Справа № 160/6300/22
Суддя: Врона Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2022-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 липня 2022 року Справа № 160/6300/22
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Врони О. В.
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг до Державного міжрайонного підприємства водопровідно-каналізаційного господарства "Дніпро-Західний Донбас" про стягнення суми пені,-
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що за порушення Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, здійснення заходів державного регулювання на відповідача було накладено штраф, який був сплачений ним з порушенням строку сплати .За кожен день прострочення сплати відповідач повинен сплатити пеню, яка на день звернення з позовом не сплачена підприємством.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.05.2022 року відкрито провадження у справі №160/6300/22, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Відповідно до ч.6 ст.12, ч.1, 2 ст. 257, ч.1 ст.260 Кодексу адміністративного судочинства України зазначена справа є справою незначної складності та розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження.
Згідно з ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
13.06.2022 від Державного міжрайонного підприємства водопровідно каналізаційного господарства «Дніпро-Західний Донбас» до суду надійшов відзив на позовну заяву.
За твердженням відповідача сплата штрафу була здійснена без порушення строків.
01.12.2021 позивачем була прийнята постанова №2426, якою за зверненням підприємства відстрочено сплату штрафу до 31.12.2021. 29.12.2021 штраф був сплачений, про що позивач був повідомлений листом від 05.01.2022.
Відповідач зазначає, що відстрочка виконання це відтермінування у часі належного строку виконання в цілому. Отже, сплата неустойки у вигляді пені це наслідок порушення зобов`язання та строків його виконання погодженого сторонами боржником, внаслідок обставин, які залежали від його волі.
Жодним нормативно-правовим актом взагалі не передбачено граничних строків розгляду НКРЕКП питання щодо відстрочення чи розстрочення сплати штрафу та включення НКРЕКП цих строків розгляду як періоду прострочення сплати штрафу та нарахування пені.
Позивачем подано відповідь на відзив, яка надійшла до суду 22.06.2022.
Посилаючись на норми ст. 22 Закону України "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг", позивач вказує, що оскільки постанова про накладення штрафу №1723 від 06.10.2021 була отримана відповідачем 13.10.2021, останній мав сплатити штраф до 12.11.2021 включно. Разом з цим, 12.11.2021 відповідач звернувся до НКРЕКП з листом про розстрочення сплати штрафу на 30-й день 30-денного терміну.
Разом з цим, Регулятор, керуючись Законом і Регламентом НКРЕКП приймає відповідне рішення про розстрочення сплати накладеного штрафу в найкоротший можливий термін.
У зв`язку з несвоєчасним зверненням відповідача постанова про відстрочення сплати штрафу була прийнята поза межами 30-денного строку, тому відповідно до норм законодавства за кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі 1,5 відсотка суми штрафу незалежно від прийняття рішення про відстрочення.
14.07.2022 від відповідача до суду надійшли заперечення, в яких сторона підтримує свою позицію і наполягає на відмові в задоволенні позовних вимог.
Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.
Визначено, що зазначена сума штрафу має бути сплачена до Державного бюджету України у 20-денний строк з дня одержання копії постанови.
Підприємство 12.11.2021 звернулось до НКРЕКП з листом №259А, в якому повідомило, що отримало вищевказану постанову 13.10.2021 та у зв`язку з неможливістю сплатити у повному обсязі суму штрафу у визначений строк просило відтермінувати сплату штрафу згідно постанови НКРЕКП №1723 від 06.10.2021 до кінця 2021 року.
01.12.2021 НКРЕКП прийнято постанову, якою відстрочено сплату штрафу, накладеного на Державне міжрайонне підприємство водопровідно каналізаційне господарство «Дніпро-Західний Донбас» до 31 грудня 2021 року (п. 1).
Сума пені підприємством не сплачена, що стало підставою для звернення НКРЕКП із позовом.
Вирішуючи спір по суті суд виходить з наступного.
В силу ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статус Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, її завдання, функції, повноваження та порядок їх здійснення визначає Закон України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» (Закон №1540)
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - Регулятор), є постійно діючим центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який утворюється Кабінетом Міністрів України.
Особливості спеціального статусу Регулятора обумовлюються його завданнями і повноваженнями та визначаються цим Законом, іншими актами законодавства і полягають, зокрема, в особливостях організації та порядку діяльності Регулятора, в особливому порядку призначення членів Регулятора та припинення ними повноважень, у спеціальних процесуальних засадах діяльності Регулятора та гарантії незалежності в прийнятті ним рішень у межах повноважень, визначених законом, встановленні умов оплати праці членів та працівників Регулятора.
Регулятор є колегіальним органом, що здійснює державне регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю суб`єктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг.
За п. 2 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» Регулятор здійснює державне регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю суб`єктів господарювання у сфері комунальних послуг: діяльності у сфері централізованого водопостачання та водовідведення в обсягах понад рівень, що встановлюється умовами та правилами провадження господарської діяльності (ліцензійними умовами).
Пунктом 4 ч.2 ст. 3 Закону № 1540-VIII встановлено, що Регулятор здійснює державне регулювання шляхом державного контролю та застосування заходів впливу.
Регулятор здійснює державний контроль за дотриманням суб`єктами господарювання, що проводять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, законодавства у відповідних сферах та ліцензійних умов шляхом проведення планових та позапланових виїзних, а також невиїзних перевірок відповідно до затверджених ним порядків контролю (ч. 1 ст. 19 Закону №1540-VIII).
Відповідно до положень ч. 5 ст. 19 Закону № 1540-VIII за результатами перевірки складається акт у двох примірниках, який підписується членами комісії з перевірки.
У разі виявлення порушень акт про результати перевірки вноситься на засідання Регулятора, за результатами якого Регулятор приймає рішення про застосування до суб`єкта господарювання, що проводить діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, санкції, передбаченої цим Законом.
Акт про результати перевірки разом із поясненнями та обґрунтуванням суб`єкта господарювання, діяльність якого перевірялася, підлягає оприлюдненню на офіційному веб-сайті Регулятора до розгляду акта на засіданні Регулятора.
Відповідно до ч. 2 ст. 22 Закону № 1540-VIII за порушення законодавства у сферах енергетики та комунальних послуг до суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у відповідній сфері, Регулятор може застосовувати санкції у вигляді: 1) застереження та/або попередження про необхідність усунення порушень; 2) накладення штрафу; 3) зупинення дії ліцензії; 4) анулювання ліцензії.
За порушення законодавства у сферах енергетики та комунальних послуг до посадових осіб суб`єктів господарювання, що проводять діяльність у відповідній сфері, Регулятор може застосовувати адміністративні стягнення.
Згідно із положеннями частин 3-5 ст. 22 Закону № 1540-VIII У разі виявлення порушень законодавства у сферах енергетики та комунальних послуг Регулятор у 30-денний строк з дня складення акта перевірки розглядає питання відповідальності суб`єкта господарювання, його посадових осіб на своєму засіданні та приймає рішення про застосування до суб`єкта господарювання санкцій та/або застосування адміністративного стягнення до посадової особи такого суб`єкта господарювання. При застосуванні санкцій Регулятор має дотримуватися принципів пропорційності порушення і покарання та ефективності санкцій, які мають стримуючий вплив.
Регулятор застосовує штрафні санкції до суб`єктів господарювання, що проводять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, у розмірах, встановлених цим Законом, законами України «Про ринок електричної енергії», «Про природні монополії», «Про питну воду та питне водопостачання», «Про ринок природного газу», «Про теплопостачання».
Адміністративні стягнення застосовуються до посадових осіб суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення (ч. 3, ч. 4 ст. 22 Закону № 1540-VIII).
Частинною 5 ст. 22 Закону № 1540-VIII передбачено, що суб`єкти господарювання, на яких накладено штраф, зобов`язані сплатити його у 30-денний строк з дня одержання копії рішення про накладення штрафу, крім випадків, встановлених частиною п`ятою статті 13 цього Закону.
За заявою суб`єкта господарювання, на якого накладено штраф, Регулятор своїм рішенням має право відстрочити або розстрочити сплату накладеного ним штрафу.
За кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі 1,5 відсотка суми штрафу. Розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням Регулятора.
Суми стягнутих штрафів та пені зараховуються до Державного бюджету України.
Протягом п`яти робочих днів з дня сплати штрафу суб`єкт господарювання зобов`язаний надіслати Регулятору документи, що підтверджують сплату штрафу.
У разі відмови від сплати штрафу та пені їх примусове стягнення здійснюється на підставі відповідного рішення суду за позовом Регулятора, крім випадків, встановлених частиною п`ятою статті 13 цього Закону.
Судом встановлено, що постанову позивача №1723 про сплату штрафу відповідач отримав 13.10.2021, отже за вимогами ст.22 Закону№ 1540-VIII штраф повинен був сплачений до 12.11.2021 включно.
Натомість в останній день сплати відповідач звернувся з проханням відстрочити сплату штрафу. Постанова про відстрочення сплати штрафу була прийнята 01.12.2021. Отже, період з 13.11.2021 по 01.12.2021 є періодом прострочення сплати штрафу, оскільки відстрочення відбулося з 01.12.2021.
Таким чином, на думку позивача, відповідач повинен був сплатити пеню за 19 днів відстрочки.
Суд не погоджується з твердженням позивача, оскільки чинним законодавством, що регулює дані правовідносини передбачено як обов"язок відповідача сплатити суму штрафу, так і його право на звернення із заявою про відстрочення сплати штрафу.
Відповідач звернувся із заявою про відстрочення сплати штрафу в межах строку, визначеного для її сплати. Позивачем заява відповідача була задоволена, отже нарахування пені за період розгляду заяви є протиправним.
У погоджений строк до 31.12.2021 штраф був сплачений відповідачем.
Згідно ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Стаття 77 КАС України вимагає від кожної сторони доведення тих обставин, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Враховуючи надані докази і проаналізувавши вищенаведені правові норми, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.
Керуючись ст.ст. 243-246, 250, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
У задоволенні позовної заяви Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг до Державного міжрайонного підприємства водопровідно каналізаційного господарства «Дніпро-Західний Донбас» про стягнення суми пені відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Врона