Справа № 705/2303/22
Суддя: Сорочко Євген Олександрович
Дата ухвалення: 2022-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 705/2303/22 Суддя (судді) суду 1-ї інст.:
ПОСТАНОВА

Іменем України

09 серпня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Сорочка Є.О.,

суддів Федотова І.В.,

Василенка Я.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 07.07.2022 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправними дій,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

- визнати дії працівників відділу реагування патрульної поліції Уманського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області щодо тимчасового затримання транспортного засобу марки «Renault Trafic» д.н.з. НОМЕР_1 , які вчинені 13.04.2022 в ході оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), протиправними;

- зобов`язати Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції безоплатно повернути ОСОБА_1 транспортний засіб марки «Renault Trafic» д.н.з. НОМЕР_1 .

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 07.07.2022 відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі.

Позивач в апеляційній скарзі просить скасувати вказане судове рішення, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції, оскільки вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що підстави для відмови у відкритті провадження у справі були відсутні.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу просить відмовити у її задоволенні.

Як встановив суд першої інстанції, ОСОБА_1 є власником транспортного засобу марки «Renault Trafic» д.н.з. НОМЕР_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 01.07.2017.

Відносно сина позивача - ОСОБА_2 , який керував транспортним засобом марки «Renault Trafic» д.н.з. НОМЕР_1 , складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 494653 від 13.04.2022 за порушення Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП). У зв`язку із викладеними обставинами, до транспортного засобу позивача марки «Renault Trafic» д.н.з. НОМЕР_1 , були застосовані заходи тимчасового затримання.

Відповідно до повідомлення Уманського РУП ГУНП в Черкаській області від 03.05.2022 № 4106 автомобіль 14.04.2022 відчужено на оборонні потреби України згідно з протоколом оперативної наради робочої групи з розгляду питань примусового відчуження майна, у зв`язку із запровадженням та виконанням заходів правового режиму воєнного стану від 14.04.2022 № 66.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернулася до суду з позовом.

Суд першої інстанції приймаючи оскаржувану ухвалу дійшов висновку про те, що спір у даній справі не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Перетяка проти України» від 21.12.2020 наголошено, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 вказаної Конвенції, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть шкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою.

Судовий захист є одним із найефективніших правових засобів захисту інтересів фізичних та юридичних осіб. Неправомірні рішення, дії чи бездіяльність посадових осіб органів місцевого самоврядування, прийняті з порушенням прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, можуть бути оскаржені відповідно до частини другої статті 55 Конституції України та статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) в порядку адміністративного судочинства.

Завданням адміністративного судочинства згідно частини першої статті 2 КАС є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктами 1, 2 частини першої статті 4 КАС передбачено, що адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

За правилами пункту 1 частини першої статті 19 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб`єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Ужитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС).

Відтак, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб`єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні публічно-владних управлінських функцій.

Як зазначалося, предметом спору у даній справі є дії працівників поліції щодо тимчасового затримання транспортного засобу, який належить позивачу, у ході оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення відносно іншої особи, яка таким транспортним засобом керувала.

Вважаючи, що такі дії працівників поліції є протиправними, позивач звернулася до суду із позовом у даній справі, у якому просила захистити порушені, на її думку, права шляхом зобов`язання відповідача повернути їй затриманий транспортний засіб.

Положення статті 267 КУпАП передбачають право заінтересованої особи на оскарження до суду тимчасового затримання транспортного засобу.

Водночас, вказані норми не визначають юрисдикції суду, до якої особа має оскаржити відповідні дії.

Відтак, оскільки позивач у даній справі оскаржила дії посадових осіб суб`єкта владних повноважень, вчинені при реалізації ними своїх владних управлінських функцій, то керуючись загальними правилами, спір у даній справі належить до юрисдикції адміністративних судів.

Висновок суду першої інстанції про те, що у даній справі наявний майновий спір є помилковим.

Сам лише обраний позивачем спосіб захисту порушених прав шляхом повернення їй тимчасово затриманого майна, не може свідчити про цивільно-правовий характер даного спору. Захист прав у адміністративному судочинстві не обмежується певним переліком та може здійснюватися у різні способи, у тому числі, які є більш характерними для інших видів судочинства.

Оскаржувані дії посадових осіб суб`єкта владних повноважень безпосередньо не призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, не позбавляли позивача майнових прав на транспортний засіб. У свою чергу, дії та рішення відповідних осіб щодо вилучення транспортного засобу на потреби оборони предметом даного спору не є.

Підсумовуючи викладене, не вирішуючи питання підсудності даної справи саме місцевому суду як адміністративному суду, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв помилкове рішення про відмову у відкритті провадження у справі з підстав непідсудності даного спору адміністративному суду.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Інші доводи учасників справи висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 КАС.

За змістом частини першої статті 320 КАС підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Оскільки судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, порушено норми процесуального права які призвели до неправильного вирішення питання, то оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню, а справа направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 34, 243, 311, 312, 320, 321, 325, 328, 329, 331 КАС, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 07.07.2022, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач Є.О. Сорочко

Суддя І.В. Федотов

Суддя Я.М. Василенко