Справа № 380/9523/22
Суддя: Ланкевич Андрій Зіновійович
Дата ухвалення: 2022-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №380/9523/22
УХВАЛА

з питань внесення виправлень

11 серпня 2022 року

Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Ланкевича А.З., розглянувши у письмовому провадженні в м.Львові заяву позивача про внесення виправлень у резолютивну частину рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28.07.2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся з позовом, в якому просить

- визнати протиправними дії відповідача щодо обмеження з 01.04.2019 року перерахованого та з 01.03.2022 року проіндексованого пенсійного забезпечення позивача граничним розміром;

- зобов`язати відповідача забезпечити виплату позивачу з 01.04.2019 року перерахованого та з 01.03.2022 року проіндексованого пенсійного забезпечення без обмеження його максимальним розміром.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 28.07.2022 року вищевказаний позов задоволено повністю. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо обмеження призначеної ОСОБА_1 пенсії десятьма прожитковими мінімумами для осіб, які втратили працездатність, при здійсненні її перерахунку із 01.04.2019 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити з 01.04.2019 року перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії без обмеження її величини десятьма прожитковими мінімумами, з урахуванням раніше виплачених сум.

03.08.2022 року від позивача надійшла заява про виправлення описки у абз.абз.2, 3 резолютивної частини судового рішення від 28.07.2022 року, оскільки, на його думку, до пенсійної виплати, яка не підлягає обмеженню, не було включено індексації, проведеної з 01.03.2022 року, що в подальшому призведе до повторного звернення до суду. При цьому, зазначив, що питання індексації було розглянуто і описано судом у мотивувальній частині цього ж рішення. Враховуючи викладене, просить викласти абз.абз.2 та 3 резолютивної частини судового рішення від 28.07.2022 року у наступній редакції: визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо обмеження призначеної ОСОБА_1 пенсії десятьма прожитковими мінімумами для осіб, які втратили працездатність, при здійсненні її перерахунку із 01.04.2019 року та з 01.03.2019 року. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити з 01.04.2019 року та з 01.03.2022 року перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії без обмеження її величини десятьма прожитковими мінімумами, з урахуванням раніше виплачених сум.

Постановляючи ухвалу, суд враховує таке.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.253 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, який постановив судове рішення, може з власної ініціативи або за заявою учасника справи чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні. Питання про внесення виправлень суд може вирішити в порядку письмового провадження.

Суд враховує, що під опискою слід розуміти помилку, що порушує правила граматики, синтаксису, пунктуації, нумерації, що мають вплив на зміст судового рішення та його виконання. Описки - це помилки, зумовлені неправильним написанням слів, цифр тощо (пропуск літери, цифри, їх перестановка тощо). Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. До таких належить написання прізвищ та імен, адрес, найменування органу, у назві та реквізитах рішення, яке визнано протиправним, зазначення дат та строків тощо. Не є описками граматичні помилки, які не спотворюють текст судового рішення та не призводять до його неправильного сприймання: неправильне розташування розділових знаків, невірні відмінки слів, застосування русизмів та діалектизмів тощо. Описка - це зроблена судом механічна (мимовільна, випадкова) граматична помилка в рішенні, яка допущена під час його письмово-вербального викладу.

Отже, вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні, суд не має права змінювати зміст судового рішення, а лише усуває неточності, які впливають на можливість реалізації цього судового рішення.

Втім, у даному випадку судом не допущено описок чи арифметичних помилок. Звертаючись до суду з даною заявою, позивач ствердив, що абз.абз.2 та 3 резолютивної частини судового рішення від 28.07.2022 року суперечить абз.1 цієї ж частини та в подальшому призведе до повторного звернення до суду.

Проте суд з такими доводами позивача не погоджується та звертає увагу на наступне.

Згідно з ч.4 ст.78 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

А відповідно до ст.370 цього ж Кодексу, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Таким чином, рішення суду є обов`язковим до виконання до моменту зміни умов, за яких його ухвалено.

Європейський суд з прав людини в ухвалі від 03.06.2014 року у справі «Великода проти України» (заява №43331/12) зауважив, що законодавчі норми щодо пенсійного забезпечення можуть змінюватися, а відповідне судове рішення не може бути гарантією проти таких змін у майбутньому.

Отже, зміна нормативно-правового регулювання окремого питання дійсно може мати наслідком втрату актуальності судового рішення, у якому суд розглянув питання застосування норми права, що у подальшому зазнала змін.

Водночас, за обставин цієї справи, відповідні зміни до законодавства станом на 01.03.2022 року (дата проведення індексації) не вносилися. Зокрема, положення ч.7 ст.43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХІІ (далі Закон №2262-ХІІ) та ста.2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 року №3668-VI змін не зазнали.

До того ж, Верховний Суд неодноразово висловлював правову позицію щодо заборони обмеження максимальним розміром пенсії особам, яким вона призначена відповідно до Закону №2262-XII. А згідно ч.5 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Суд у мотивувальній частині рішення від 28.07.2022 року уже надавав оцінку наявному у п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 року №118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році» (далі постанова №118) положенню про підвищення пенсій з 01.03.022 року «у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом» та вказав, що «…за загальним правилом вирішення колізій, передбаченим ч.3 ст.7 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

У спірних правовідносинах наведене положення постанови №118 суперечить приписам Закону №2262-XII з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 року №7-рп/2016, які є спеціальними, та підлягають застосуванню відповідачем.

При цьому, суд повторює, що обмеження максимального розміру пенсії, призначеної згідно із Законом №2262-ХІІ, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених ч.5 ст.17 Конституції України…».

Отже, звідси слідує висновок, що застосування обмеження максимального розміру пенсії, за конкретних обставин справи, є протиправним в цілому (з 01.04.2019 року по дату ухвалення судового рішення у цій справі) і немає необхідності повторно зазначати у резолютивній частині судового рішення інші дати, з яких його не слід застосовувати (тобто у проміжку з 01.04.2019 року по 28.07.2022 року, в т.ч. і з 01.03.2022 року).

Тим паче, у спірних правовідносинах вказана вимога поглинається виразом «з рахуванням раніше проведених виплат», адже судом надано оцінку перерахунку пенсії, проведеному з 01.04.2019 року, а індексацію проведено з 01.03.2022 року.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви позивача про виправлення описки в рішенні Львівського окружного адміністративного суду від 28.07.2022 року.

Керуючись ст.ст.243, 248, 250, 252, 253, 256, 293-295 підп.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в:

у задоволенні заяви позивача про внесення виправлень у абз.абз.2, 3 резолютивної частини рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28.07.2022 року у справі №380/9523/22 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення через Львівський оружний адміністративний суд, а у разі реєстрації офіційної електронної адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Ланкевич А.З.