;

установити осіб, які допустили порушення вимог нормативно-правових актів з охорони праці;

вивчити документи, що дають змогу відстежити походження нехарчової продукції, під час використання (експлуатації) якої сталися нещасний випадок та/або гостре професійне захворювання (отруєння) або використання (експлуатація) якої могло стати їх причиною (договори, товарно-супровідну документацію тощо), і подати інформацію про таку продукцію та документи про її походження до відповідного органу державного ринкового нагляду (у разі проведення спеціального розслідування);

розробити план заходів щодо запобігання подібним нещасним випадкам та/або гострим професійним захворюванням (отруєнням), у тому числі пропозиції щодо внесення змін до нормативно-правових актів з охорони праці;

скласти акти за формою Н-1 (тимчасові акти за формою Н-1 у разі їх складення) згідно з додатком 11 у кількості, визначеній рішенням комісії (спеціальної комісії); у разі настання групових нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння) скласти акти за формою Н-1 на кожного потерпілого;

розглянути та підписати примірники актів за формою Н-1 (тимчасові акти за формою Н-1 у разі їх складення), а у разі незгоди члена комісії (спеціальної комісії) із змістом розділів 5, 6, 8, 9 такого акта - обов`язково підписати ці акти з відміткою про наявність окремої думки, яка викладається членом комісії письмово, в якій він обґрунтовано викладає пропозиції до змісту розділів 5, 6, 8, 9 акта (окрема думка додається до цих актів та є їх невід`ємною частиною);

у разі виявлення гострого професійного захворювання (отруєння), пов`язаного з виробництвом, крім акта за формою Н-1, скласти картку обліку професійного захворювання (отруєння) за формою П-5 (далі - картка за формою П-5) згідно з додатком 22;

передати не пізніше наступного робочого дня після підписання актів за формою Н-1 матеріали розслідування та примірники таких актів керівнику підприємства (установи, організації) або органу, що утворив комісію (спеціальну комісію), для їх розгляду та затвердження;

дотримуватися вимог законодавства про інформацію щодо захисту персональних даних потерпілих та інших осіб, які зібрані в межах повноважень комісії (спеціальної комісії) під час проведення розслідування та задокументовані в акті за формою Н-1.

Отже, матеріали відповідного розслідування нещасного випадку у заявлених спірних правовідносинах повинні містити всі вказані вище відомості до часу прийняття подальших рішень суб`єктами владних повноважень.

З матеріалів справи вбачається, що з метою дотримання вимог п. 33 Порядку Комісією було отримано пояснення від доньки померлого ОСОБА_2 - ОСОБА_1 .

Зокрема, згідно пояснень дочки померлого, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 її батько відчув погіршення свого загального стану, а саме: головна біль, підвищення температури тіла, загальна слабість і відразу звернувся до свого сімейного лікаря та лікувався вдома згідно його рекомендацій з 12.10.2020 по 16.10.2020. При цьому, в своїх поясненнях дочка потерпілого категорично виключала інфікування ОСОБА_2 на COVID-19 в побуті, тому що вони до початку хвороби проживали в двох і батько постійно був на роботі, надавав допомогу і консультував всіх, хто до нього звертався.

Попри це, сама ОСОБА_1 не була інфікована на COVID-19, що підтверджено ПЛР - тестом від 06.10.2020 №83255 та аналізом на ІФА від 12.10.2020.

В зв`язку з погіршенням стану 17.10.2020 ОСОБА_2 був госпіталізований в інфекційне відділення КНП «ВМКЛ №1» та 22.10.2020 переведений в реанімаційне відділення КНП «ВМКЛ №1». Незважаючи на проведені лабораторні та інструментальні обстеження, отримане лікування, консультації суміжних спеціалістів, загальний стан хворого погіршувався та 27.10.2020 о 11 год 00 хв. була констатована смерть ОСОБА_2 від гострої респіраторної короновірусної інфекції COVID-19.

Відповідні пояснення позивача також відображено в оскаржуваному в межах даної справи Акті від 04.08.2021.

Також, в Акті відображено пояснення й низки інших працівників поліклініки "Вінницька обласна клінічна лікарня ім. М.І. Пирогова", в якій працював ОСОБА_2 . Так, з пояснень вбачається, що ОСОБА_2 в силу своїх посадових обов`язків постійно здійснював консультацію пацієнтів, які приходили в поліклініку без направлень, при цьому маючи всі наявні ознаки та респіраторні симптоми, які могли відповідати випадку COVID-19.

Крім того, Акт містить посилання на висновок епідеміологічного розслідування у (КНП) "Вінницька обласна клінічна лікарня ім. М.І. Пирогова ВОР" від 03.11.2020, в якому вказано, що інфікування завідувача консультативної поліклініки ОСОБА_2 могло відбутись як в побутових умовах, так і на роботі. При цьому, вказано на відсутність Документального підтвердження випадку контакту із пацієнтом, хворим на COVID-19.

Таким чином, аналіз мотивувальної частини Акту свідчить, що висновки останнього базуються на припущеннях, адже належних та допустимих доказів які б свідчили в підтримку одного з можливих варіантів отримання ОСОБА_2 захворювання на COVID-19, як то в побуті або на робочому місці матеріали перевірки не містять. Водночас, покликаючись на відсутність документального підтвердження контакту ОСОБА_2 на робочому місці із хворими на COVID-19, відповідач дійшов висновку, що отримане останнім захворювання наступило поза межами виконання його професійних обов`язків.

Втім, з огляду на доказову базу з якої виходи відповідач формуючи вищезазначений висновок, суд такий оцінює критично з огляду на наступне.

Так, при вирішенні цього спору, суд враховує принцип верховенства права, відповідно до якого, згідно із частиною 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, саме людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Згідно ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, у пункті 102 рішення у справі Зеленчук і Цицюра проти України (заяви №846/16 та №1075/16) при оцінці дотримання статті 1 Першого протоколу до Конвенції Суд повинен здійснити загальний розгляд різних інтересів, які є предметом спору, пам`ятаючи, що метою Конвенції є гарантування прав, які є практичними та ефективними. Суд поза межами очевидного повинен дослідити реалії оскаржуваної ситуації. Така оцінка може стосуватись не лише відповідних умов компенсації, якщо ситуація схожа з тією, коли позбавляють майна, але також і поведінки сторін, у тому числі вжитих державою заходів та їх реалізації. У цьому контексті слід наголосити, що невизначеність - законодавча, адміністративна або така, що виникає із застосовної органами влади практики, - є фактором, який слід враховувати при оцінці поведінки держави (рішення у справі Броньовський проти Польщі (Broniowski v. Poland), заява №31443/96, пункт 115).

Проаналізувавши вищенаведене рішення ЄСПЛ, суд враховує, що оскільки докази, зібрані відповідачем під час проведення спеціального розслідування нещасного випадку, гострого професійного захворювання зі смертельним випадком, не дають підстав дійти однозначного висновку про те, коли саме особа захворіла на COVID-19 (під час виконання професійних обов`язків чи в побуті), суд вважає за необхідне застосувати найбільш сприятливий для позивача підхід.

В даному випадку, суд враховує, що дійсно під час спеціального розслідування не було встановлено документального підтвердження контакту ОСОБА_2 з хворими на COVID-19 пацієнтами. Поряд із цим, не було віднайдено доказів й в підтвердження наведених в Акті висновків, що захворювання ОСОБА_2 наступило поза межами виконання його професійних обов`язків.

Разом з тим, суд враховує, що ОСОБА_2 працював в поліклініці та обіймав посаду, яка вимагала постійного контакту як з відвідувачами закладу охорони здоров`я, в тому числі хворими на COVID-19 (з ознаками хвороби) так і з персоналом поліклініки, які в силу виконуваної ними робити здійснювали повсякденний контакт з хворими, які мали ознаки респіраторної хвороби. Також, судом взято до уваги висвітлені в Акті пояснення дочки померлого, згідно з якими вона не захворіла на COVID-19 попри те, що до початку хвороби проживала спільно з батьком.

Відповідні обставини відповідачем у відзиві на позовну заяву не заперечуються та свідчать на користь більш сприятливого для позивача висновку про те, що захворювання ОСОБА_2 , яке мало смертельний наслідок, настало внаслідок гострої респіраторної коронавірусної хвороби COVID-19, інфікування якою пов`язане з виконанням останнім своїх професійних обов`язків.

Таким чином, дослідивши всі обставини справи, суд дійшов висновку, що рішення комісії, викладене у Акті спеціального розслідування нещасного випадку (гострого професійного захворювання), що стався з ОСОБА_2 27.10.2020 о 11 год. 00 хв. на комунальному некомерційному підприємстві Вінницька обласна клінічна лікарня ім. М.І. Пирогова Вінницької обласної Ради", складений за формою Н-1/НП та затверджений 04.08.2020 першим заступником начальника Управління Держпраці у Вінницькій області не відповідає статті 1 Першого протоколу до Конвенції, а отже підлягає скасування.

Аналіз матеріалів справи та приписів чинного законодавства свідчить на користь того, що захворювання ОСОБА_2 на гостру респіраторну хворобу COVID-19, спричинену коронавірусом SARS-CoV-2, пов`язане з виробництвом.

В той же час, надаючи оцінку вимогам позивача про зобов`язання відповідача скласти Акт спеціального розслідування гострого професійного захворювання, що сталося із завідувачем консультативного відділення Комунального некомерційного підприємства Вінницька обласна клінічна лікарня ім. М.І. Пирогова Вінницької обласної Ради" ОСОБА_2 за формою Н-І/П, у якому відобразити, що смерть ОСОБА_2 наступила внаслідок гострої респіраторної короновірусної інфекції COVID-19, інфікування якою пов`язане з виконанням останнім своїх професійних обов`язків, суд зазначає таке.

В першу чергу, суд враховує, що саме незгода з наведеним в Акті спеціального розслідування висновком про те, що смерть ОСОБА_2 наступила внаслідок гострої респіраторної короновірусної інфекції COVID-19, інфікування якою наступило поза межами виконання його професійних обов`язків, зумовило позивача звернутись до суду з даним позовом.

Під час розгляду даної адміністративної справи суд дійшов висновку про хибність висновків, наведених в Акті спеціального розслідування щодо обставин за яких було інфіковано ОСОБА_2 . При цьому, встановлено, що за наведених в Акті спеціального розслідування обставин, висновок повинен бути сформований з урахуванням статті 1 Першого протоколу до Конвенції.

Згідно з положеннями Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта.

На законодавчому рівні поняття "дискреційні повноваження" суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Слід звернути увагу, що "ефективний засіб правого захисту" в розумінні статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату.

Суд враховує, що само по собі скасування Акту спеціального розслідування та зобов`язання повторно провести розслідування не є достатнім для відновлення прав позивача не призведе до відновлення порушених прав позивача, позаяк фактично розслідування проведено та фактичні обставини належним чином відображені в останньому.

Разом з тим, аналіз матеріалів позовної заяви, а також наведених в Акті спеціального розслідування фактичних обставин інфікування ОСОБА_2 , з урахуванням положень статті 1 Першого протоколу до Конвенції дає підстави для формування єдиного належного висновку про те, що смерть ОСОБА_2 наступила внаслідок гострої респіраторної короновірусної інфекції COVID-19, інфікування якою пов`язане з виконанням останнім своїх професійних обов`язків.

Отже, в даному випадку необхідним та ефективним способом захисту прав позивача у спірних відносинах є зобов`язання Комісію зі спеціального розслідування гострого професійного захворювання Управління Держпраці у Вінницькій області скласти Акт спеціального розслідування гострого професійного захворювання, що сталося із завідувачем консультативного відділення Комунального некомерційного підприємства Вінницька обласна клінічна лікарня ім. М.І. Пирогова Вінницької обласної Ради" ОСОБА_2 за формою Н-І/П, у якому відобразити, що смерть ОСОБА_2 наступила внаслідок гострої респіраторної короновірусної інфекції COVID-19, інфікування якою пов`язане з виконанням останнім своїх професійних обов`язків.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Управління Держпраці у Вінницькій області, як суб`єкт владних повноважень, не довело правомірності своїх дій в частині формування висновків оскаржуваного Акту спеціального розслідування.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності свого рішення та докази, надані позивачами, суд доходить висновку, що встановлені у справі обставини підтверджують позицію позивача, покладену в основу позовних вимог, а відтак, адміністративний позов належить задовольнити.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить із наступного.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору визначено Законом України "Про судовий збір".

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Так, п. 1 ч. 3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що за подання до адміністративного суду позову немайнового характеру ставка судового збору для фізичної особи складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В силу положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01.01.2022 встановлено розмір прожиткового мінімуму працездатних осіб - 2481 гривні.

З огляду на викладене, розмір судового збору за подання даного адміністративного позову фізичною особою становить 992,40 грн. (2481*0,4 = 992,40).

Разом з тим, відповідно до квитанції №97НХ-783Т-Е603-С4В7 від 09.02.2022 позивачем при зверненні до суду із даним позовом сплачено судовий збір у сумі 1984,80 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись положеннями ч. 1 ст. 139 КАС України суд присуджує на користь позивача документально підтверджені понесені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 992,40 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

При цьому суд вважає за необхідне зауважити позивачу, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, зокрема внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. Згідно з ч. 2 ст. 7 вказаного Закону, у випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми. Відповідно до ч. 5 ст. 7 Закону повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

в и р і ш и в :

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати Акт спеціального розслідування гострого професійного захворювання ОСОБА_2 за формою Н-І/НП, що затверджений 04.08.2021.

Зобов`язати Комісію зі спеціального розслідування гострого професійного захворювання Управління Держпраці у Вінницькій області скласти Акт спеціального розслідування гострого професійного захворювання, що сталося із завідувачем консультативного відділення Комунального некомерційного підприємства Вінницька обласна клінічна лікарня ім. М.І. Пирогова Вінницької обласної Ради" Колодько Вікторем Сергійовичем за формою Н-І/П, у якому відобразити, що смерть ОСОБА_2 наступила внаслідок гострої респіраторної короновірусної інфекції COVID-19, інфікування якою пов`язане з виконанням останнім своїх професійних обов`язків.

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 992,40 грн (дев`ятсот дев`яносто дві гривні 40 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці у Вінницькій області.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Комісія зі спеціального розслідування гострого професійного захворювання Управління Держпраці у Вінницькій області, Управління Держпраці у Вінницькій області (вул. Магістрацька, 37, м. Вінниця, )

Суддя Жданкіна Наталія Володимирівна