Справа № 420/10450/22
Суддя: Танцюра К.О.
Дата ухвалення: 2022-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
12 серпня 2022 року м. Одеса
Суддя Одеського окружного адміністративного суду Танцюра К.О., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до начальника Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-
В С Т А Н О В И В:
До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до начальника Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції про визнання протиправною бездіяльності Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за неотримане речове майно, зобов`язання Південне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції виплатити ОСОБА_1 грошову компенсації вартості за неотримане майно відповідно до п.2.7 постанови Кабінету Міністрів України №578 від 14.08.2013р. Порядку забезпечення речовим майном персоналу Державної кримінально виконавчої служби у розмірі 8093,23 грн.
Відповідно до п.п.3, 5, 6 ч.1 ст.171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.
Ухвалою суду від 03.08.2022р., з урахуванням приписів ст.123 КАС України, суд дійшов висновку про наявність підстав для надання позивачу строку для звернення до суду з обґрунтованою заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду із даними вимогами та/або надати докази дотримання ним строків звернення до суду із цим позовом. Разом з тим, суд зазначив, що позивач, визначивши в якості відповідача начальника Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції не зазначив у позовній заяві прізвища, імені, по батькові відповідного начальника та не обґрунтував у позовній заяві зміст позовних вимог саме до посадової особи суб`єкта владних повноважень.
09.06.2022р. до суду від позивача надійшла заява про поновлення строку звернення до адміністративного суду.
В обґрунтування підстав для поновлення позивачу строку звернення до суду із цим позовом позивач вказав, що про недоотримання ним речового майна ОСОБА_1 стало випадково відомо у січні 2022 року при спілкуванні з співробітниками відповідача. Позивач зазначив, що 14 лютого 2022 року, на надісланий запит, він отримав довідку про грошову компенсацію вартості за недоотримане речове майно, в якій зазначалось сума, що належить до виплати 8093,23 грн. Позивач вказав, що з 15 листопада 2018 року по цей час він проходить військову службу на посадах офіцерського складу Збройних Силах України, а з лютого по липень 2022 року перебував в зоні проведення бойових дій та виконував завдання командування за призначенням. Позивач, зазначивши, що вказаний факт унеможливлює своєчасно подати заяву на виплату грошової компенсації вартості за недоотримане речове майно на адресу Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції у зв`язку з введенням воєнного стану на підставі Указу Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, просить суд поновити строк звернення до суду із цим позовом.
Відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Частиною другою цієї статті передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Положеннями частини п`ятої статті 122 КАС України обумовлено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
Згідно з частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Отже, КАС України передбачає можливість встановлення цим Кодексом та іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, які мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним шестимісячним строком, визначеним у частині другій статті 122 цього Кодексу.
За змістом статті 116 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.
Частиною другою статті 233 КЗпП України передбачено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.
Відповідно до частини другої статті 23 Закону України "Про Державну кримінально-виконавчу службу України" умови грошового і матеріального забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплата праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються законодавством і мають забезпечувати належні матеріальні умови для комплектування Державної кримінально-виконавчої служби України висококваліфікованим персоналом, диференційовано враховувати характер і умови служби чи роботи, стимулювати досягнення високих результатів у службовій та професійній діяльності і компенсувати персоналу фізичні та інтелектуальні затрати.
Частиною п`ятою статті 21 Закону України "Про Державну кримінально-виконавчу службу України" визначено, що особи рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби мають право на носіння форменого одягу із знаками розрізнення, зразки якого розробляються відповідно до законодавства.
Згідно з частиною п`ятою статті 23 Закону України "Про Державну кримінально-виконавчу службу України" на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України "Про Національну поліцію", а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських. Умови і розміри грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються Кабінетом Міністрів України.
Так, постановою Кабінету Міністрів України від 14 серпня 2013 року № 578 затверджено Порядок забезпечення речовим майном персоналу Державної кримінально-виконавчої служби; норми забезпечення речовим майном персоналу Державної кримінально-виконавчої служби (далі - Порядок № 578), за приписами пункту 2 якого речовим забезпеченням є задоволення потреб персоналу у формі одягу, взутті, натільній білизні, теплих і постільних речах, спорядженні, тканинах для пошиття форми одягу, нарукавних знаках і знаках розрізнення, спеціальному одязі та взутті, санітарно-господарському майні, постовому одязі, ремонтних матеріалах (далі - речове майно), що дає змогу створити необхідні умови для виконання персоналом службових завдань
Згідно з пунктом 27 Порядку № 578 під час звільнення із служби особам рядового і начальницького складу за їх бажанням може видаватися речове майно особистого користування, яке не було ними отримано на день звільнення, або виплачуватися грошова компенсація за нього за цінами, що діють на день підписання наказу про звільнення.
При цьому відповідно до пункту 28 Порядку № 578 у разі звільнення особи рядового і начальницького складу із служби у запас Збройних Сил їй видається речовий атестат, копія якого додається до особової справи. Якщо протягом 12 місяців після звільнення така особа буде прийнята на службу до Державної кримінально-виконавчої служби, до її речового забезпечення зараховуються раніше отримані предмети речового майна особистого користування, а строк носіння предметів продовжується на період від дня звільнення до дня прийняття на службу.
Разом з цим пунктом 23 Порядку № 578 передбачено, що грошова компенсація замість предметів речового майна особистого користування, що підлягають видачі особам рядового і начальницького складу, виплачується згідно з пунктом 60 цього Порядку на підставі заяви. Вартість предметів речового майна особистого користування визначається Мін`юстом за пропозицією державної установи "Генеральна дирекція Державної кримінально-виконавчої служби України", державної установи "Центр пробації" відповідно до їх закупівельної вартості.
З наведеного вбачається, що грошова компенсація за неотримане речове майно виплачується після звільнення зі служби та на підставі заяви, а отже речове забезпечення не має характеру винагороди за виконану працю.
Такі гарантії щодо забезпечення доречно порівняти із подібними категоріями трудового законодавства, а саме пунктом 3 частини першої статті 29 КЗпП України, відповідно до якого власник або уповноважений ним орган зобов`язаний до початку роботи за укладеним трудовим договором забезпечити працівника необхідними для роботи засобами.
Поряд з цим, речове майно може бути різноманітним: майном особистого користування (предмети форми одягу, взуття та спорядження, які видаються у власне користування) та інвентарним майном, яке є власністю установ та використовується особовим складом тимчасово під час проведення спеціальних робіт, несення чергування, варти тощо. Лише перший вид майна, у разі його неотримання, підлягає грошовій компенсації.
Отже, речове майно не можна ототожнювати із заробітною платою (грошовим забезпеченням).
Подібний висновок міститься у постанові судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду Верховного Суду від 30 листопада 2020 року у справі № 480/3105/19, в якій вирішувалось питанням наявності чи відсутності підстав для застосування статей 116, 117 КЗпП України у разі невиплати (несвоєчасної виплати) військовослужбовцям грошової компенсації вартості за неотримане речове майно.
Враховуючи вищевикладене, визначену правову природу грошової компенсації за неотримане речове майно, спеціальним строком звернення до суду з цим позовом є місячний строк, установлений ч.5 статті 122 КАС України.
Аналогічний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 11 лютого 2021 року по справі № 240/532/20.
Строки звернення до суду в порядку адміністративного судочинства визначені у статті 122 КАС України і частина п`ята цієї статті, яка передбачає місячний строк звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, є спеціальною нормою щодо частини другої цієї статті з установленим у ній загальним строком у шість місяців, а відтак відсутні підстави для застосування у спірних правовідносинах частини другої статті 122 КАС України.
Як вбачається із позовної заяви та доданих до неї документів, ОСОБА_1 проходив службу в Державній кримінально - виконавчій службі України та наказом управління ДПтС України в Одеській області від 23.12.2016р. №114/ОС-16 звільнений з займаної посади.
Отже, суд зазначає, що на дату звільнення (23.12.2016р.) позивач був обізнаний про виникнення у відповідача обов`язку з приводу проведення розрахунку грошової компенсації після звільнення.
Поряд з цим, звернення до відповідача у лютому 2022 року із заявою про виплату відповідної компенсації, право на яке виникло у 2016 році, не змінює дати, з якої відраховується строк звернення до суду із позовними вимогами про виплату військовослужбовцям грошової компенсації вартості за неотримане речове майно
У рішенні Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії від 25.01.2000 р. Європейський суд зазначив про те, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними.
Строк звернення до адміністративного суду - це строк, в межах якого особа, яка має право на позов, повинна звернутися до адміністративного суду для захисту своїх прав у публічно-правових відносинах або для реалізації владних повноважень.
Днем, коли особа дізналась про порушення свого права, - є день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення її прав, свобод чи інтересів.
Суд звертає увагу, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, які повинні бути підтверджені належними доказами.
Щодо посилання позивача, як на підставу поважності пропуску позивачем строку звернення до суду на те, що позивач проходить військову службу, суд зазначає, що місячний строк звернення до суду із цим позовом сплив у 2016 році та вказані позивачем підстави не можуть бути підставою для поважності пропуску строків звернення до суду із цим позовом.
За таких обставин, наведені у заяві про поновлення строку звернення до суду підстави суд вважає неповажними.
Крім того, позивачем не усунуто недоліки зазначені в ухвалі суду від 03.08.2022р. щодо уточнення складу учасників справи та обґрунтування позовних вимог до відповідача.
Відповідно до ч.2 ст.123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Відповідно до п.1 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо, позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
З урахуванням викладеного, суддя вважає, що позовна заява підлягає поверненню відповідно до ч.2 ст.123, п.1 ч. 4 ст. 169 КАС України.
Керуючись ст. ст. 169, 256, 294-296 КАС України, суддя,-
У задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку звернення із позовною заявою - відмовити.
Адміністративний позов ОСОБА_1 до начальника Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, - повернути позивачу.
Ухвала суду набирає законної сили у строк та порядок визначений ст. 256 КАС України та оскаржується у строк та порядок встановлений ст.ст.294- 296 КАС України.
Суддя К.О. Танцюра