Справа № 480/1620/21
Суддя: Кашпур О.В.
Дата ухвалення: 2022-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

11 серпня 2022 року

м. Київ

справа №480/1620/21

адміністративне провадження № К/990/20083/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Кашпур О.В.,

суддів - Радишевської О.Р., Уханенка С.А.,

перевірив касаційну скаргу 5 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військової частини НОМЕР_1) на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2021 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 23 лютого 2022 року у справі №480/1620/21 за позовом ОСОБА_1 до Сумського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Сумського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України (військової частини НОМЕР_1), в якому просив:

визнати протиправною бездіяльність Сумського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України/військова частина НОМЕР_1, яка полягає у невиплаті ОСОБА_1 середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні з військової служби за період з 03 червня 2017 року по 11 лютого 2021 року;

зобов`язати Сумський прикордонний загін Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України/військову частину НОМЕР_1 здійснити виплату ОСОБА_1 середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні з військової служби за період з 03 червня 2017 року по 11 лютого 2021 року;

стягнути з Сумського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України/військова частина НОМЕР_1 на користь позивача понесені судові витрати у вигляді сплати судового збору в розмірі 908 грн.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2021 року позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Сумського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України (військової частини НОМЕР_1), яка полягає у невиплаті ОСОБА_1 середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні з військової служби за період з 03 червня 2017 року по 11 лютого 2021 року.

Зобов`язано Сумський прикордонний загін Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України (військову частину НОМЕР_1) здійснити виплату ОСОБА_1 середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні з військової служби за період з 03 червня 2017 року по 11 лютого 2021 року.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Сумського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України (військової частини НОМЕР_1) на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 908 грн.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 23 лютого 2022 року рішення Сумського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2021 року по справі №480/1620/21 -змінено, викладено абзац 3 резолютивної частини рішення в такій редакції:

"Зобов`язати Сумський прикордонний загін Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України (Військову частину НОМЕР_1) здійснити виплату ОСОБА_1 середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні з військової служби за період з 03.06.2017 по 11.02.2021 у розмірі 243077,27 грн".

В іншій частині рішення Сумського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2021 року по справі №480/1620/21 залишено без змін.

26 липня 2022 року відповідач засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2021 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 23 лютого 2022 року. Скаржник просить оскаржувані судові рішення в частині задоволення позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Перевіривши доводи касаційної скарги та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Згідно з частиною першою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

За змістом пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України «Про запобігання корупції» займають відповідальне та особливо відповідальне становище.

З оскаржуваних судових рішень та зі змісту касаційної скарги вбачається, що спірні правовідносини у цій справі склались з приводу проходження позивачем публічної служби.

Відомостей про те, що позивач є посадовою особою вищого офіцерського складу відповідно до пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України у системному зв`язку з положеннями статті 51-3 Закону України «Про запобігання корупції» суду касаційної інстанції не надано і у судових рішеннях така інформація відсутня.

За таких обставин та правового врегулювання спірні правовідносини, що склались, відносяться до справ незначної складності.

Підстав, за яких судові рішення, постановлені у зазначеній справі можливо віднести до випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України судом касаційної інстанції не встановлено.

У касаційній скарзі скаржник посилається на виключні обставини, передбачені підпунктами «а», «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, які надають можливість оскарження в касаційному порядку судових рішень, ухвалених в зазначеній у справі, як справі незначної складності.

Зокрема, скаржник зазначає, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки відсутній висновок Верховного Суду, а саме застосування відповідальності передбаченої статтею 117 КзПП за відсутності вини в діях роботодавця.

Суд зазначає, що питання права, які мають фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, можуть охоплювати правові явища, що є найбільш суттєвими для такої практики та формування її однаковості. До таких явищ можна віднести систематичне порушення державою норм матеріального та процесуального права які зачіпають інтереси великого кола осіб, що супроводжуються чималою кількістю оскарження таких рішень у подібних справах, тощо.

Суд касаційної інстанції відхиляє зазначені доводи касаційної скарги з огляду на те, що в обґрунтування вказаного твердження скаржник не обґрунтував в чому саме полягає фундаментальне значення цієї справи для формування єдиної правозастосовчої практики із зазначенням новітніх, проблемних, засадничих, раніше ґрунтовно не досліджуваних питань права, відповідь касаційного суду на які мала б надати нового, уніфікованого розуміння та застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб`єктів правовідносин.

Також, скаржник указує, що дана справа має виняткове значення для відповідача та становить значний суспільний інтерес, адже постановою суду апеляційної інстанції стягнуто суму середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільнені з військової служби у розмірі 243077,27 грн, що є досить значущою сумою для українського бюджету та стягнення якої може понести негативні наслідки для бюджетного процесу та економічної складової країни.

Суд відхиляє такі доводи скаржника, оскільки загальні посилання на бюджетні витрати та можливі наслідки таких витрат, за відсутності вмотивованих підстав, не свідчать про винятковість цієї справи.

Посилання скаржника, що справа становить значний суспільний інтерес не підтверджене належними доказами та не обґрунтоване обставинами, які б виділяли вимоги скаржника у цій справі в якусь особливу категорію спорів або свідчили про наявність заінтересованості необмеженої кількості осіб в результатах розгляду саме цієї справи.

Інші аргументи касаційної скарги зводяться до незгоди з висновками судів попередніх інстанцій, переоцінки доказів та неповного з`ясування обставин справи, що виключає можливість перегляду судового рішення з цих підстав судом касаційної інстанції, повноваження якого визначені статтею 341 КАС України.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з пунктом 8 частини другої якої основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та, у визначених законом випадках, - на касаційне оскарження судового рішення.

Зазначена конституційна норма кореспондується з положеннями частини першої статті 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 248, 328, 333 КАС України, Суд

У Х В А Л И В :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою 5 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військової частини НОМЕР_1) на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2021 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 23 лютого 2022 року у справі №480/1620/21 за позовом ОСОБА_1 до Сумського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала у спосіб їх надсилання до суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: О.В. Кашпур

Судді: О.Р. Радишевська

С.А. Уханенко