Справа № 140/8014/21
Суддя: Волдінер Фелікс Арнольдович
Дата ухвалення: 2022-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення позову без розгляду

08 серпня 2022 року ЛуцькСправа № 140/8014/21

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Волдінера Ф.А.,

при секретарі судового засідання Журомській І.М.,

за участі представника позивача Кушнірука А.В.,

представника відповідача Горун І.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Другого відділу державної виконавчої служби в місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся з позовом до Другого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (далі відповідач), в якому просить визнати протиправним та скасувати постанови:

- про стягнення з боржника виконавчого збору від 19.05.2020 винесену державним виконавцем Другого відділу ДВС у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Павлович Віолеттою Вікторівною у виконавчому провадженні № 59884631 (далі постанова ВП № 59884631 від 19.05.2020 про стягнення виконавчого збору);

- про скасування процесуального документу від 19.05.2020 винесену державним виконавцем Другого відділу ДВС у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Павлович Віолеттою Вікторівною у виконавчому провадженні № 59884631, якою скасовано постанову про стягнення виконавчого збору від 23.08.2019 року, видану державним виконавцем Зіничом В.Г. (далі постанова ВП № 59884631 від 19.05.2020 про скасування процесуального документу);

- про стягнення з боржника виконавчого збору від 23.08.2019 винесену державним виконавцем Другого відділу ДВС міста Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області Зіничом Вадимом Геннадійовичем у виконавчому провадженні № 59884631 (далі постанова ВП № 59884631 від 23.08.2019 про стягнення виконавчого збору).

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 09.08.2021 позовну заяву було залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви (із зазначенням способу їх усунення) шляхом подання до суду документу про сплату судового збору за немайнову вимогу в розмірі 908,40 грн. та за майнові в розмірі, що визначається на день сплати в порядку визначеному в даній ухвалі.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 28.09.2021 позовну заяву повернуто позивачу без розгляду.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20.01.2022 ухвалу від 28.09.2021 було скасовано та направлено справу для продовження розгляду.

Ухвалою від 15.02.2022 продовжено строк встановлений судом для усунення недоліків позовної заяви ОСОБА_1 до Другого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про визнання протиправними та скасування постанов, та встановлено наступний порядок обчислення даного строку: усунути недоліки протягом десяти днів з дня вручення ухвали від 15.02.2022 року про продовження процесуального строку.

09.03.2022 до суду надійшла заява представника позивача про продовження процесуального строку виконання вимог ухвали суду

Ухвалою від 14.04.2022 продовжено встановлений судом строк для усунення недоліків позовної заяви визначені в ухвалі від 09.08.2021 та зобов`язано усунути недоліки протягом десяти днів з дня вручення ухвали від 14.04.2022 року.

02.05.2022 представником позивача подано до суду заяву на виконання вимог ухвали від 09.08.2021, до якої додано копію банківської квитанції від 29.04.2022 про сплату судового збору в розмірі 5677,47 грн, відтак представником позивача усунуто недоліки позовної заяви.

Водночас, в заяві від 02.05.2022 представник позивача просить суд залишити без розгляду позовні вимоги викладені в адміністративному позові, з яким позивач звернувся до суду в частині визнання та скасування:

- постанови про скасування процесуального документу від 19.05.2020 винесеної державним виконавцем Другого відділу ДВС у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Павлович Віолеттою Вікторівною у виконавчому провадженні № 59884631, якою скасовано постанову про стягнення виконавчого збору від 23.08.2019, видану державним виконавцем Зіничом В.Г. (далі постанова ВП № 59884631 від 19.05.2020 про скасування процесуального документу);

- постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 23.08.2019 винесеної державним виконавцем Другого відділу ДВС міста Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області Зіничом Вадимом Геннадійовичем у виконавчому провадженні № 59884631 (далі постанова ВП № 59884631 від 23.08.2019 про стягнення виконавчого збору).

Таким чином, представником позивача зменшено розмір позовних вимог від обсягу заявлених при зверненні до суду з адміністративним позовом.

Ухвалою від 05.05.2022 позовну заяву було залишено без руху та надано строк на усунення недоліків шляхом подання до суду нової редакції позовної заяви відповідно до заявленого обсягу позовних вимог, а також доказів, якими обґрунтовуються ці позовні вимоги.

Вказану ухвалу представником позивача було отримано 06.07.2022.

18.07.2022 представником позивача подано до суду заяву про виконання вимог ухвали суду від 05.05.2022, якою в повному обсязі усунуто недоліки позовної заяви.

Ухвалою від 26.07.2022 провадження у справі було відкрито та постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням сторін суддею одноособово, з урахуванням §2 глави 11 розділу ІІ Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

03.08.2022 до суду надійшов відзив на позовну заяву, який містить клопотання про залишення її без розгляду в зв`язку із пропуском строку на звернення до суду, що обґрунтовано наступним.

Представник боржника, адвокат Кушнірук А.В. звертався до відповідача із заявою від 22.04.2021 про закінчення виконавчих проваджень № 62126782 та № 62205120 (виконавчим документом є оскаржувана постанова № 59884631 від 19.05.2020) та скасування всіх примусових заходів вжитих в межах вказаних виконавчих проваджень.

Таким чином вже 22.04.2021 боржник ОСОБА_1 та його представник адвокат Кушнірук А.В. знали про виокремлене виконавче провадження № 62205120 щодо стягнення виконавчого збору.

Однак, у позовній заяві представник боржника Кушнірук А.В. вказує на те, що копії оскаржуваних постанов отримано позивачем лише 22.07.2021 на адвокатський запит представника.

В судовому засіданні представник відповідача клопотання підтримала з підстав у ньому викладених.

Представник позивача проти задоволення клопотання заперечив та пояснив суду, що про існування виконавчих проваджень № 62126782 та № 62205120 він дізнався з відкритого Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, однак жодних документів винесених в цих виконавчих провадженнях позивач не отримував, а до відповідача із вказаним листом він звернувся не володіючи інформацією про зміст цих проваджень.

Вирішуючи питання дотримання позивачем строку на звернення до суду, суд виходить з наступного.

З наданих до відзиву матеріалів судом встановлено, що 23.08.2019 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 59884631 з примусового виконання виконавчого листа Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25.04.2014 № 161/21116/13-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь AT «Креді Агріколь Банк» заборгованості за кредитним договором.

В той же день, 23.08.2019 державним виконавцем винесено постанову ВП №59884631 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в розмірі 19284,27 доларів США.

19.05.2020, в зв`язку поданням стягувачем заяви про повернення виконавчого документа, державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувану та закінчено виконавче провадження № 59884631.

19.05.2020 державним виконавцем було скасовано постанову про повернення виконавчого документа стягувану від 19.05.2020 у виконавчому провадженні №59884631.

19.05.2020 державним виконавцем було скасовано постанову про стягнення виконавчого збору від 23.08.2019 у виконавчому провадженні № 59884631 винесену державним виконавцем.

19.05.2020 року державним виконавцем було винесено постанову про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні № 59884631, яка є предметом оскарження у даній справі.

28.05.2020, в зв`язку з повторним поданням стягувачем заяви про повернення виконавчого документа від 20.05.2020, державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувану та закінчено виконавче провадження № 59884631.

Того ж дня, 28.05.2020 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 62205120 з примусового виконання оскаржуваної у справі постанови від 19.05.2020 ВП № 59884631 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору.

Позивач вважаючи дії державного виконавця з винесення постанови ВП № 59884631 від 19.05.2020 про стягнення виконавчого збору протиправними та проведеними з порушенням вимог чинного законодавства, а винесену постанову такою, що підлягає скасуванню, звернувся до суду із даним позовом в липні 2021 року.

Крім того, із наданих представником відповідача матеріалів судом встановлено, що 22.04.2022 представник позивача адвокат Кушнірук А.В. звернувся до відповідача із заявою про закінчення виконавчих проваджень № 62126782 та № 62205120 та про скасування всіх примусових заходів вжитих у вказаних виконавчих провадженнях. Заява була зареєстрована відповідачем 22.04.2021 за номером 7151/18.16-30

Частиною першою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини першої статті 287 КАС України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Згідно з частиною другою статті 287 КАС України, позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини третьої статті 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Пунктом 8 частини першої статті 240 КАС України установлено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою і четвертою статті 123 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Водночас, обов`язок доведення обставин, з якими сторона пов`язує поважність причин пропуску строків звернення до суду, покладається на особу, яка звернулась до суду.

Як установлено судом, позивач звернулася до суду з даним адміністративним позовом у липні 2021 року (датований штемпель поштового відділення на конверті) з позовними вимогами про скасування рішення державного виконавця від 19.05.2020, тобто за межами десятиденного строку звернення до адміністративного суду з таким позовом. При цьому позивач не заявив про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, однак обґрунтовуючи цей пропуск тим, що оскаржуване рішення отримано його представником у відповідь на адвокатський запит 22.07.2022.

Водночас, виходячи із встановлених фактичних обставин справи, суд дійшов висновку, що станом на 22.04.2021 представнику позивача було відомо про існування виконавчого провадження № 62205120 з примусового виконання постанови про стягнення з позивача виконавчого збору від 19.05.2020 ВП № 59884631.

Суд не бере до уваги доводи представника позивача про те, що ні йому ні позивачу не надходили жодні документи винесені в виконавчому провадженні № 62205120, а до відповідача із заявою про закінчення цього виконавчого провадження він звернувся виходячи з інформації здобутої з відкритих джерел, як такі, що вказують на поважність причин пропуску звернення до суду із цим позовом з огляду на таке.

Строк звернення до суду з даним позовом обчислюється з дати, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Порівняльний аналіз термінів «дізнався» та «повинен був дізнатись» дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого права й саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо. Позивач повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права.

Для визначення моменту виникнення права на позов важливим є як об`єктивні (сам факт порушення права), так і суб`єктивні (особа дізналася або повинна була дізнатися про це порушення) моменти. При цьому за змістом зазначених норм законодавець виходить не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об`єктивної можливості цієї особи знати про ці факти. Під можливістю дізнатися про порушення права слід розуміти передбачувану неминучість інформування особи про такі обставини, або існування в особи певних зобов`язань, як міри належної поведінки, в результаті виконання яких вона мала б змогу дізнатися про відповідні протиправні дії та рішення, які впливають на права особи.

Відтак, належною поведінкою позивача та його представника, у випадку коли вони взнали про існуючі виконавчі провадженні щодо позивача, мала б бути вживання передбачених законодавством заходів щодо отримання детальної інформації про відкриті виконавчі провадження, адже очевидно, що вони безпосередньо впливають на майнові та немайнові права позивача.

Однак, ні позивачем в позовній заяві, ні представником позивача в судовому засіданні не наведено жодних доказів, що вони вживали будь яких заходів з метою отримання належної інформації про існуючі виконавчі провадження.

Суд наголошує, що незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Отже початком відліку десятиденного строку на звернення до суду із даним позовом слід вважати 23.04.2021, тоді як позов шляхом надсилання поштовим зв`язком було відправлено до суду в липні 2021 року, тобто із істотним пропуском без належних та поважних причин, що об`єктивно унеможливили звернення до суду раніше.

Верховний Суд щодо строків звернення до суду з позовом неодноразово вказував (зокрема, постанова від 15 квітня 2020 року у справі № 15/2973/18, постанова від 22 квітня 2020 року у справі № 811/1664/18), що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Рішенням Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року №17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Суд звертає увагу на те, що Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить з того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Так, зокрема, у справах «Стаббігс та інші проти Великобританії», «Девеер проти Бельгії», суд дійшов висновку, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 28.03.2006 (справа «Мельник проти України») погодився з тим, що правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. А також вказав, що зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.

З огляду на встановлене і з урахуванням висновків, викладених у постановах Верховного Суду, керуючись наведеними нормами та джерелами права, суд дійшов висновку про пропущення позивачем строку звернення до адміністративного суду із даним позовом, оскільки позивачем та його представником не наведено і не підтверджено відповідними доказами про існування об`єктивно непереборних обставин, що унеможливили своєчасне звернення до суду.

За таких обставин адміністративний позов поданий поза межами строку звернення підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись статтями 122, 248, 256, 287 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Залишити без розгляду адміністративний позов ОСОБА_1 до Другого відділу державної виконавчої служби в місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про визнання протиправною та скасування постанови.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Суддя Ф.А. Волдінер

Повний текст судового рішення складено 15 серпня 2022 року.