Справа № 160/6647/21
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2022-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

11 серпня 2022 року м.Дніпросправа № 160/6647/21

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Баранник Н.П.,

суддів: Малиш Н.І., Щербака А.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Дніпровської митниці на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 червня 2021 року у справі №160/6647/21 (суддя Кадникова Г.В., справа розглянута в порядку спрощеного (письмового) провадження) за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МОНОПАК» до Дніпровської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішення та картки відмови в прийнятті митної декларації,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «МОНОПАК» (далі - позивач) звернулось до суду з позовом до Дніпровської митниці Держмитслужби (правонаступник Дніпровська митниця ЄДРПОУ ВП 43971371) (далі - відповідач), в якому просило визнати протиправними та скасувати:

-рішення про коригування митної вартості від 30.12.2020 №UA110110/2020/300051/1;

-картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA110110/2020/00133.

В обґрунтування позову зазначено, що позивачем подано митну декларацію разом з усіма необхідними документами з метою митного оформлення товару, при цьому відповідач відмовив у митному оформленні товарів та прийняв рішення про коригування митної вартості товарів та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Позивач не погоджується із вказаним рішенням та карткою відмови, вважає їх протиправними та такими, що не відповідають вимогам законодавства,

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 червня 2021 року позовні вимоги задоволено. Суд визнав протиправними та скасував оскаржені позивачем рішення про коригування митної вартості та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що позивачем не надано наявні в нього документи, які дійсно могли б підтвердити здійснення розрахунків між сторонами за придбаний товар, а саме: декларантом не надано паспорта якості, СТ-1, акт експертизи ТПП, які передбачені пунктами 3.8 Контракту від 15.02.2020 року №БКП. 11772. Також позивачем не надано заявку щодо доставки оцінюваної партії товару. Відповідно до положень статті 55 Митного кодексу України, відповідачем здійснено коригування митної вартості товарів. Митна вартість імпортованого товару визначена митним органом за другорядним методом відповідно до положень Митного кодексу України. Відповідач вважає, що рішення прийняті ним є правомірними, а тому у суду були відсуні підстави для їх скасування

Позивач своїм правом подати відзив на апеляційну скаргу відповідача не скористався.

Апеляційний розгляд справи здійснено за правилами ст. 311 КАС України, в порядку письмового провадження.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Судом встановлено, що 15.02.2020 року між Позивачем (далі - Покупець) та компанією ТОВ «БИАКСПЛЕН» (далі - Постачальник) укладено зовнішньоекономічний договір поставки №БКП.11772.

30.12.2020 року до Дніпровської митниці Держмитслужби, ТОВ «МОНОПАК» заявлено до митного оформлення товар, митна вартість якого визначена за ціною договору щодо товару, який імпортуються.

До митного оформлення заявлено товар: плівка поліпропіленова, непориста, одношарова, плівки з алюмінієвим покриттям з одного боку, з гладкими поверхнями, не армовані, не самоклейні, без підкладки та не з`єднані з іншими матеріалами, цивільного призначення. Виробник: ТОВ «БИАКСПЛЕН» Росія.

На підтвердження заявлених відомостей позивачем подано пакет первинних документів: зовнішньоекономічний договір з додатками до нього, рахунок-фактура (інвойс) постачальника на сплату вартості товару, валютне платіжне доручення про здійснення повної передплати товару, довідка перевізника про розрахунок вартості транспортно-експедиторських послуг.

Інспектор відповідача висунув вимогу щодо надання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, а саме: документи які підтверджують надання та оплату транспортно-експедиторських послуг.

У відповідь на вимогу інспектора, позивачем додатково надано: копію договору на транспортно-експедиційне обслуговування №02/11 від 02.11.2020, укладеного з ФОП ОСОБА_1 (перевізник та експедитор), рахунок на оплату транспортних послуг №1444 від 23.12.2020р., платіжне доручення про здійснення оплати транспортних витрат на перевезення товару.

За результатами перевірки митної декларації №UA 110110/2020/018777 від 24.12.2020 року, наданих документів, відповідачем відмовлено у митному оформленні (випуску) товарів, про що винесено рішення про коригування митної вартості товарів №UA110110/2020/300051/1 від 30.12.2020 року.

Так, рішення митного органу про коригування митної вартості товарів №UA110110/2020/300043/1 від 03.12.2020 року обґрунтовано наступним: поставка товару заявлена до митного оформлення на підставі експедиторського контракту від 02.11.2020 №02/11 пунктом 2.1.1 - передбачена Заявка на кожну партію товару - такі документи декларантом не надано. Декларантом не надано паспорта якості, СТ-1, акт експертизи ТПП, які передбачені пунктами 3.8 Контракту від 15.02.2020 № БКП. 11772. Строк подання документів 10 днів. Також зазначено, що декларантом не надано заявку щодо доставки оцінюваної партії товару.

Митний орган дійшов висновку, що подані декларантом документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів.

У зв`язку з неможливістю застосування митної вартості, заявленої вартості декларантом, прийнято рішення про коригування митної вартості. Митна вартість, визначена митницею за другорядним методом визначення митної вартості, згідно ст.59Митного кодексу України метод визначення митної вартості щодо ціни на подібні товари.

Позивач, вважаючи протиправними рішення про коригування митної вартості товарів та картку відмови, звернувся до суду з позовом про їх скасування.

Вирішуючи спірні правовідносини між сторонами та задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржені рішення відповідачем прийняті не на підставі та не у спосіб, що передбачені митним законодавством України.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову з огляду на таке.

Згідно ст.49 Митного кодексу України (далі - МКУ), митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч.1 та п.1 ч.2 ст.52 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів.

Згідно з частинами 1 та 5 ст.53 МКУ у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Відповідно до ч.2. ст.53 МКУ документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, які підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Цей перелік є виключним і без обґрунтованих підстав митний орган не вправі вимагати інших документів для підтвердження митної вартості товару.

Частиною 3 статті 53 МК України встановлений обов`язок декларанта або уповноваженої ним особи на письмову вимогу митного органу протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч.1 ст.54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Отже, митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але такі повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені виключно розбіжностями в документах що подаються для підтвердження митної вартість товарів, чи наявності в них ознак підробки або якщо вони не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Як встановлено судом, рішення про коригування митної вартості товарів №UA110110/2020/300051/1 від 30.12.2020 року, прийняте Дніпровською митницею Держмитслужби, обґрунтовано тим, що подані декларантом документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів.

Додатково зазначено, що декларантом не надано запитуваних додаткових документів.

Відповідно до ч.2 ст.57 МКУ, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Разом з тим, згідно ч.2 ст.58 МКУ метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Відповідно до ч.2 ст.55 МКУ, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування;

5) інформацію про:

а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються:

у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом;

у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті;

б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Таким чином, відповідно до пунктів 2, 4 ч.2 ст.55 МКУ, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Згідно ч.3 ст.57 МКУ, кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

У спірному рішенні, митний орган зазначає про неможливість застосування методів визначення митної вартості товарів передбачених п.2 ч.1 ст.57 МКУ у зв`язку з відсутністю інформації щодо вартості ідентичних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, однак таке формальне обґрунтування із загальними висновками не дає підстав вважати таке рішення обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини 2 статті 55 МК України.

Аналогічну правову позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 06.03.2019 року у справі № 809/278/17, у постанові від 27.07.2018 року у справі № 809/1174/17, у постанові від 21.02.2018 року у справі №820/17417/14.

Як визначено у ч.3 ст.53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи відповідно до переліку, наведеному в даній нормі.

Судом встановлено, що декларант надав відповідачу всі необхідні документи із поданням митної декларації, які давали можливість визначити дійсну митну вартість товару за ціною договору.

Повідомленням митного органу витребувано у позивача додаткові документи, а саме: документи на підтвердження надання та оплати транспортно-експедиторських послуг.

Однак, обґрунтовуючи своє рішення митний орган вказує на інші підстави та документи, які не підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, а саме: поставка товару заявлена до митного оформлення на підставі експедиторського контракту від 02.11.2020 №02/11 пунктом 2.1.1 - передбачена Заявка на кожну партію товару - такі документи декларантом не надано. Декларантом не надано паспорта якості, СТ-1, акт експертизи ТПП, які передбачені пунктами 3.8 Контракту від 15.02.2020 № БКП. 11772. Крім того зазначено, що декларантом не надано заявку щодо доставки оцінюваної партії товару.

Тобто, характер запитуваних у позивача документів та висновків, вказаних у спірному рішення, значно різниться.

Суд встановив, що надані позивачем до митного оформлення документи не містять розбіжностей та не містять ознак підробки. Документи містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

Згідно з пунктом 2 частини шостої статті 54 МК України, на підставі якого відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Системний аналіз наведених правових норм свідчить, що основним методом визначення митної вартості товарів є перший метод (за ціною договору), але обов`язок доведення митної вартості товару лежить на декларанті. При цьому, митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Разом з тим, наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Такі сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У зв`язку з цим, саме на митний орган покладається обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у достовірності цих відомостей.

Правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об`єктивна можливість застосування першого методу не спростовані відповідачем. Неподання позивачем (декларантом) запитуваних (витребуваних) відповідачем додаткових документів з об`єктивних причин, зокрема з причин їх невизначеності та відсутності, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не може бути достатнім для висновку щодо наявності підстав для застосування відповідачем іншого методу визначення митної вартості, а також не може бути підставою для прийняття оскаржених рішень та здійснення коригування митної вартості.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість оскаржених позивачем рішення відповідача та картки відмови, та наявність підстав для їх скасування.

Дослідивши встановлені обставини справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим підстав для його скасування не існує.

Керуючись ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ч.1 ст.316, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дніпровської митниці - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 червня 2021 року у справі № 160/6647/21 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках та в строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя Н.П. Баранник

суддя Н.І. Малиш

суддя А.А. Щербак