Справа № 521/13334/21
Суддя: Мирончук Н. В.
Дата ухвалення: 2022-05-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/521/51/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2022 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді - Мирончук Н.В.,

секретаря судового засідання - Манюк Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративної справи за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора з паркування департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради Ткачук Олександра Олександровича, Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до інспектора з паркування департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради Ткачук Олександра Олександровича, Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

В обґрунтування позовних вимог, позивач вказав, що 01.07.2021 року приблизно о 14:00 його син, керуючи належним позивачу КТЗ, здійснив вимушену зупинку керованого ним КТЗ, марки Volkswagen Tiguan, р. н. НОМЕР_1 , із застосуванням аварійної сигналізації відповідно до п. 9.9. а) ПДР України, що підтверджується відеозаписом з місця події та показами свідків.

Позивач вказує, що у зв`язку з недобросовісним виконанням своїх службових обов`язків, недобросовісними маніпуляціями з фото-фіксацією (її спотворенням) та відсутністю відеозапису адміністративного правопорушення, інспектором з паркування Ткачуком Олександром Олександровичем 01.07.2021 року о 14:07 годині безпідставно була складена постанова по справі про адміністративне правопорушення Серія ОДП 2573238, якою притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п. 33 3.34 ПДР позивача, як власника КТЗ.

Як вказав позивач, дії інспектора з паркування Ткачука О.О. грубо порушують норми процесуального права, чинне законодавство України та права позивача, у зв`язку з тим, що зазначена постанова ОСОБА_2 була складена безпідставно, а в діях його сина відсутній склад вказаного адміністративного правопорушення.

Позивач стверджує, що він є людиною похилого віку, інвалідом II групи та учасником бойових дій, а зазначеними діями йому була заподіяна моральна шкода, яку позивач оцінив у розмірі 1000,00 грн., оскільки він вимушений був терміново змінювати свої плани, витрачати свій час на доказування того, що він не порушував ПДР. Тривалий час з цієї причини позивач знаходився у пригніченому стані та поганому самопочутті.

Враховуючи викладене, позивач просив суд:

«Скасувати постанову серії ОДП № 2573238 у справі про адміністративне правопорушення, винесену 01.07.2021 року інспектором з паркування департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради Ткачуком Олександром Олександровичем, про накладення адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 .

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

Стягнути з бюджетних асигнувань Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради, на користь ОСОБА_1 , моральну шкоду у розмірі 1000 (одну тисячу) гривень.

Стягнути з бюджетних асигнувань Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради, на користь ОСОБА_1 , судові витрати.»

У відкрите судове засідання 04.05.2022 року позивач не з`явився, в матеріалах справи міститься заява його представника про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити (а. с. 82).

Відповідач, інспектор з паркування департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради Ткачук О.О. у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином (а. с. 59, 71).

Представник відповідача - Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради, про дату судового засідання повідомлений належним чином (а. с. 88).

До канцелярії суду представником Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради було надано відзив на позов (а. с. 42 - 47), в якому той заперечував проти задоволення позову з огляду на наступні обставини.

Так, представник відповідача вказав, що 01.07.2021 року інспектором з паркування відділу контролю за безпекою дорожнього руху та паркуванням управління розвитку транспортної інфраструктури Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради Ткачук О.О. було виявлено порушення водієм транспортного засобу Volkswagen Tiguan, д/н НОМЕР_1 , вимог дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено» п. 33.3 Правил дорожнього руху, а саме: здійснено заборонену зупинку за адресою м. Одеса, проспект Небесної сотні, 2А. За результатами виявленого адміністративного правопорушення інспектором з паркування винесено постанову про адміністративне правопорушення ОДП 2573238 за ч. 1 ст. 122 КУпАП зі стягненням у вигляді штрафу розміром 340,00 грн.

Представник Департаменту вказав, що інспектор діяв в межах ч. 1 ст. 279-1 КУпАП, згідно якої, у разі якщо порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), інспектор з паркування за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, та ним було встановлено, що автомобіль Volkswagen Tiguan, д/н НОМЕР_1 , зареєстрований на ОСОБА_1 .

Представник стверджує, що син позивача, у разі якщо він перебував за кермом автомобіля під час вчинення адміністративного правопорушення, повинен був протягом 20 календарних днів звернутися особисто до Департаменту із заявою про визнання зазначеного факту та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності. В такому випадку позивач ОСОБА_1 був би звільнений від адміністративної відповідальності.

Однак, як вказав представник відповідача, такої заяви від сина ОСОБА_1 не надходило.

Крім того, представник відповідача вказує, що посилання позивача на обставину вимушеної зупинки не підтверджено жодними доказами, а надане позивачем відео не підтверджує наявність передбачених ПДР України підстав для вимушеної зупинки та лише констатує факт увімкнення аварійної світлової сигналізації і підтверджує те, що інспектором з паркування виконані вимоги ст. 279-1 КУпАП - розміщено на лобовому склі транспортного засобу копію постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Представник вказав, що інспектором були дотримані вимоги законодавства щодо складення постанови, фіксування правопорушення, оскільки здійснив не менше двох зображень транспортного засобу, отриманих з різних або протилежних ракурсів, які розміщенні в мережі Інтернет Одеської міської ради в розділі: «громадянам», «перевірка порушень правил зупинки та стоянки» за посиланням «https://carparking.omr.gov.ua/protocol/».

Враховуючи викладене, представник стверджує, що дії інспектора з паркування (посадової особи Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху) щодо складання постанови про адміністративне правопорушення є правомірними, що, також, в свою чергу виключає наявність підстав для відшкодування моральної шкоди, заявленої позивачем, а тому просив суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправних зволікань) судового захисту.

В поняття «розумний строк» розгляду справи, Європейський суд з прав людини включає: складність справи; поведінку заявника; поведінку органів державної влади; важливість справи для заявника.

Європейський суд з прав людини в п. 41 рішення, від 03.04.2008р., у справі «Пономарьов проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження та добросовісно виконувати процесуальні обов`язки (див., mutatismutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти України», заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26.04.2007 та «Трух проти України», заява N 50966/99 від 14.10.2003).

За вказаних обставин, з метою дотримання розумних строків розгляду справи, з огляду на наявність доказів належного сповіщення про дату судового засідання, а також подачу стороною відповідача відзиву на позов, вважаю можливим розгляд справи здійснювати за відсутності представника відповідача на основі наявних доказів.

Дослідивши матеріали справи, які були надані сторонами до суду, суд дійшов до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 01.07.2021 року інспектором з паркування відділу контролю за безпекою дорожнього руху та паркуванням управління розвитку транспортної інфраструктури Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради Ткачук О.О. було виявлено порушення водієм транспортного засобу Volkswagen Tiguan, д/н НОМЕР_1 , вимог дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено» п. 33.3 Правил дорожнього руху, а саме: здійснено заборонену зупинку за адресою м. Одеса, проспект Небесної сотні, 2А. За результатами виявленого адміністративного правопорушення інспектором з паркування винесено постанову про адміністративне правопорушення ОДП 2573238 за ч. 1 ст. 122 КУпАП зі стягненням у вигляді штрафу розміром 340,00 грн. (а. с. 7).

Згідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

У відповідності до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Пункт 1 статті 247 КУпАП визначає обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності наявність події і складу адміністративного правопорушення, а наявність такої події доводиться шляхом надання доказів.

На підставі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 3 статті 283 КУпАП визначено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Положеннями ч. 2 ст. 291 КУпАП визначено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення.

За змістом ч. 1ст.122 КУпАП порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Як вбачається з матеріалів справи, інспектор з паркування Ткачук О.О. зафіксував порушення правил зупинки транспортного засобу в режимі фотозйомки, розглянув справу про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих в режимі фотозйомки в порядку ст. 279-1 КУпАП.

Згідно ч. 1 ст. 279-1 КУпАП, у разі якщо порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), інспектор з паркування за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу.

У відповідності до норм вказаної ч. 1 ст. 279-1 КУпАП, інспектором з паркування було встановлено, що автомобіль Volkswagen Tiguan, д/н НОМЕР_1 , зареєстрований на ОСОБА_1 .

При вивченні долучених до відзиву представником відповідача фотокопії зупиненого/припаркованого транспортного засобу Volkswagen Tiguan, д/н НОМЕР_1 , вбачається, що вказаний автомобіль знаходиться біля узбіччя дороги з порушенням правил зупинки/паркування, з огляду на наявність перед автомобілем дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено» п. 33.3 Правил дорожнього руху та допоміжної таблички п. 7.2.4, що інформує про перебування вказаного транспортного засобу у зоні дії знаків 3.34 (а. с. 48 - 49).

В результаті чого, було винесено постанову, серії ОДП 2573238 за ч. 1 ст. 122 КУпАП, від 01.07.2021 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 340,00 грн..

Також, наведена інформація розміщена на веб-сторінці, режим доступу: https://carparking.omr.gov.ua/protocol/, яку судом було оглянуто та встановлено, що транспортний засіб, який належить позивачеві, дійсно було зупинено/припарковано в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено» п. 33.3 Правил дорожнього руху.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що знак 3.34 «Зупинка заборонена» є безумовним та забороняє зупинку і стоянку незалежно від того чи чинитиме транспортний засіб перешкоди в русі чи ні. Відступати від вимог цього знаку дозволено лише у випадках, визначених ПДР України, наприклад, таксі, що здійснює посадку, або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу) чи маршрутним транспортним засобам, що рухаються за встановленими маршрутами. До жодної із цих категорій транспортний засіб позивача не належить.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що інспектором з паркування департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради Ткачуком Олександром Олександровичем при розгляді справи про адміністративне правопорушення та винесенні постанови по справі про адміністративне правопорушення ОДП 2573238 було дотримано усіх вимог, передбачених нормами КУпАП.

Стосовно посилань позивача на те, що водій транспортного засобу, марки Volkswagen Tiguan, р. н. НОМЕР_1 , здійснив вимушену зупинку, суд зазначає наступне.

В силу вимог встановлених ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам. При цьому водій має право відступати від вимог Закону та відповідно до правил дорожнього руху лише в умовах дії непереборної сили або коли іншими засобами неможливо запобігти власній загибелі чи каліцтву громадян (ст. 16 Закону).

Дорожнім знаком 3.34 «Зупинку заборонено» забороняються зупинка і стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

Пункт 1.10 Правил дорожнього руху України вимушена зупинка - припинення руху транспортного засобу через його технічну несправність чи небезпеку, яка спричинена вантажем, який перевозиться станом учасника дорожнього руху, появою перешкоди для руху.

Відповідно до п. 15.14 Правил дорожнього руху України, у разі вимушеної зупинки в місці, де зупинку заборонено, водій повинен вжити всіх заходів, щоб прибрати транспортний засіб, а за неможливості це зробити - діяти згідно з вимогами пунктів 9.9, 9.10, 9.11 цих Правил.

Підпунктом «а» пункту 9.9. Правил дорожнього руху України, визначено, що аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена: у разі вимушеної зупинки на дорозі.

Підпункт «а» пункту 9.10. Правил зазначено, що разом з увімкненням аварійної світлової сигналізації слід установити знак аварійної зупинки або миготливий червоний ліхтар на відстані, що забезпечує безпеку дорожнього руху, але не ближче 20 м до транспортного засобу в населених пунктах і 40 м поза ними, у разі: вимушеної зупинки в місцях з обмеженою оглядовістю дороги хоча б в одному напрямку менше 100 м.

Таким чином, невід`ємними ознаками вимушеної зупинки, здійсненої у відповідності до п. 9.9. та п. 9.10.Правил дорожнього руху, є увімкнення аварійної сигналізації та установлення знаку аварійної зупинки (у випадку зупинки в місцях з обмеженою оглядовістю дороги хоча б в одному напрямку менше 100 м).

Згідно до долученого позивачем відеозапису, вбачається факт ввімкненого сигналу автомобіля про аварійну зупинку, передбаченого п. 9.9. а) ПДР України, але суд не може прийняти зазначене як належний, допустимий та достатній доказ на спростування вини позивача, оскільки, особа, яка перебувала за кермом т/з та зупинила/припаркувала його в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», мала можливість ввімкнути такий сигнал, вже після винесення інспектором з паркування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Крім того, доказів вимушеної зупинки транспортного засобу, який належить позивачеві, а саме: припинення руху транспортного засобу через його технічний стан, або небезпеку, спричинену вантажем, який перевозиться; станом водія (пасажира) чи перешкодою на дорозі, до суду позивачем не було надано за час розгляду справи судом.

Також, матеріали справи не містять ні прізвищ свідків, ні їх даних про місце мешкання, ні показань свідків, про які було заявлено позивачем в описовій частині позову (а.с.1 звор.бік), не було до суду подано і клопотання про виклик і допит тих свідків в судовому засіданні.

Отже, факт вимушеної зупинки, в порушення вимог ч. 1 ст. 77 КАС України, позивачем не доведено.

Також позивач не вжив заходів передбачених п. 15.14 та (або) п. 9.9-9.11 ПДР, а тому у суду відсутні підстави вважати таку зупинку вимушеною.

Окрім того, суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що позивач порушив Правила дорожнього руху, діючи в умовах крайньої необхідності, оскільки відсутня небезпека, яка б становила загрозу державному або громадському порядку, а також власності, правам і свободам громадян.

Також, судом не встановлено обставин непереборної сили.

Щодо заяви позивача про те, що 01.07.2021 року, не він, а його син був за кермом належного позивачу КТЗ та здійснив зупинку керованого ним КТЗ, марки Volkswagen Tiguan, р. н. НОМЕР_1 , суд зазначає наступне.

Законодавцем частиною першою ст. 14-2 КУпАП, встановлено, що адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі (за допомогою технічних засобів - приладів контролю за дотриманням правил дорожнього руху з функціями фото-, відеофіксації, які функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів з функціями запису, зберігання, відтворення і передачі фото-, відеоінформації), несе відповідальна особа - фізична особа, за якою зареєстровано транспортний засіб.

Позивач не заперечує, що транспортний засіб, марки Volkswagen Tiguan, р. н. НОМЕР_1 , зареєстровано саме за ним, а не за іншою особою.

Законодавцем у тій же ст. 14-2 КУпАП, встановлено, що, в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, то адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, несе - належний користувач транспортного засобу.

Проте, доказів того, що до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про сина позивача, як належного користувача транспортного засобу, марки Volkswagen Tiguan, р. н. НОМЕР_1 , до суду, за час розгляду справи, надано не було.

Отже, стосовно заяви позивача щодо притягнення до адміністративної відповідальності - його, ОСОБА_1 , а не його сина, то, з урахуванням викладеного та діючої норми законодавства, суд погоджується з позицією відповідача про те, що інспектор діяв в межах норми ч. 1 ст. 279-1 КУпАП, згідно якої, зокрема, у разі якщо порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), інспектор з паркування за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, та ним було встановлено, що автомобіль Volkswagen Tiguan, д/н НОМЕР_1 , зареєстрований на ОСОБА_1 .

Будь-яких доказів на підтвердження заявленої позиції позивача, матеріали справи не містять.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України.

Статтею 6 Конвенції встановлено, що справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у світлі обставин кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов`язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди мають дослідити основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю - змагальні документи, що стосуються прав та свобод, гарантованих Конвенцією.

Встановлені обставини в їх сукупності об`єктивно і в повній мірі підтверджують факт вчинення ОСОБА_1 порушення п. 3.34 розділу 33 Правил дорожнього руху щодо не виконання вимог дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено».

Досліджені судом докази узгоджуються між собою та виключають сумнів щодо їх достовірності та допустимості, в сукупності підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП.

Підстави позову, на які посилалась позивач, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи. Факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, не спростовано.

Всі інші доводи та аргументи позивача та сторони захисту є безпідставними та відхиляються судом, оскільки не спростовують правомірність дій посадової особи щодо винесення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Враховуючи викладені обставини, з огляду на надані позивачем та відповідачем до суду докази, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, та накладено стягнення у межах санкції статті, у зв`язку з чим у задоволенні позову необхідно відмовити.

Стосовно вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди, то у її задоволенні необхідно відмовити, з огляду на висновок суду про правомірність винесеної постанови ОДП 2573238.

Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 139 КАС України, у разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Позивач звільнений від сплати судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5, 6-11, 77, 143, 243-246, 250, 286, 293, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора з паркування департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради Ткачук Олександра Олександровича, Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, закриття провадження у справі, стягнення моральної шкоди, стягнення судових витрат, відмовити в повному обсязі.

Судові витрати у справі віднести за рахунок держави.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 255 КАС України та може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 286, 295, 297 КАС України.

Суддя: Н.В. Мирончук