Справа № 725/3940/22
Суддя: Галичанський О. І.
Дата ухвалення: 2022-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер 725/3940/22
Номер провадження 2-а/725/98/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.08.2022

Першотравневий районний суд м.Чернівці в складі:

головуючого судді Галичанського О.І.,

при секретарі Симик І.М.,

за участю представників сторін ,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою : АДРЕСА_1 ) до Чернівецької митниці Державної митної служби України про визнання недійсними рішення органу владних повноважень, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до Першотравневого районного суду м. Чернівці із вищевказаною позовною заявою, в якій вважає, що постановою начальника Чернівецької митниці у справі про порушення митних правил № 0260/40800/22 від 22.06.2022р. її визнано винною у видачі без дозволу митного органу товару, задекларованого за митною декларацією ЕК 10АА № UA408020/2022/005370 від 21.03.2022р.в режимі «внутрішній транзит» та притягнуто до відповідальності за ч.4 ст. 470 МК України із накладенням штрафу у сумі 17000 гривень.

Позивачка вважає оскаржувану постанову незаконно з наступних підстав:

Стверджує,що переміщення задекларованого нею в режимі транзит ( ручна поклажа) товару через митний пост МАПП «Порубне» здійснювалось від її імені належним чином уповноваженою особою, представником експедиційної компанії, на підставі договору доручення,що виключає існування факту передачі товару.

Додає, що представникові було передано всі необхідні документи, для надання митниці під час перетину кордону України, але з невідомих їй причин вказані документи на МАПП «Порубне» представником не було надано. На території Румунії товар був задекларований, що підтверджується копією імпортної румунської декларації від 25.03.2022р.

Вказує, що необхідність обрання такого способу виконання зовнішньоекономічного контракту обумовлено фактом її перебування під дією обставин непереборної сили ( форс-мажору) - стаціонарне лікування та воєнний стан на території України.

Враховуючи наведене , просить суд визнати протиправною та скасувати постанову начальника Чернівецької митниці у справі про порушення митних правил № 0260/40800/22 від 22.06.2022р.

У судовому засіданні представник позивачки підтримала позовні вимоги ОСОБА_1 та просила задовольнити позов з підстав, викладених у ньому.

Відповідно до відзиву на позову заяву та пояснень представника відповідача, наданих під час судового засідання , відповідач позов не визнає, виходячи з наступного.

21.03.2022 року позивачем здійснено електронне декларування в режимі транзиту - митна декларація ЕК 10АА № UA408020/2022/005370 продукції, (плаття) вартістю 5000 доларів США , що підлягала експортній поставці на адресу S.C.VERASPOSACOUTURESRL на умовах DАР Бухарест ( ручна поклажа) зі строком перетину кордону України до 26.03.2022р. Тобто декларант повинен особисто доставити товар до міста призначення без послуг перевізника .

Під час перевірки дотримання строків виконання транзитних зобов`язань , було виявлено відсутність інформації про вивезення задекларованого позивачем товару за межі України. На запит митниці позивачем було надано пояснення, що внаслідок запровадження в Україні військовому стані , за дорученням декларанта доставку товару в Румунію було здійснено представником румунської фірми, якому було передано всі необхідні документи . На підтвердження факту доставки товару позивач надав митному органу копію митної імпортної румунської декларації, відповідно до якої 25.03.2022року було задекларовано ввезення в Румунію товару, задекларованого в режимі транзиту позивачем. Відповідач вважає, що декларант зобов`язаний був особисто доставити товар за умовами поставки. На видачу довіреності представнику, він повинен отримати дозвіл митниці і подати відповідну заяву. Оскільки цього не було зроблено, відбулась видача товару без дозволу митниці, за що позивача , на думку відповідача, на законних підставах притягнуто до відповідальності. Просила відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи прийшов до наступного висновку.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод нікого не може бути визнано винним у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення на підставі будь-якої дії чи бездіяльності, яка на час її вчинення не становила кримінального правопорушення згідно з національним законом або міжнародним правом; також не може бути призначене суворіше покарання ніж те, що підлягало застосуванню на час вчинення кримінального правопорушення.

Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення.

За правилами ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Судом встановлено, що позивачка є зареєстрованим суб`єктом підприємницької діяльності. Здійснює послуги щодо пошиття та реалізації одягу. ( а.с. 12-15).

Згідно зовнішньоекономічного контракту №16/21 від 09.11.2021р. позивачка зобов`язана продати та доставити покупцю S.C.VERASPOSACOUTURESRL ( Румунія) в м. Бухарест "весільні плаття " на суму 5000 доларів США.

З 24.02.2022року відповідно до Закону України « Про правовий режим воєнного стану» територія України перебуває в режимі воєнного стану. Відповідно до ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» на період дії правового режиму воєнного стану чоловікам громадянам України , віком від 18 до 60 років обмежено виїзд за межі України».

З 18.03.2022р.по 28.03.2022року позивач перебувала на стаціонарному лікуванні , що підтверджується Випискою із медичної карти стаціонарного хворого ТОВ «Медичний центр «Клініка Святого Луки».

Питанням щодо організації виконання зовнішньоекономічних контрактів займався під час її хвороби чоловік ОСОБА_2

21.03.2022 року від імені позивача було здійснено електронне декларування продукції, що підлягала експортній поставці за контрактом позивача №16/21 від 09.11.2021р шляхом переміщення товару в ручній поклажі.

Наведене вище підтверджується митною декларацією ЕК 10АА № UA408020/2022/005370 на експорт товару ( плаття) вартістю 5000 доларів США , що підлягає поставці на адресу S.C.VERASPOSACOUTURESRL ( Румунія) по контракту №16/21 від 09.11.2021р. на умовах DАР Бухарест ( ручна поклажа). По декларації визначений термін доставки задекларованого вантажу ( внутрішній транзит) 26.03.2022року.

Для забезпечення виконання зовнішньоекономічних зобов`язань на умовах договору доручення був укладений договір з експедиційною компанією в Румунії, яка повинна за дорученням позивача отримати товар та необхідні для митного оформлення документи на території України і забезпечити доставку його в м. Бухарест, провести необхідні митні процедури. Зазначені обставини підтверджено Договором доручення від 22.03.2022р. , а також листом директора Товариства S.C.VERASPOSACOUTURESRL ( Румунія) ( а.с.38).

25.03.2022року уповноваженій особі румунської експедиційної фірми, як довіреній особі , було видано необхідні для митного оформлення документи та товар для його доставки в ручні поклажі в м. Бухарест.

Факт виконання доручення та доставки товару за місцем призначення на території Румунії підтверджений імпортною митною декларацією 22R0BU1400I0212268 від 25.03.2022р.

Згідно листа директора Товариства S.C.VERASPOSACOUTURESRL ( Румунія) зобов`язання позивача за контрактом № 16/21 від 09.11.2021р. є виконаними, товар доставлений 25.03.2022року, що підтверджено декларацією, претензій до позивача контрагент не має .

18.05.2022року відносно позивача був складений протокол про порушення митних правил № 0260/40800/22 за ознаками правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 470 МК України, тобто видача товару без дозволу митного органу .

За змістом протоколу підставою для його складання стала інформація, що наведена в доповідній записці відділу контролю за переміщенням товарів Чернівецької митниці від 07.04.2022р. № 7.2-17.1-23/123 щодо недоставки товарів « весільні плаття» ФОП ОСОБА_3 за МД ЕК 10АА № UA408020/2/005370 та ФОП ОСОБА_2 за МД ЕК 10АА № UA408020/2/005398, МД ЕК 10АА № UA408020/2/005399, МД ЕК 10АА № UA408020/2/005412 від 21.03.2022р.

Згідно проведеної перевірки встановлено, що товар перевезено через МАПП «Порубне» без оформлення завершення режиму «експорт».

22.06.2022р. начальником Чернівецької митниці прийнято Постанову у справі про порушення митних правил № 0260/40800/22 від 22.06.2022р. та ОСОБА_1 визнано винною в порушенні митних правил, передбачених ч.4 ст.470 МК України - видача товару без дозволу митниці, та стягнуто штраф в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян,що дорівнює сумі 17000 гривень

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови та доводів, наведених відповідачем, вина позивача полягає в тому, що вона при транзитному переміщенні товарів за документом контролю доставки ( митною декларацією ЕК 10АА № UA408020/2022/005370 від 21.03.2022р. ) видала товар іншій особі без дозволу митниці.

Згідно зі ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Склад порушення включає в себе ознаки, що характеризують зовнішній акт поведінки конкретної особи, його спрямованість і наслідки, і ознаки, що характеризує самого правопорушника і його психічне відношення до вчиненого. Відповідно цьому, ознаки складу порушення митних правил об`єднуються в чотири групи: об`єкт порушення митних правил; об`єктивну сторону порушення митних правил; суб`єкт порушення митних правил; суб`єктивну сторону порушення митних правил. Наявність цих елементів обов`язкова для кваліфікації конкретного діяння як порушення митних правил.

Статтею 530 МК України визначено, що законність та обґрунтованість постанови митниці у справі про порушення митних правил можуть бути перевірені судом.

Перевірка законності та обґрунтованості постанови у справі про порушення митних правил судом здійснюється у порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства України.

Перевірка законності ухваленого органом владних повноважень акту індивідуальної дії здійснюється судом на засадах, встановлених ст.2 КАС України.

Так, відповідно до ст. 489 МК України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оскаржуваною постановою позивача визнано винною у вчиненні правопорушення під час виконання зобов`язань митного режиму «внутрішній транзит».

З урахуванням встановлених обставин справи , суд застосовує до спірних правовідносин наступні норми права.

Статтями 90-95 МК України визначені особливості митного режиму транзит.

Згідно ч.1 ст. 90 МК України транзит - це митний режим, відповідно до якого товари переміщуються під митним контролем між двома митними органами України або в межах зони діяльності одного митного органу без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно ч.4 п.1 ст. 92 МК України для поміщення товару у митний режим транзиту особа повинна подати митному органу митну декларацію та рахунок фактуру, що визначає вартість товару.

Зазначені зобов`язання було виконано позивачем, що доводиться митною декларацією ЕК 10АА № UA408020/2022/005370 від 21.03.2022р.

Згідно ч. 1 ст. 93 товари, що переміщуються у митному режимі транзиту повинні перебувати у незмінному стані, не використовуватися з жодною іншою метою, крім транзиту, бути доставлені у митний орган призначення до закінчення строку, визначеного статтею 95 МК України.

Частина 1 ст.95 МК України визначає строк транзитного перевезення для автомобільного транспорту -10діб ( у разі переміщення в зоні діяльності одного митного органу 5 діб).

Стаття 470 МК України визначає відповідальність за недоставлення товарів та документів до митного органу призначення , видачу їх без дозволу митного органу або втрату.

Частиною 4 ст. 470 МК України передбачена відповідальність за перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, крім транспортних засобів особистого користування, більше ніж на двадцять діб, а так само втрата цих товарів чи видача їх без дозволу митного органу.

Митною декларацією ЕК 10АА № UA408020/2022/005370 від 21.03.2022р. визначений строк доставки товару в МАПП «Порубне» до 26.03.2022р. в ручній поклажі на умовах поставки до м.Бухарест .

Румунською митною декларацією 22R0BU1400I0212268 від 25.03.2022р. доведений факт перетину митного кордону України задекларованим позивачем товаром 25.03.2022року, тобто в строк, визначений для завершення транзиту і доставки його в м. Бухарест .

Відповідно до п.52 ч.1 ст.4 МК України ручна поклажа - товари, що належать громадянам і переміщуються через митний кордон України разом з цими громадянами або уповноваженими ними особами без оформлення багажних чи інших перевізних документів.

Тобто вказані речі позивач, або уповноважена ним особа , мав можливість переміщувати через митний кордон України без транспортного засобу , в тому числі через пішохідний перехід.

Згідно п. 63 ч.1 ст.4 МК України уповноважена особа (представник) - особа, яка на підставі договору або належно оформленого доручення, виданого декларантом, наділена правом вчиняти дії, пов`язані з проведенням митних формальностей, щодо товарів, транспортних засобів комерційного призначення від імені декларанта.

Згідно пояснень позивача та наданих ним документів, до виконання зобов`язань позивача з експорту товару в режимі «внутрішній транзит» переміщення товару в ручній поклажі за договором доручення було залучено експедиційну компанію SCANSASPEEDSRL, представником якої було отримано в с.Волока задекларований для доставки товар і всі необхідні для його митного оформлення документи. Наведене вище підтверджено листом директора Товариства S.C.VERASPOSACOUTURESRL .

Отже, представник експедиційної компанії SCANSASPEEDSRL на підставі договору доручення виконував функції уповноваженої особи позивача, що відповідно до норм п.52 ч.1 ст.4 МК України надавало йому можливість переміщати в ручній поклажі товар, що належить позивачу.

Відповідно до ст. 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акту органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Відповідно ст. 239 ЦК України правочин, дії, вчинені представником створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє.

Відповідачем не спростовано надані позивачем докази щодо виконання зобов`язання по переміщенню задекларованого ним за митною декларацією ЕК 10АА № UA408020/2022/005370 від 21.03.2022р товару в ручній поклажі його уповноваженою особою представником експедиційної компанії SCANSASPEEDSRL на підставі договору доручення та належним чином підтверджених повноважень.

Право особи на власний розсуд , вільно здійснювати свої права гарантовано ст. 12 ЦК України. Частина 4 ст.12 ЦК України надає особі право за відплатним або безвідплатним договором передати своє майнове право інший особі, крім випадків, встановлених законом. Якщо законом встановлені правові наслідки недобросовісного або нерозумного здійснення особою свого права, вважається, що поведінка особи є добросовісною та розумною, якщо інше не встановлено судом.

Відповідно до ст. 30 ЦК України цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також своїми діями створювати для себе цивільні обовязки і самостійно їх виконувати. Обсяг цивільної дієздатності фізичної особи встановлюється цим Кодексом і може бути обмежений виключно у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно ст. 36 ЦК України право обмежити цивільну дієздатність особи надано суду за наявності підстав, визначених законом.

Згідно п.10 ч.1 ст.4 МК України дозвіл митного органу надання особі митним органом усно, письмово чи шляхом проставляння відбитку особистої номерної печатки на супровідних документах ( відомостях, деклараціях) права на вчинення певних дій.

Частина 1 ст.7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен прийти до висновку про винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, поза розумним сумнівом. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. За таких обставин, суд вважає, що відповідачем не доведений факт вчинення позивачем дій, які становлять об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 470 МК України, а саме видачу товару без дозволу митного органу.

Згідно прийнятих договірних зобов`язань, замовлена та оплачена по зовнішньоекономічному контракту продукція повинна бути доставлена покупцю до 26.03.2022року.

Відповідно до Виписки із медичної карти стаціонарного хворого позивач з 18.03.2022р.по 28.03.2022р. перебувала на стаціонарному лікуванні в ТВ «Медичний центр «Клініка Святого Луки», отже була позбавлена можливості особисто в ручній поклажі здійснити переміщення задекларованого товару через митний кордон України.

Діючи в умовах військового стану, Торгово-промислова палата України (ТПП України) листом від 28 лютого 2022 року № 2024/02.0-7.1 засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою запровадження воєнного стану, та підтвердила, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору.

На думку суду, дії позивача не містять ознак наявності умислу чи необережності, спрямованих на вчинення протиправних дій, спрямованих саме на порушення порядку переміщення товарів через митний кордон України . Факт перебування позивача під дією обставин непереборної сили підтверджений належними та допустимими доказами. Позивач, будучи позбавленим можливості пересуватися, уклав договір з експедиційною фірмою для постачання продукції.Контракт був виконаний.Про всі перелічені обставини позивач інформувала митницю. Проте , виносячи оскаржувану постанову митним органом зазначено , що вищевказаний товар з невідомих причин перевезено через МПП " Порубне" без завершення режиму"експорт" (а.с. 18-20). Таке говорить про певні недоліки в роботі митниці, але не про протиправність дій позивачки.

Згідно ч. 1 ст. 529 МК України постанова митниці у справі про порушення митних правил може бути оскаржена до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, або до місцевого загального суду як адміністративного суду в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Згідно зі ст. 531 МК України підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є: відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; необ`єктивність або неповнота провадження у справі або необ`єктивність її розгляду; невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду; неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення; накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є такою, що винесена з порушенням норм процесуального права.

Так, 26.04.2018 р. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі № 338/855/17, адміністративне провадження №К/9901/18195/18 (ЄДРСРУ № 73700356) вказав, що аналіз положень статей КУпАП дозволяє дійти висновку, що зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статтям 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Враховуючи наведені норми матеріального і процесуального права, взаємний та достатній зв`язок зібраних по справі доказів у їх сукупності та зважаючи на те, що позивачем було надано належні та допустимі докази в обґрунтування позовних вимог, а відповідачем, у свою чергу, не доведено обґрунтованість та правомірність прийняття оскаржуваних рішень, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення заявленого позову.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України відображеними, зокрема в постанові від 07 лютого 2012 року у справі №21-425во10, в постанові від 01 грудня 2015 року у справі №21-3788а15, постанові від 22 вересня 2015 р. № 21-1359а15 та Верховного Суду викладеною в постанові від 27.02.2020 року № 824/1226/15-а.

Керуючись ст.ст. 2, 8-10, 121, 241-246, 286 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов -задовільнити .

Визнати протиправною та скасувати Постанову у справі про порушення митних правил № 0260/40800/22 від 22.06.2022р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.470 Митного кодексу України.

Провадження по справі №0260/40800/22 від 22.06.2022р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.470 Митного кодексу України закрити.

З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 10 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці О. І. Галичанський