Справа № 520/2315/22
Суддя: Єгупенко В.В.
Дата ухвалення: 2022-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2022 р. № 520/2315/22

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Єгупенка В.В.,

розглянувши у приміщенні суду в м. Харкові у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за адміністративним позовом керівника Богодухівської окружної прокуратури Харківської області (пл. Свято-Духівська, 1, м. Богодухів Харківської області) в інтересах держави в особі Міністерства культури та інформаційної політики України (вул. І. Франка, 19, м. Київ), Департаменту містобудування та архітектури Харківської обласної державної адміністрації (вул. Сумська, 76, м. Харків) до Валківської міської ради Харківської області в особі виконавчого органу (Харківська обл., Богодухівський район, м. Валки, вул. Харківська, 16) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Керівник Богодухівської окружної прокуратури Харківської області звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з вищевказаним адміністративним позовом, в якому позивач просив визнати протиправною бездіяльність Валківської міської ради Харківської області, яка полягає у невчиненні дій, спрямованих на замовлення розроблення історико-архітектурного опорного плану історичного місця м. Валки. Зобов`язати Валківську міську раду Харківської області вжити заходів щодо замовлення розроблення історико-архітектурного опорного плану історично населеного місця м. Валки.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що бездіяльність Валківської міської ради Харківської області, яка полягає у невчиненні дій, спрямованих на замовлення розроблення історико-архітектурного опорного плану історичного місця м. Валки є протиправною.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

З матеріалів справи судом встановлено, що Богодухівською окружною прокуратурою опрацюванням даних, розміщених у вільному доступі на сайті Харківської обласної державної адміністрації, виявлено факт порушення законодавства в сфері охорони культурної спадщини на території Валківської міської ради Харківської області.

Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.2001 № 878 «Про затвердження Списку історичних населених місць України» до вказаного Списку по Харківській області включені наступні історично населені місця: м.Харків, м.Балаклія, м.Богодухів, м.Валки, м.Вовчанськ, м. Зміїв, смт.Золочів, м. Ізюм, смт.Кегичівка, м. Красноград, смт. Краснокутськ, м.Купянськ, м.Люботин, м.Мерефа, м. Чугуїв, смт.Шарівка.

Проте, згідно з інформацією Департаменту містобудування та архітектури Харківської обласної адміністрації №01-02/845-1/2814 від 29.12.2021 iсторико-архітектурний план м. Валки не виготовлявся.

Вказаний факт також підтверджується листом Департаменту культури та туризму Харківської обласної адміністрації № 01-02/845-1/2814 від 29.12.2021.

Згідно наданої інформації, у складі генерального плану м. Валки Харківської області, розробленого інститутом «Харківпроект» у 1972 році та актуалізованого рішенням Банківської міської ради Харківської області від 19.04.2013 N 901, відсутній історико-архітектурний опорний план. Листи Мiнiстерства культури України від 26.04.2018 No638 та вiд 11.08.2020 N 9996/6.11.6 щодо необхідності додержання вимог ст. 17 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та ст. 32 Закону України «Про охорону культурної спадщини», інших законодавчих вимог в частині розробки та затвердження в установленому порядку історико-архітектурного опорного плану, до Департаменту не надходили.

Департамент неодноразово звертав увагу органів місцевого самоврядування, у тому числі Валківської міської ради Харківської області, на необхідність замовлення, відповідно до вимог законодавства, розроблення містобудівної документації на місцевому рівні, а для населених пунктів, внесених до Списку історичних населених місць України, історико архітектурного опорного плану (листи Департаменту від 05.07.2018 N 01 02/517-1/2150, вiд 02.05.2019 N 01-02/517-1/1001, від 03.03.2020 N 01-02/517-1/548, від 24.03.2021 N 01-02/517-1/565, вiд 29.10.2021 N 01-02/517 1/2188).

За останньою інформацією Валківської міської ради (лист від 11.11.2021 No 430/483) історико-архітектурний опорний план розробляється у зв`язку з відсутністю коштів у бюджетi мiської ради.

Відповідно до ст.5 ЗУ «Про основи містобудування» при здійсненні містобудівної діяльності повинні бути забезпечені: охорона культурної спадщини, збереження традиційного характеру середовища населених пунктів.

Правові, організаційні, соціальні та економічні відносини у сфері охорони культурної спадщини з метою її збереження, використання об`єктів культурної спадщини у суспільному житті, захисту традиційного характеру середовища в інтересах нинішнього і майбутніх поколінь врегульовано ЗУ «Про охорону культурної спадщини» (далі Закон №1805-ІІІ).

Охорона культурної спадщини - система правових, організаційних, фінансових, матеріально-технічних, містобудівних, інформаційних та інших заходів з обліку (виявлення, наукове вивчення, класифікація, державна реєстрація), запобігання руйнуванню або заподіянню шкоди, забезпечення захисту, збереження, утримання, відповідного використання, консервації, реставрації, ремонту, реабілітації, пристосування та музеєфікації об`єктів культурної спадщини; предмет охорони об`єкта культурної спадщини - характерна властивість об`єкта культурної спадщини, що становить його історико-культурну цінність, на підставі якої цей об`єкт визнається пам`яткою (стаття 1 Закону №1805-ІІІ).

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону №1805-ІІІ державне управління у сфері охорони культурної спадщини покладається на Кабінет Міністрів України, спеціально уповноважені органи охорони культурної спадщини.

До спеціально уповноважених органів охорони культурної спадщини (далі - органи охорони культурної спадщини) належать: центральні органи виконавчої влади, що забезпечують формування та реалізують державну політику у сфері охорони культурної спадщини; орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим; обласні, районні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації; виконавчий орган сільської, селищної, міської ради.

Згідно ч.2 ст.6 Закону №1805-ІІІ до повноважень районних державних адміністрацій, виконавчого органу сільської, селищної, міської ради відповідно до їх компетенції у сфері охорони культурної спадщини належить: 1) забезпечення виконання цього Закону, інших нормативно-правових актів про охорону культурної спадщини на відповідній території; 2) подання пропозицій органу охорони культурної спадщини вищого рівня про занесення об`єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, внесення змін до нього та про занесення відповідної території до Списку історичних населених місць України; 3) забезпечення юридичним і фізичним особам доступу до інформації, що міститься у витягах з Державного реєстру нерухомих пам`яток України, а також надання інформації щодо програм та проектів будь-яких змін у зонах охорони пам`яток та в історичних ареалах населених місць; 4) забезпечення дотримання режиму використання пам`яток місцевого значення, їх територій, зон охорони; 5) забезпечення захисту об`єктів культурної спадщини від загрози знищення, руйнування або пошкодження; 6) організація розроблення відповідних програм охорони культурної спадщини; 7) надання висновків щодо відповідних програм та проектів містобудівних, архітектурних і ландшафтних перетворень, меліоративних, шляхових, земляних робіт на пам`ятках місцевого значення, історико-культурних заповідних територіях та в зонах їх охорони, на охоронюваних археологічних територіях, в історичних ареалах населених місць, а також програм та проектів, реалізація яких може позначитися на стані об`єктів культурної спадщини; 8) організація відповідних охоронних заходів щодо пам`яток місцевого значення та їх територій у разі виникнення загрози їх пошкодження або руйнування внаслідок дії природних факторів чи проведення будь-яких робіт; 9) видання розпоряджень та приписів щодо охорони пам`яток місцевого значення, припинення робіт на цих пам`ятках, їх територіях та в зонах охорони, якщо ці роботи проводяться за відсутності затверджених або погоджених з відповідним органом охорони культурної спадщини програм та проектів, передбачених цим Законом дозволів або з відхиленням від них; 10) надання висновків щодо відчуження або передачі пам`яток місцевого значення їх власниками чи уповноваженими ними органами іншим особам у володіння, користування або управління; 11) укладення охоронних договорів на пам`ятки в межах повноважень, делегованих органом охорони культурної спадщини вищого рівня відповідно до закону; 12) забезпечення в установленому законодавством порядку виготовлення, встановлення та утримання охоронних дощок, охоронних знаків, інших інформаційних написів, позначок на пам`ятках або в межах їх територій; 13) підготовка пропозицій та проектів розпоряджень щодо проведення робіт з консервації, реставрації, реабілітації, музеєфікації, ремонту та пристосування об`єктів культурної спадщини, відповідного використання пам`яток та подання їх на розгляд відповідному органу виконавчої влади; 14) популяризація справи охорони культурної спадщини на відповідній території, організація науково-методичної, експозиційно-виставкової та видавничої діяльності у цій сфері; 15) виконання функції замовника, укладення з цією метою контрактів на виявлення, дослідження, консервацію, реставрацію, реабілітацію, музеєфікацію, ремонт, пристосування об`єктів культурної спадщини та інші заходи щодо охорони культурної спадщини; 16) підготовка пропозицій до програм соціально-економічного розвитку відповідної території і проектів місцевого бюджету та подання їх на розгляд відповідному органу виконавчої влади; 18) інформування органів охорони культурної спадщини вищого рівня про пошкодження, руйнування, загрозу або можливу загрозу пошкодження, руйнування пам`яток, що знаходяться на їх території; 19) участь в організації підготовки, перепідготовки та підвищення кваліфікації працівників у сфері охорони культурної спадщини; 20) організація досліджень об`єктів культурної спадщини, які потребують рятівних робіт; 21) застосування фінансових санкцій за порушення цього Закону; 22) здійснення інших повноважень відповідно до закону.

Відповідно до ч.1 сь.32 Закону №1805-ІІІ з метою захисту традиційного характеру середовища окремих пам`яток, історико-культурних заповідників, історико-культурних заповідних територій та об`єктів всесвітньої спадщини визначаються зони охорони (охоронні зони, зони регулювання забудови, зони охоронюваного ландшафту, зони охорони археологічного культурного шару) і буферні зони.

Межі та режими використання зон охорони визначаються науково-проектною документацією, що складається за результатами проведених досліджень.

Рішення про затвердження науково-проектної документації з визначення меж і режимів використання зони охорони приймається: центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини, - щодо зон охорони пам`яток національного значення, історико-культурних заповідників державного значення, історико-культурних заповідних територій; органом охорони культурної спадщини Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями - щодо пам`яток місцевого значення; історико-культурних заповідників місцевого значення.

З метою захисту традиційного характеру середовища населених місць вони заносяться до Списку історичних населених місць України.

Список історичних населених місць України за поданням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини, затверджується Кабінетом Міністрів України.

У кожному історичному населеному місці визначається один або більше історичний ареал.

Межі та режими використання історичних ареалів населених місць, обмеження господарської діяльності на територіях історичних ареалів населених місць визначаються у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, відповідною науково-проектною документацією, що затверджується центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини (ч.4 ст.32 Закону №1805-ІІІ).

З метою захисту традиційного характеру середовища населених місць України, на виконання статті 32 Закону України "Про охорону культурної спадщини" постановою Кабінету України № 878 від 26.07.2001 "Про затвердження Списку історичних населених місць України" (далі Постанова №878) затверджено Список історичних населених місць України та зобов`язано Державний комітет будівництва, архітектури та житлової політики разом з обласними державними адміністраціями забезпечити протягом 2001-2003 років розроблення та затвердження науково-проектної документації з визначення включених до зазначеного Списку.

Відповідно до п.5 Порядку визначення меж та режимів використання історичних ареалів населених місць, обмеження господарської діяльності на території історичних ареалів населених місць, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 березня 2002 р. N 318 (далі Порядок №318) межі історичних ареалів визначаються спеціальною науково-проектною документацією під час розроблення історико-архітектурних опорних планів цих населених місць.

Частинами 3, 4, 5 ст.17 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено, що генеральний план населеного пункту розробляється та затверджується в інтересах відповідної територіальної громади з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

Розробником генерального плану населеного пункту може бути суб`єкт господарювання, який має право здійснювати розроблення містобудівної документації відповідно до Закону України "Про архітектурну діяльність" та документації із землеустрою відповідно до Закону України "Про землеустрій".

Генеральні плани населених пунктів можуть поєднуватися з детальними планами всієї території населених пунктів або її частин.

Для населених пунктів, внесених до Списку історичних населених місць України, у межах визначених історичних ареалів у складі генерального плану населеного пункту визначаються режими регулювання забудови та розробляється історико-архітектурний опорний план, в якому зазначається інформація про об`єкти культурної спадщини та зони їх охорони.

Склад, зміст та порядок розроблення історико-архітектурного опорного плану населеного пункту визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку розроблення, оновлення, внесення змін та затвердження містобудівної документації.

Відомості про зазначені в історико-архітектурному опорному плані: об`єкти всесвітньої спадщини, їх території та буферні зони; пам`ятки культурної спадщини, у тому числі археологічні, їх території та зони охорони; межі та правові режими використання історичних ареалів населених місць; історико-культурні заповідники, історико-культурні заповідні території та їх зони охорони; охоронювані археологічні території вносяться до Державного земельного кадастру в порядку, встановленому відповідно до Закону України "Про Державний земельний кадастр" як обмеження у використанні земель у сфері забудови.

До відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать: підготовка і подання на затвердження ради відповідних місцевих містобудівних програм, генеральних планів забудови населених пунктів, іншої містобудівної документації (пп.6 п. «а» ч.1 ст.31 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні»).

До відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать: делеговані повноваження: організація охорони, реставрації та використання пам`яток історії і культури, архітектури та містобудування, палацово-паркових, паркових і садибних комплексів, природних заповідників (пп.5 п. «б» ст. 31 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні»).

До відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать: власні (самоврядні) повноваження: створення умов для розвитку культури, сприяння відродженню осередків традиційної народної творчості, національно-культурних традицій населення, художніх промислів і ремесел (пп.7 п. «а» ч.1 ст. 32 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні»).

До відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать: делеговані повноваження: забезпечення охорони пам`яток історії та культури, збереження та використання культурного надбання (пп.10 п. «б» ст. 32 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Пунктами 1, 4, 5, 6, 7 Порядку №318 встановлено, що історичні ареали визначаються тільки в населених місцях, що занесені до Списку історичних населених місць України, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

Відповідальними за визначення меж і режимів використання історичних ареалів є Мінкультури та уповноважені ним органи охорони культурної спадщини.

Межі історичних ареалів визначаються спеціальною науково-проектною документацією під час розроблення історико-архітектурних опорних планів цих населених місць.

Історичний ареал - це найбільш освоєна в минулому і добре збережена частина території населеного місця, що відрізняється традиційним характером середовища і значною кількістю об`єктів культурної спадщини від інших, менш освоєних або погано збережених частин населеного місця.

Межі історичних ареалів слід проводити вздовж розпланувальних і природних рубежів, що відокремлюють історичний ареал від решти міських територій, і визначати історико-архітектурним опорним планом населеного місця. Історико-архітектурні опорні плани розробляються на основі комплексних досліджень усієї території історичного населеного місця та його найближчого оточення.

Збереження традиційного характеру середовища історичних ареалів, охорона і раціональне використання розташованих в їх межах нерухомих об`єктів культурної спадщини, збереження її містоформуючої ролі є пріоритетним напрямом містобудівної діяльності в межах історичних ареалів.

За інформацією Департаменту містобудування та архітектури Харківської обласної адміністрації №01-02/845-1/2814 від 29.12.2021 iсторико-архітектурний план м. Валки не виготовлявся.

Вказаний факт також підтверджується листом Департаменту культури та туризму Харківської обласної адміністрації № 01-02/845-1/2814 від 29.12.2021.

Згідно наданої інформації, у складі генерального плану м. Валки Харківської області, розробленого інститутом «Харківпроект» у 1972 році та актуалізованого рішенням Банківської міської ради Харківської області від 19.04.2013 N 901, відсутній історико-архітектурний опорний план. Листи Мiнiстерства культури України від 26.04.2018 No638 та вiд 11.08.2020 No 9996/6.11.6 щодо необхідності додержання вимог ст. 17 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та ст. 32 Закону України «Про охорону культурної спадщини», інших законодавчих вимог в частині розробки та затвердження в установленому порядку історико-архітектурного опорного плану, до Департаменту не надходили.

Департамент неодноразово звертав увагу органів місцевого самоврядування, у тому числі Валківської мiської ради Харківської області, на необхідність замовлення, вiдповiдно до вимог законодавства, розроблення містобудівної документації на місцевому рівні, а для населених пунктів, внесених до Списку історичних населених місць України, історико архітектурного опорного плану (листи Департаменту від 05.07.2018 N 01 02/517-1/2150, вiд 02.05.2019 N 01-02/517-1/1001, від 03.03.2020 N 01-02/517-1/548, від 24.03.2021 N 01-02/517-1/565, вiд 29.10.2021 N 01-02/517 1/2188).

Проте, доказів на підтвердження вжиття Валківською міською радою заходів, спрямованих на розроблення історико-архітектурного опорного плану м. Валки в межах повноважень та обов`язків, покладених вищезазначеними нормами права, до суду не надано.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на те, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірності бездіяльності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 9, 243, ст. 246, ст.255, ст.293, ст.295, ст.297 КАС України, суд,

вирішив:

Адміністративний позов керівника Богодухівської окружної прокуратури Харківської області (пл. Свято-Духівська, 1, м. Богодухів Харківської області) в інтересах держави в особі Міністерства культури та інформаційної політики України (вул. І. Франка, 19, м. Київ), Департаменту містобудування та архітектури Харківської обласної державної адміністрації (вул. Сумська, 76, м. Харків) до Валківської міської ради Харківської області в особі виконавчого органу (Харківська обл., Богодухівський район, м. Валки, вул. Харківська, 16) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Валківської міської ради Харківської області, яка полягає у невчиненні дій, спрямованих на замовлення розроблення історико- архітектурного опорного плану історичного місця м. Валки.

Зобов`язати Валківську міську раду Харківської області вжити заходів щодо замовлення розроблення історико-архітектурного опорного плану історично населеного місця м. Валки.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В. Єгупенко