Справа № 280/9470/20
Суддя: Калашник Юлія Вікторівна
Дата ухвалення: 2022-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

З ПИТАНЬ ВИЗНАННЯ ДІЙ ПРОТИПРАВНИМИ, ВЧИНЕНИХ СУБ`ЄКТОМ ВЛАДНИХ ПОВНОВАЖЕНЬ НА ВИКОНАННЯ РІШЕННЯ СУДУ

ТА ВСТАНОВЛЕННЯ СУДОВОГО КОНТРОЛЮ

15 серпня 2022 року Справа № 280/9470/20 м. Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Калашник Ю.В., розглянув у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 , подану в порядку ст.382, 383 КАС України у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправними дії та рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 25.01.2021 у справі № 280/9470/20, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, зокрема:

визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо зменшення до 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, який враховується при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 ;

визнано протиправним та скасовано Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №38 від 03.12.2020 про перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 в частині зменшення до 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, який враховується при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 ;

зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити з 19.02.2020 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , виходячи із 78 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, та здійснити виплату з урахуванням раніше виплачених сум;

зобов`язано Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію на час виплати перерахунку відповідно до вимог ст.2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати».

22.07.2021 зазначене рішення набрало законної сили.

31.08.2021 за вказаним рішенням видано два виконавчих листа.

02.08.2022 до суду надійшла заява позивача (вх. № 29441) в порядку статті 382, 383 КАС України, в якій, з урахуванням заяви (від 08.082022 вх. № 30223) заявник просить суд:

визнати протиправними дії відповідача щодо виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 28.09.2020 у справі № 280/9470/20 щодо зменшення розміру довічного грошового утримання з 78 відсотків до 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді та виплату у серпні 2022 року 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді та зменшення визначеного цим рішенням стажу судді, який становить 34 роки 01 місяць 18 днів, що дає право на розмір довічного грошового утримання, нездійснення заходів, визначених протоколом розрахунком №738 здійсненного за період з 01.02.2020 по 31.08.2021 у розмірі 1038463,38 грн. щодо візування та здійснення виплати боргу по основних відомостях;

зобов`язати відповідача, на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 28.09.2020 у справі № 280/9470/20, здійснити перерахунок та виплату щомісячно довіче грошове утримання судді у відставці 78 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, відповідно до частини 4 статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII та Глави 2 Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого Постановою правління ПФУ від 25 січня 2008 року №3-1 зі змінами (далі - Порядок № 3-1) та виплату довічного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020, вже визначеного рішенням суду стажу судді 34 роки 01 місяць 18 днів, доплативши за серпень 2022 року довічне грошове утримання судді у відставці, виходячи із розмірі 78 відсотків суддівської винагороди суддя, який працює на відповідній посаді та здійснити перерахунок з 19.02.2020 щомісячного довічне грошове утримання судді у відставці 78 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснити виплати нарахованої суми боргу за протоколом розрахунком №738 за період з 19.02.2020 по 31.08.2021 у розмірі 1038463,38 грн. по основних відомостях;

зобов`язати відповідача надати звіт про виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 28.09.2020 у справі № 280/9470/20 та зазначеної ухвали з приводу судового контролю на протязі двох тижнів з дня винесення ухвали суду та з урахуванням висновків, викладених в ухвалі суду.

Ухвалою суду від 03.08.2022 заяву ОСОБА_1 , подану в порядку ст.382, 383 КАС України у справі № 280/9470/20 призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.1 ст.383 КАС України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Як зазначено у ч.4 ст.383 КАС України, заяву, зазначену у частині першій цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду.

Згідно з ч.5 ст.383 КАС України, у разі відповідності заяви вимогам, зазначеним у цій статті, вона підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду такої заяви.

За відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу (ч.6 ст.383 КАС України).

Розглянувши подані документи і матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно ч.1 ст.370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Згідно з положеннями ч. 1, ч. 6 ст. 383 КАС України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

З системного аналізу вищезазначених норм, суд вказує, що правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм якого унормований у тому числі і приписами статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, підлягає застосуванню виключно у разі наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду, що порушує права та законні інтереси позивача.

Отже, застосування судом до суб`єкта владних повноважень приписів ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України можливо у разі встановлення факту невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду на користь особи-позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами, поданими позивачем.

Відповідачем 10.08.2022 суду надано заперечення на заяву ОСОБА_1 .

Щодо зменшення позивачу щомісячного довічного грошового утримання та встановлення 50 відсотків від розміру суддівської винагороди, суд зазначає наступне.

Так, судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що на виконання судового рішення у справі №280/9470/20 органом Пенсійного фонду здійснено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , виходячи із 78 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Також, із наданих відповідачем доказів судом встановлено, що позивачу помилково під час здійснення перерахунку пенсії з 01.01.2020 встановлено 50 відсотків щомісячного довічного грошового утримання на серпень 2022 року. Вказане призвело до виплати позивачу щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 50 відсотків.

Згодом, у серпні 2022 року, відповідно до рішення №2738 від 10.08.2022, грошове утримання позивача було перераховане у розмірі 78 відсотків.

Таким чином, відповідачем самостійно усунуте вчинене ним під час виконання судового рішення помилкове перерахування щомісячного довічного грошового утримання судді у розмірі 50 відсотків та відповідним рішенням відповідача здійснений перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у розмірі 78 відсотків.

Тим самим, відповідачем відновлено порушені права позивача, що мало місце через помилковий перерахунок.

Щодо виплати заборгованості за період з 19.02.2020 по 31.08.2021 у розмірі 1038463,38 грн., то суд зазначає наступне.

Так, відповідач у своїх запереченнях вказує на невиконання судового рішення через відсутність фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів.

При цьому, відповідачем не заперечується факт наявності заборгованості з виплати пенсії перед позивачем за період з 19.02.2020 по 31.08.2021 у розмірі 1038463,38 грн., що підтверджується протоколом за період 01.02.2020 - 31.08.2021.

Так, у п.13 «Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках», затвердженого 30.08.1999 постановою Кабінету Міністрів України №1596 (надалі - «Порядок виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках»), зазначено, що під час централізованого перерахування коштів списки подаються уповноваженим банкам виключно в електронній формі через Пенсійний фонд України та Мінсоцполітики.

Органи Пенсійного фонду та органи соціального захисту населення протягом місяця, за який виплачується пенсія та грошова допомога, можуть складати і подавати додаткові списки на зарахування пенсій та грошової допомоги одержувачам, яких із різних причин не було внесено до основних списків, а також у разі перерахунку пенсій та грошової допомоги.

Згідно з п.14 Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, на підставі складених документів Пенсійний фонд України та органи соціального захисту населення проводять протягом місяця за датами у межах виплатного періоду перерахування уповноваженим банкам коштів, необхідних для виплати пенсій та грошової допомоги, через поточні рахунки одержувачів.

Відповідно до п.1 «Положення про Пенсійний фонд України», затвердженого 23.07.2014 постановою Кабінету Міністрів України №280 (надалі - «Положення про Пенсійний фонд України»), Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

Як зазначено у пп.4 п.4 «Положення про Пенсійний фонд України», Пенсійний фонд України відповідно до покладених на нього завдань: розробляє проект бюджету Пенсійного фонду України та подає його Міністрові соціальної політики для внесення в установленому порядку на розгляд Кабінетові Міністрів України, здійснює ефективний розподіл фінансових ресурсів для пенсійного забезпечення, забезпечує своєчасне та у повному обсязі фінансування виплати пенсій, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством проводяться за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством, складає звіт про виконання бюджету Пенсійного фонду України.

У п.7 «Положення про Пенсійний фонд України» зазначено, що Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Отже, перерахування уповноваженим банкам коштів, необхідних для виплати пенсій та грошової допомоги, через поточні рахунки одержувачів, проводить Пенсійний фонд України, а не ГУ ПФУ в Запорізькій області.

Відтак, на думку суду, відповідачем не допущено протиправної бездіяльності щодо виконання судового рішення у цій частині, здійснено перерахунок пенсії та визначено суму недоплаченого щомісячного довічного грошового утримання за період з 19.02.2020 по 31.08.2021 у розмірі 1038463,38 грн.

В той же час, виплата суми заборгованості проводиться Пенсійним фондом України, що свідчить про відсутність протиправної бездіяльності відповідача у цій частині виконання рішення суду.

Щодо встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.

Суд зазначає, що інститут судового контролю за виконанням судового рішення спрямований на забезпечення права особи на ефективний судовий захист в адміністративному судочинстві.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Як зазначено у ч.1 ст.370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З аналізу зазначених норм законодавства слідує, що КАС України регламентовано право суду застосовувати інститут судового контролю шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду, визнання протиправними рішень, дій. Для застосування наведених процесуальних заходів мають бути наявні відповідні правові умови.

Правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. При цьому суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати.

З аналізу норм частини другої статті 14, статей 370, 382 КАС України вбачається, що встановлення судового контролю шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, є правом суду, а не його обов`язком; завершальною стадією судового провадження і примусовим виконанням судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) є виконавче провадження (стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження»); у разі невиконання судових рішень у добровільному порядку цим Законом урегульований порядок дій та заходів, спрямованих на примусове виконання таких рішень.

Так, Європейський Суд з прав людини звертав увагу, що судове та виконавче провадження є першою та другою стадіями у загальному провадженні (рішення у справі "Скордіно проти Італії" (Scordino v. Italy). Таким чином, виконання рішення не відокремлюється від судового розгляду і провадження повинно розглядатися загалом (рішення у справі "Сіка проти Словаччини" (Sika v. Slovaki), №2132/02, пп. 24-27, від 13.06.2006, пп. 18 рішення "Ліпісвіцька проти України" №11944/05 від 12.05.2011).

Крім того, у рішеннях Європейського Суду з прав людини у справах "Бурдов проти Росії" від 07.05.2002, "Ромашов проти України" від 27.07.2004, "Шаренок проти України" від 22.02.2004 тощо зазначається, що право на судовий захист було б ілюзорним, якби правова система держави дозволяла щоб остаточне зобов`язувальне рішення залишалося бездієвим на шкоду одній із сторін; виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має вважатися невід`ємною частиною судового процесу.

Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (рішення у справі "Сокур проти України" (Sokur v. Ukraine), №29439/02, від 26.04.2005, та у справі "Крищук проти України" (Kryshchuk v. Ukraine), №1811/06, від 19.02.2009).

Аналіз зазначених вище рішень Європейського Суду з прав людини свідчить про те, що з метою забезпечення права особи на ефективний судовий захист в адміністративному судочинстві існує інститут судового контролю за виконанням судового рішення. Судовий контроль - це спеціальний вид провадження в адміністративному судочинстві, відмінний від позовного, що має спеціальну мету та полягає не у вирішенні нового публічно-правового спору, а у перевірці всіх обставин, що перешкоджають виконанню такого рішення суду та відновленню порушених прав позивача.

Досліджуючи матеріали поданої заяви суд зазначає, що відповідачем вчиняються активні дії, які свідчать про виконання судового рішення.

Вказане призводить до відсутність підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.

З огляду на викладе, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.241-243, 248, 382, 383 КАС України суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , поданої в порядку ст.382, 383 КАС України, - відмовити.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили у строк та порядок визначений ст.ст.251, 256, 295 КАС України.

Ухвала суду першої інстанції оскаржується у строк та порядок встановлений ст.ст.251, 295, 297 КАС України.

Суддя Ю.В.Калашник