Справа № 460/17630/22
Суддя: Т.О. Комшелюк
Дата ухвалення: 2022-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

12 серпня 2022 року м. Рівне №460/17630/22

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Комшелюк Т.О., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі - відповідач), в якому просить суд: 1) визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 17 травня 2022 року, яким відмовлено у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах; 2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати позивачу до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 період роботи з 22 серпня 1992 року по 03 вересня 1999 року телефоністом РВЕЗ "Костопільрайтелеком"; 3) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 з дати звернення. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що звернулася до територіального управління Пенсійного фонду України в Рівненській області з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Рішенням від 17 травня 2022 року позивачу відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи, підтвердженого в установленому законом порядку та не досягненням необхідного пенсійного віку. Позивач зазначає, що таке рішення територіального відділення Пенсійного фонду є протиправним, оскільки, зокрема, у незарахований відповідачем період з 22 серпня 1992 року по 03 вересня 1999 року вона працювала телефоністом РВЕЗ "Костопільрайтелеком", робота на вказаній посаді дає право на призначення пенсії пільгових умовах за Списком №2. За наведеного просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою суду від 07 червня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні).

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти задоволення позовних вимог. Зауважив, 11 травня 2022 року позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії на підставі ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Позивачу було відмовлено у задоволенні заяви з підстав відсутності необхідного пільгового стажу 10 років. Звернув увагу, що до пільгового періоду роботи позивача за Списком №2 зараховано лише 04 роки 04 місяці 19 днів. Також зазначено, що станом на дату звернення до відповідача з заявою позивач досягнув 54-річного віку, тоді як законодавством визначений вік для виходу на пенсію по Списку №2 55 років. Вказав, що спірне рішення про відмову у призначенні пенсії було прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області.

Ухвалою суду від 25 липня 2022 року залучено до участі в справі другого відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі Відповідач 2).

Відповідач 2 правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.

Дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд виходить з наступного.

Обставини справи, встановлені судом:

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

11 травня 2022 року позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області з заявою про призначення пенсії на підставі підпункту 2 пункту 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Після реєстрації заяви та сканування документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Заява позивача відповідно до принципу екстериторіальності розподілу єдиної черги завдань розглядалась Головним управлінням Пенсійного фонду України у Полтавській області.

Рішенням №51 від 17 травня 2022 року відмовлено у задоволенні заяви позивача про призначення пенсії. Зазначено, що до стажу роботи по Списку №2 зараховано період роботи з 01.04.1988 року по 21.08.1992 року, тобто 4 роки 4 місяці 21 день. Страховий стаж позивача становить 300 років 4 місяці 19днів. Не зараховано період роботи з 22.08.1192 року по 03.09.1999 року, оскільки згідно переліку робочих місць затвердженої атестації №215 від 18.12.1998 значаться проатестовані цехи №12,13, в довідці відсутня інформація в якому цеху працювала позивач. За наведеного, у позивача відсутній необхідний пільговий стаж для призначення пенсії на умовах пп. 2 п. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Також в рішенні зазначено, що позивач зазначено, що станом на дату подання заяви не досягла необхідного пенсійного віку.

Позивач вважає відмову відповідача протиправною та такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства, у зв`язку з чим звернувся до суду з зазначеним позовом.

Вирішуючи даний спір та надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними.

Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-IV).

Так, статтею 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Частиною першою статті 4 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058-IV) визначено, що законодавство про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, цього закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відміни від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.

Згідно з частиною 1 статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом, досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

За правилами п. 2 Прикінцевих положень Закону №1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

Пунктом 2 частини 2 ст. 114 Закону №1058-IV визначено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Суд звертає увагу, що підставами для відмови у призначені позивачу пенсії були відсутність необхідного пільгового стажу 10 років та недосягнення позивачем пенсійного віку, передбаченого вищезазначеною нормою 55 років.

Щодо не досягнення позивачем віку 55 років, суд зазначає наступне.

Як вбачається з наведеного вище, для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 необхідно досягнути 55 річного віку.

Позивач станом на дату звернення з заявою 11 травня 2022 року мала 54 роки.

Разом з тим, абзацом 2 пункту 2 частини 2 статті 114 Закону №1058 передбачено, що до досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку:

50 років - по 31 березня 1965 року включно;

50 років 6 місяців - з 1 квітня 1965 року по 30 вересня 1965 року;

51 рік - з 1 жовтня 1965 року по 31 березня 1966 року;

51 рік 6 місяців - з 1 квітня 1966 року по 30 вересня 1966 року;

52 роки - з 1 жовтня 1966 року по 31 березня 1967 року;

52 роки 6 місяців - з 1 квітня 1967 року по 30 вересня 1967 року;

53 роки - з 1 жовтня 1967 року по 31 березня 1968 року;

53 роки 6 місяців - з 1 квітня 1968 року по 30 вересня 1968 року;

54 роки - з 1 жовтня 1968 року по 31 березня 1969 року;

54 роки 6 місяців - з 1 квітня 1969 року по 30 вересня 1969 року;

55 років - з 1 жовтня 1969 року по 31 грудня 1970 року.

Позивач народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , а тому відповідно до вимог вищезазначеної норми досягла пенсійного віку, необхідного для звернення за призначенням пенсії за віком по Списку №2, тому доводи відповідача у зазначеній частині є необґрунтованими, а відмова у призначенні пенсії безпідставною.

Щодо відсутності у позивача необхідного пільгового стажу, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 62 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05 листопада 1991 року №1788-XII (далі Закон №1788-XII) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Аналогічні положення містить стаття 48 Кодексу законів про працю України.

Згідно записів трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 , дата заповнення 29 липня 1985 року, позивач:

Запис №3 від 01 квітня 1988 року прийнята телефоністом міжнародної телефонної станції третього класу (наказ №73 від 01.04.1988 року);

Запис №4 від 31 грудня 1994 року звільнена у зв`язку з реорганізацією по переводу в Костопільський РВЕЗ «Костопільрайтелеком» п.5 ст. 36 КзпП України (наказ №297 від 31.12.1994 року);

Запис №5 від 01 січня 1995 року прийнята на роботу телефоністом третього класу по переводу з Костопільського РВЗ (наказ №1-К від 02.01.1995 року);

Запис №6 від 01 листопада 1996 року переведена телефоністкою довідкової служби другого класу (наказ №54 від 28.10.1996 року);

Запис б/н РВЕЗ «Костопільрайтелеком» 01.07.1998 року реорганізовано в Центр електрозвязку №4 Рівненської дирекції УДПЕЗ «Укртелеком» (наказ від 15.06.1998 року);

Запис №7 від 01 липня 1998 року телефоніст довідкової служби міської телефонної мережі другого класу дільниці з продажу послуг (наказ від 01.07.1998 року);

Запис №8 без дати телефоністом довідкової служби міської телефонної мережі підтверджено право на пільгову пенсію (наказ № 215 від 18.12.1998 року);

Запис №9 від 03 вересня 1999 року звільнена за скороченням чисельності, п. 1 ст. 40 КзпП України (наказ №61 від 03.09.1999 року).

Відповідно до п.1 Порядку застосування Списків №1 та №2 виробництв, робіт і професій, посад та показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пільгове пенсійне забезпечення, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.12.2005р. за №1451/11731 (далі Порядок застосування Списків №383), пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників (далі - Список №1) та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників (далі - Список №2), затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, які мали право на пенсію за віком на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків №383 передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи, а зокрема, в період роботи позивача в спірний період, з 22.08.1992 по 03.09.1999 був чинний Список виробництв, робіт, професій, посад і показників, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162.

При цьому, посада, яку займала позивача в спірний період «телефоніста міжміського телефонного зв`язку» передбачена Списком №2 розділом ХХІХ, позицією 093, «телефоніста довідкової служби» - розділом ХХІХ, позицією 096.

Пунктом 10 Порядку застосування Списків №383 передбачено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637).

Відповідно до пунктів 1 та 2 Порядку №637 за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Пунктом 3 Порядку №637 визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Так, у трудовій книжці позивача чітко відображено роботу у спірний період на посаді, яка міститься у Списку №2 телефоністом, телефоністом довідкової служби.

Пунктом 20 Порядку №637 визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Довідкою про підтвердження трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 30.12.2021 року №329, виданою АТ «Укртелеком», підтверджується, що позивач дійсно працював повний робочий день в Костопільському районному вузлі зв`язку, в подальшому перейменованого в Костопільський районний вузол електрозв`язку «Костопільрайтелеком» і за період роботи з 01.04.1988р. (наказ №73 від 01.04.1988р.) по 31.12.1994 р. (наказ №297 від 31.12.1994р.) та з 01.01.1995 р. (наказ №1-К від 02.01.1995р.) по 31.10.1996 р. (наказ №54 від 28.10.1996 року). Постійно працювала з мікротелефонною гарнітурою (пристроєм) на міжміських, замовних, довідкових комутаторах і на переговорних пунктах з цілодобовою дією на протязі повного робочого дня (з 36-годинним робочим тижнем), інших робіт не виконувала

Постійно працювала з мікротелефонною гарнітурою (пристроєм) на міжміських, замовних, довідкових комутаторах і на переговорних пунктах з цілодобовою дією на протязі повного робочого дня (з 36-годинним робочим тижнем), інших робіт не виконувала на посаді телефоніста міжміського телефонного зв`язку, що передбачено Списком №2 розділом XXIX, позицією 093, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року №162. З 01.11.1996 року позивач переведена телефоністом довідкової служби міської телефонної мережі Костопільського районного вузла електрозв`язку «Костопільрайтелеком» в подальшому перейменований в Центр електрозв`язку №4 (м.Костопіль) (наказ No54 від 28.10.1996р.) працювала на займаній посаді по 03.09.1999р. (наказ №61 від 03.09.1999р.). Постійно працювала з мікротелефонною гарнітурою (пристроєм) на міжміських, замовних, довідкових комутаторах і на переговорних пунктах з цілодобовою дією на протязі повного робочого дня (з 36-годинним робочим тижнем), інших робіт не виконувала, що передбачено Списком №2 розділом XXIX, позицією 096 затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року №162.

По результатах атестації робочих місць за умовами праці наказом Костопільського райвузла зв`язку від 03.03.1994р. №89, підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №2 за професією «телефоніст».

Наказом Центру електрозв`язку №4 (м.Костопіль) Рівненської дирекції УДПЕЗ «Укртелеком» «Про результати атестації робочих місць за умовами праці для визначення права працівників на пільгове пенсійне забезпечення, інші пільги та компенсації передбачені чинним законодавством по Костопільському Центру електрозв`язку№4» від 18.12.1998 р. №215 підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за професією «телефоніст довідкової служби».

Застосування списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах регулюється Порядком, затвердженим наказом Міністерства праці та соціальної політики України №383 від 18.11.2005 (далі - Порядок).

Згідно з цим Порядком під час визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються списки, що були чинними на період роботи особи. При цьому, до пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року (п. 3 Порядку).

Слід зазначити, що атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком №442 та розробленими на виконання постанови №442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України №41 від 01.09.1992.

Згідно із зазначеними нормативними актами основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно з п.1 Порядку та Положення про Державну експертизу умов праці, затвердженим постановою Ради Міністрів УРСР № 357 від 01.12.1990, державний контроль за якістю проведення атестації робочих місць за умовами праці та віднесення їх до категорії з шкідливим і важкими умовами праці, правильністю застосування списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах покладався на органи Державної експертизи умов праці.

Пунктом 4 Порядку проведення атестації та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій встановлено, що періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років.

Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Результати атестації використовуються при встановленні пенсій за віком на пільгових умовах, пільг і компенсацій за рахунок підприємств та організацій, обґрунтуванні пропозицій про внесення змін і доповнень до списків № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, а також для розробки заходів щодо поліпшення умов праці та оздоровлення працюючих.

У пункті 4.2 зазначеного Порядку застосування списків йдеться про те, що результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умов і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Посада позивача атестована у встановленому законом порядку, факт належності займаної посади до Списку №2 підтверджено наказами про атестацію та уточнюючою довідкою.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що відповідачем протиправно не зараховано період роботи позивача з 22 серпня 1992 року по 03 вересня 1999 року до пільгового стажу.

За наведеного, позовні вимоги в частині зарахування спірного періоду роботи позивача з 22.08.1992 року по 03.09.1999 року до пільгового стажу підлягають до задоволення.

Оскільки доводи відповідача 2, якими він обґрунтовував прийняття спірного рішення про відмову у призначенні позивачу пенсії спростовані доводами позивача та доданими до матеріалів справи доказами, то наявні підстави для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування спірного рішення від 17 травня 2022 року №51.

Пенсія, з урахуванням вимог ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», має бути призначена позивачу з 11 травня 2022 року.

Частиною першою статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини першої статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень в ході розгляду справи не довів правомірність своєї поведінки в спірних правовідносинах.

Натомість, доводи та аргументи позивача, якими він обґрунтовував позовні вимоги, знайшли своє підтвердження за наслідками розгляду справи по суті, а тому позовну заяву належить задовольнити повністю.

За правилами частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на вказане, сума судового збору в розмірі 992,40грн, сплачена відповідно до квитанції від 01 червня 2022 року №0.0..1, оригінал якої знаходиться в матеріалах справи, підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 17 травня 2022 року, яким відмовлено у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах та зарахуванні до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 період роботи з 22 серпня 1992 року по 03 вересня 1999 року телефоністом РВЕЗ "Костопільрайтелеком".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 період роботи з 22 серпня 1992 року по 03 вересня 1999 року телефоністом РВЕЗ "Костопільрайтелеком".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 з 11 травня 2022 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 992,40грн (дев`ятсот дев`яносто дві гривні 40 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 12 серпня 2022 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності 66, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ЄДРПОУ/РНОКПП 13967927) Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Короленка, 7, м. Рівне, 33028, ЄДРПОУ/РНОКПП 21084076)

Суддя Т.О. Комшелюк