Справа № 300/3188/22
Суддя: Кафарський В.В.
Дата ухвалення: 2022-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про відмову у відкритті провадження
в частині заявлених позовних вимог
"12" серпня 2022 р. справа № 300/3188/22
м. Івано-Франківськ
Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Кафарський В. В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій, -
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області згідно якого просить суд:
- визнати протиправними дії відповідача щодо здійснення перерахунку та виплати пенсії та зобов`язати відновити виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.0.5.2022 у розмірі 28 977,78 грн, з урахуванням виплачених сум;
- визнати протиправними дії щодо здійснення перерахунку та виплати пенсії та зобов`язати здійснити виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_1 з 01.03.2017 по 31.03.2021 без обмеження граничним розміром на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19.02.2020 та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16.02.2021 у справі №300/57/20, з урахуванням виплачених сум.
Приписами пункту 6 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.
Як слідує зі змісту позовних вимог, предметом оскарження є, зокрема, визнання протиправними дії щодо здійснення перерахунку та виплати пенсії на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19.02.2020 у справі № 300/57/20, яке набрало законної сили 16.02.2021, з обмеженням граничним розміром та зобов`язання провести перерахунок пенсії за вислугу років на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19.02.2020 у справі № 300/57/20, яке набрало законної сили 16.02.2021, без обмеження граничним розміром.
Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, судом встановлено, що рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19.02.2020 у справі №300/57/20 задоволено частково позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо застосування обмеження граничним розміром при виплаті пенсії ОСОБА_1 з 01 березня 2017 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_1 з 01 березня 2017 року без обмеження граничним розміром, з урахуванням проведених виплат. В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.
Вищенаведена судове рішення набрало законної сили 16.02.2021.
Івано-Франківським окружним адміністративним судом 01.03.2021 видано виконавчі листи у справі №300/57/20.
При цьому позивач у позовній заяві безпосередньо зазначає, що передумовою виникнення даного позову є невиконання відповідачем рішення суду у справі №300/57/20.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Частинами 2 та 3 статті 14 КАС України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Аналогічні положення закріплені в статті 370 КАС України, згідно з якою судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Аналіз вказаних норм права дозволяє прийти до висновку, що набрання рішенням суду законної сили породжує відповідні правові наслідки, а саме: вирішується спір між сторонами, рішення суду стає загальнообов`язковим, є незмінним, остаточним та може бути виконано примусово.
В той же час, процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень в адміністративних справах, регламентовані розділом ІV КАС України.
Так, статтею 383 КАС України передбачена можливість визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень відповідачем на виконання рішення суду.
Відповідно до частини 1 статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
Вказані правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення.
Наявність у КАС України спеціальної норми, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову.
Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.
Однак, суд зазначає, що не можна зобов`язати суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення.
Зі змісту адміністративного позову вбачається, що фактичною підставою в частині позовних вимог для звернення до суду із даними вимогами, слугувала незгода позивача із діями відповідача під час виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19.02.2020 у справі №300/57/20.
Тобто, заявлені позовні вимоги в частині стосуються саме порядку виконання судового рішення, а тому позивач, у випадку незгоди із рішеннями, діями чи бездіяльністю відповідача, має встановлене законом право в порядку статті 383 КАС України подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
Суд зазначає, що даному випадку відсутні підстави стверджувати про виникнення між позивачем та відповідачем нового спору. Наразі має місце спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, але на стадії виконання судового рішення.
З огляду на вищенаведене, суд зазначає, що обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичного конфлікту та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним.
Аналогічна правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду від 17.04.2019 року у справі № 355/1648/15-а, від 21.11.2019 року у справі № 802/1933/18-а, від 17 квітня 2018 у справі № 819/1430/17, від 12 листопада 2018 р. у справі № 806/3099/17.
Відтак, вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.
Зазначена правова позиція відповідає висновкам Верховного Суду викладеним в постанові від 21.12.2020 у справі № 440/1810/19.
Суд зауважує на тому, що позивач вправі обирати на власний розсуд спосіб правового захисту, в той же час право на доступ до суду, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, не є абсолютним і може підлягати обмеженню; такі обмеження допускаються з огляду на те, що за своїм характером право доступу потребує регулювання з боку держави (рішення Європейського суду з прав людини від 12 липня 2001 року справа "Принц Ліхтенштейну Ганс-Адамс II проти Німеччини"), зокрема діюче законодавство, яке є доступним та передбачуваним, виключає можливість повторного розгляду тотожних позовних вимог.
Аналогічні висновки суду також узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 20.02.2019 по справі № 806/2143/15, від 03.04.2019 по справі №820/4261/18.
У відповідності до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження у адміністративній справі, якщо у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили: постанова суду; ухвала суду про закриття провадження в адміністративній справі.
Саме з цих міркувань і на цих підставах суд застосовує правові наслідки, передбачені пунктом 2 частини 1 статті 170 КАС України.
На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 170, 171, 243, 248, 256, 283 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -
Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області в частині позовних вимог щодо визнання протиправними дії щодо здійснення перерахунку та виплати пенсії на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19.02.2020 у справі №300/57/20, яке набрало законної сили 16.02.2021 та зобов`язання здійснити виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_1 з 01.03.2017 по 31.03.2021 без обмеження граничним розміром на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19.02.2020 у справі №300/57/20, яке набрало законної сили 16.02.2021.
Роз`яснити позивачу про можливість звернення до суду із заявою про визнання протиправними дії, вчинені суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду від 19.02.2022 у справі №300/57/20 в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України.
Повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.
Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Відповідно до статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складання в повному обсязі, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя /підпис/ Кафарський В.В.