Справа № 640/1229/20
Суддя: Данилевич Н.А.
Дата ухвалення: 2022-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

11 серпня 2022 року

м. Київ

справа №640/1229/20

адміністративне провадження №К/990/17031/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Данилевич Н.А.,

суддів: Мацедонської В.Е., Шевцової Н.В.,

перевірив касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 жовтня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 січня 2022 року у справі №640/1229/20 за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

УСТАНОВИВ:

05 липня 2022 року касаційна скарга надійшла до Верховного Суду, як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України.

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Офісу Генерального, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог (ухвала від 08 вересня 2020 року), просив суд:

1) визнати протиправним та скасувати наказ Генерального прокурора від 17 грудня 2019 року № 1124-вк по Генеральній прокуратурі України, яким прокурора першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України підполковника юстиції ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас відповідно до підпункту «б» пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (за станом здоров`я) та виключено із списків особового складу Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України, з 31 грудня 2019 року;

2) визнати протиправним та скасувати наказ Генерального прокурора від 11 червня 2020 року № 1482ц, яким внесено зміни до наказу Генерального прокурора від 17 грудня 2019 року № 1124-вк, а саме викладено пункт 1 у такий редакції:

«Підполковника юстиції ОСОБА_1 , якого наказом Міністра оборони України від 24 жовтня 2019 року № 592 звільнено з військової служби у запас відповідно до підпункту «б» пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (за станом здоров`я), з 31 грудня 2019 року звільнити з посади прокурора першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України, виключити зі списків особового складу Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України, усіх видів забезпечення та направити його особову справу до Києво-Святошинського районного в місті Києві військового комісаріату»;

3) поновити ОСОБА_1 , на публічній службі на посаді прокурора першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України (код 00034051) або рівнозначній посаді в Офісі Генерального прокурора (код 00034051) з 31 грудня 2019 року на умовах безстрокового трудового договору.

4) стягнути з Офісу Генерального прокурора на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 31 грудня 2019 року до моменту фактичного поновлення на публічній службі;

5) допустити до негайного виконання постанову суду в частині поновлення позивача на публічній службі в органах прокуратури та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 жовтня 2021 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 січня 2022 року, у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Верховного Суду від 25 липня 2022 року касаційну скаргу залишено без руху з установленням скаржнику строку для надання заяви із зазначенням інших підстав для поновлення строку на касаційне оскарження, а також скаржнику необхідно було привести касаційну скаргу відповідно до вимог статті 328 КАС України.

На виконання вимог цієї ухвали позивач подав заяву, яка надійшла до Верховного Суду 04 серпня 2022 року. В ній скаржник зазначив, що з метою отримання підтвердження поважності пропуску строку на касаційне оскарження, ним подану заяву від 02 серпня 2022 року до Шостого апеляційного адміністративного суду з проханням підтвердити факт ненадання йому постанови суду апеляційної інстанції з моменту її ухвалення до 06 червня 2022 року (момент її отримання в суді), просив врахувати ці обставини і повідомити Верховний Суд, що в десятиденний строк виконати ухвалу від 25 липня 2022 року у справі №640/1229/20 скаржник може не встигнути.

08 серпня 2022 року на адресу Верховного Суду надійшла заява позивача на виконання вимог ухвали Верховного суду від 25 липня 2022 року.

Щодо пропущеного строку на касаційне оскарження, заявник вказав, що 05 лютого 2022 року засобами поштового зв`язку ним направлено до Шостого апеляційного адміністративного суду заяву про направлення на його адресу вказаної постанови суду апеляційної інстанції, яка зареєстрована в суді 10 лютого 2022 року за №8221 й міститься у матеріалах справи. З того часу, як зазначає, скаржник постанова суду не надходила.

24 лютого 2022 року розпочалася військова агресія Російської Федерації відносно України, робота державних органів та установ у місті Києві фактично не здійснювалась.

02 червня 2022 року позивач прибув до Шостого апеляційного адміністративного суду з метою отримання постанови суду апеляційної інстанції на руки, проте суд в цей день не мав можливості видати постанову у цій справі.

06 червня 202 року позивач отримав постанову суду апеляційної інстанції в приміщенні суду, про що розписався в заяві про видачу постанови, яку 05 лютого 2022 року направляв до суду поштою, і яка містилась у матеріалах справи .

Позивач сфотографував після цього заяву з виконаною власним почерком відміткою про отримання 06 червня 2022 року постанови суду (роздруківка фотографії вказаної заяви з мобільного телефону додана до касаційної скарги).

Після цього скаржник зазначає, що ним було підготовлено касаційну скаргу та 03 липня 2022 року направлено поштою до суду касаційної інстанції.

Відповідно до вимог статті 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Згідно з частиною третьою статті 328 КАС України строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною п`ятою статті 333 цього Кодексу.

Таким чином, беручи до уваги вказані приписи статті 329 КАС України та зазначені в касаційній скарзі обставини, що призвели до порушення скаржником строку на звернення до суду касаційної інстанції зі скаргою, Суд дійшов висновку про поважність пропуску скаржником строку на подання касаційної скарги та поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження вказаних судових рішень.

З приводу підстав касаційного оскарження, заявник в касаційній скарзі нової редакції вказав на наявність підстав, викладених у пунктах 1, 3 частини четвертої статті 328 КАС України, а також послався на пункт 4 частини четвертої статті 328 КАС України у взаємозв`язку з пунктом 1 частини другої статті 353 КАС України.

Проте в заяві на виконання вимог ухвали Верховного Суду від 25 липня 2022 року скаржник знову послався на висновки Верховного Суду, викладені у справах №815/1554/17 та №804/406/16.

Верховним Судом в ухвалі 25 липня 2022 року вже було встановлено, що правовідносини у цій справі та у справах №815/1554/17, №804/406/16 є неподібними.

Отже, колегія суддів відхиляє посилання заявника касаційної скарги на пункт 1 частину четверту статті 328 КАС України як на підставу відкриття касаційного оскарження.

Щодо посилання на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України скаржник зазначив, що відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, а саме:

-стосовно звільнення з військової служби, як беззаперечної підстави для звільнення з посади прокурора та органів прокуратури всупереч статтям 15, 16, 51 Закону України «Про прокуратуру (далі - Закон №1697-VII) та Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» (далі - Закон 113-ІХ), які є нормами спеціального Закону та визначають статус, гарантії незалежності і підстави звільнення прокурорів й не могли, як вказує скаржник, бути проігноровані судом;

-щодо визначення статусу та правового становища прокурорів, які перебували на посадах у військових прокуратурах (після внесення змін у Закон №1697-VII у зв`язку з прийняттям Закону113-ІХ ). Як зазначає скаржник, суди не врахували те, що прокурори військової прокуратури є прокурорами у тлумаченні Закону 1697-VII і на них поширюються визначені вказаним Законом права та гарантії;

-щодо зазначення та розмежування в наказах про звільнення прокурорів підстав для звільнення з військової служби та звільнення з посади прокурора. Так, скаржник зазначає, що з військової служби звільняє Міністр оборони України з зазначенням підстав, передбачених у статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», а з посади в органах прокуратури звільняють уповноважені посадові особи з зазначенням підстав, передбачених статтею 51 Закону №1697-VII.

Отже, з огляду на викладене, скаржник виклав підстави касаційного оскарження, передбаченого пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України.

Посилання на пункт 4 частини четвертої статті 328 КАС України у взаємозв`язку з пунктом 1 частини другої статті 353 КАС України Суд відхиляє, оскільки скаржник не зазначає які саме зібрані докази не були досліджені судами попередніх інстанцій, тоді як відповідно до пункту 1 частини другої статті 353 КАС України підставою для скасування судових рішень (а отже, і підставою для касаційного оскарження згідно з пунктом 4 частини четвертої статті 328 КАС) є не дослідження судом зібраних у справі доказів.

Касаційна скарга відповідає вимогам статті 330 КАС України, підстави для залишення касаційної скарги без руху, її повернення чи відмови у відкритті касаційного провадження відсутні.

Керуючись статтями 329, 330, 334, 335, 338 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд,

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 жовтня 2021 року та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 січня 2022 року у справі №640/1229/20.

Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 жовтня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 січня 2022 року у справі №640/1229/20 за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Витребувати із Окружного адміністративного суду міста Києва матеріали справи №640/1229/20 за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Надіслати учасникам справи копію цієї ухвали разом із копією касаційної скарги та доданих до неї матеріалів.

Встановити строк для подачі відзиву на касаційну скаргу - десять днів з дня отримання копії цієї ухвали - та роз`яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) його копій і доданих до нього документів іншим учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Н.А. Данилевич

Судді В.Е. Мацедонська

Н.В. Шевцова