Справа № 160/8069/22
Суддя: Калугіна Наталія Євгенівна
Дата ухвалення: 2022-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 серпня 2022 року Справа № 160/8069/22
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Калугіної Н.Є., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Департаменту з гуманітарних питань Кам`янської міської ради до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування припису, -
Позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:
-визнати незаконним та скасувати припис Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області від 21 лютого 2022 року №22/4.4-1021-12 про усунення виявлених порушень законодавства про працю;
-витрати, пов`язані з розглядом справи, віднести на відповідача.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що припис Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області від 21 лютого 2022 року №22/4.4-1021-12 про усунення виявлених порушень законодавства про працю прийнято відповідачем без урахування усіх обставин, відтак останній підлягає скасуванню у судовому порядку.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.06.2022 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за правилами ст. 257 КАС України.
Роз`яснено відповідачу про необхідність подати до суду відзив на позов, а також всі письмові та електронні докази - у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання зазначеної ухвали, дотримуючись, вимог ст. 162 КАС України.
Головним управління Держпраці у Дніпропетровській області 08.07.2022 надано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що у спірних правовідносинах діяв в межах наданих повноважень, відтак підстави для задоволення позову відсутні. Також зазначив, що наказом заступника директора Департаменту з гуманітарних питань Кам`янської міської ради від 09.12.2021 №834-к/тр методисту з дошкільного виховання ОСОБА_1 надано додаткову відпустку на період складання сесії з 13 грудня 2021 року по 26 грудня 2021 року. Наказом Департаменту з гуманітарних питань Кам`янської міської ради від 10.12.2021 №1202-к/тр «Про повідомлення ОСОБА_1 щодо зміни істотних умов праці» зобов`язано відділ правового забезпечення та кадрової роботи підготувати та направити методисту з дошкільного виховання Департаменту з гуманітарних питань Долині Л.М. до 13 грудня 2021 року письмове повідомленні про зміну істотних умов праці, а саме скорочення тривалості щорічної основної відпустки з 42 до 24 календарних днів. Одночасно у письмовому повідомленні про зміну істотних умов праці від 13.12.2021 зазначено, якщо до 13.02.2022 ОСОБА_1 не надасть згоду на продовження роботи в нових змінених умовах, трудовий договір буде припинено 14.02.2022 за п. 6 ст. 36 КЗпП України. Згідно табелю обліку використання робочого часу за грудень 2021 року методист ОСОБА_1 13.12.2021 року під час повідомлення про зміну істотних умов праці була відсутня на роботі та знаходилась у відпустці у зв`язку з навчанням. У повідомленні про зміну істотних умов праці від 13.12.2021 не зазначено письмове ознайомлення ОСОБА_1 про скорочення тривалості щорічної відпустки. Також, постановою Кабінету міністрів України від 14.04.1997 № 346 визначено тривалість щорічної основної відпустки керівних працівників закладів та установ освіти, навчальних частин інших установ і закладів, педагогічних, науково-педагогічних та наукових працівників. Розділом V «Навчально-методичні кабінети» додатку до Порядку педагогічним працівникам навчально-методичних кабінетів було встановлено щорічну відпустку тривалістю - 42 календарні дні. Після припинення діяльності методичних кабінетів до розділу 5 Постанови Кабінету міністрів України від 14.04.1997 №346 внесено зміни, згідно з якими педагогічні працівники навчально-методичних кабінетів втратили право на подовжену тривалість щорічної основної відпустки. У Департаменті з гуманітарних питань Кам`янської міської ради діє Колективний договір між роботодавцем і трудовим колективом на 2018-2022 роки. Додаткові соціальні гарантії можуть бути передбачені у Колективному договорі за погодженням між адміністрацією та профспілковою організацією працівників. Пунктом 4.15 Колективного договору Департаменту з гуманітарних питань Кам`янської міської ради визначено, що щорічна основна відпустка надається тривалістю: методистам методичного кабінету при департаменті - 42 календарні дні. Згідно поданих письмових пояснень директора Департаменту з гуманітарних питань Кам`янської міської ради з 14.02.2022 тривалість щорічної відпустки методиста дошкільного виховання становить 24 календарних дні. Враховуючи факт не ознайомлення ОСОБА_1 з повідомленням про скорочення тривалості щорічної відпустки та гарантії, які визначені у Колективному договорі, а саме тривалість відпустки методиста з дошкільного виховання 42 календарних дні, підстави для скорочення тривалості щорічної відпустки відсутні.
Згідно з ч. 1 ст. 258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи, суд встановив наступне.
На адресу Державної служби України з питань праці Долиною Л. М. надано звернення про порушення її трудових прав.
Листом від вхід. №Д-131-ДС від 28.01.2022 вказане звернення направлене для розгляду та відповідного реагування в межах повноважень до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області.
Наказом від 11.02.2022 №240-П Головного управління призначено проведення позапланового заходу зі здійснення державного нагляду (контролю) на підставі за погодженням Державної служби України з питань праці №556/1/4.5-ЗВ-22 від 28.01.2022.
На підставі наказу складено направлення на проведення позапланового заходу зі здійснення державного нагляду (контролю) від 11.02.2022 №119-Н.
У період з 14.02.2022 по 21.02.2022 проведено позаплановий захід державного нагляду (контролю) у формі перевірки у Департаменті з гуманітарних питань Кам`янської міської ради з питань зміни істотних умов праці та скорочення тривалості щорічної відпустки.
Вимогою від 14.02.2022 №115/4.4-11 зобов`язано керівника Департаменту з гуманітарних питань Кам`янської міської ради у термін до 16.02.2022 надати для проведення заходу державного контролю документи, перелік яких визначено у вказаній вимозі.
За результатами наданих позивачем документів та наданих Департаментом документів складено акт №22/4.4-1021 від 21.02.2022.
В ході проведення заходу контролю встановлено порушення вимог частини третьої статті 32 та статті 74 Кодексу законів про працю України, а саме:
- вимогами частини третьої статті 32 КЗпП України визначено, що про зміну істотних умов праці (систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад тощо) працівники повинні бути повідомлені не пізніше ніж за 2 місяці. Під час перевірки встановлено, що наказом заступника директора департаменту від 09.12.2021 №834-к/тр методисту з дошкільного виховання ОСОБА_1 надано додаткову відпустку на період складання сесії з 13 грудня 2021 року по 26 грудня 2021 року. Відповідно до наказу від 10.12.2021 №1202-к/тр методиста з дошкільного виховання Департаменту з гуманітарних питань Долину Ларису Миколаївну 13 грудня 2021 року повідомлено про зміну істотних умов праці, а саме скорочення тривалості щорічної основної відпустки з 42 до 24 календарних днів. Одночасно зазначено, що якщо до 13.02.2022 ОСОБА_1 не надасть згоду на продовження роботи на нових змінених умовах, трудовий договір буде припинено 14.02.2022 за п. 6 ст. 36 КЗпП України. Згідно табелю обліку використання робочого часу за грудень 2021 року методист ОСОБА_1 13.12.2021 року під час повідомлення про зміну істотних умов праці була відсутня на роботі та знаходилась у відпустці у зв`язку з навчанням. У повідомленні зміну істотних умов праці від 13.12.2021 не зазначено письмове ознайомлення ОСОБА_1 про скорочення тривалості щорічної відпустки, чим порушено вимоги ч. 3 ст. 32 КЗпП України;
- статтею 74 КЗпП України визначено, що громадянам які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами та організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи, надаються щорічні (основна та додаткові) відпустки зі збереженням на їх період місяця роботи (посади) і заробітної плати. Постановою Кабінету міністрів України від 14.04.1997 № 346 визначено тривалість щорічної основної відпустки керівних працівників закладів та установ освіти, навчальних частин інших установ і закладів, педагогічних, науково-педагогічних та наукових працівників. Розділом V «Навчально-методичні кабінети» додатку до Порядку педагогічним працівникам навчально-методичних кабінетів було встановлено щорічну відпустку тривалістю - 42 календарні дні. Після припинення діяльності методичних кабінетів до розділу 5 Постанови Кабінету міністрів України від 14.04.1997 №346 внесено зміни, згідно з якими педагогічні працівники навчально-методичних кабінетів втратили право на подовжену тривалість щорічної основної відпустки. У Департаменті з гуманітарних питань Кам`янської міської ради діє Колективний договір між роботодавцем і трудовим колективом на 2018-2022 роки. Додаткові соціальні гарантії можуть бути передбачені у Колективному договорі за погодженням між адміністрацією та профспілковою організацією працівників. Пунктом 4.15 Колективного договору Департаменту з гуманітарних питань Кам`янської міської ради визначено, що щорічна основна відпустка надається тривалістю: методистам методичного кабінету при департаменті - 42 календарні дні. Згідно поданих письмових пояснень директора Департаменту з гуманітарних питань Кам`янської міської ради з 14.02.2022 тривалість щорічної відпустки методиста дошкільного виховання становить 24 календарних дні. Враховуючи факт не ознайомлення ОСОБА_1 з повідомленням про скорочення тривалості щорічної відпустки та гарантії, які визначені у Колективному договорі, а саме тривалість відпустки методиста з дошкільного виховання 42 календарних дні, підстави для скорочення тривалості щорічної відпустки відсутні.
Позивачем отримано примірник акту 21.02.2022, про що свідчить підпис директора позивача.
Згідно змісту розділу «Пояснення, зауваження або заперечення щодо проведеного заходу та складеного акта» позивач вказав про те, що з порушеннями, які встановлені під час проведеного заходу не погоджується.
На підставі акту №22/4.4-1021 від 21.02.2022, складено припис про усунення виявлених порушень законодавства про працю № 22/4.4-1021-12 від 21.02.2022.
Позивачем отримано примірник припису 21.02.2022, про що свідчить підпис директора позивача.
Не погоджуючись з вказаним рішенням позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з даним позовом.
Вирішуючи даний спір, суд виходить з таких підстав.
Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (частина 2 статті 19 Конституції України).
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Згідно зі статтею 43 Основного Закону, держава створює умови для здійснення громадянами права на працю. Нагляд і контроль за додержанням законодавства про працю є важливими способами захисту трудових прав працівників, гарантією забезпечення законності в трудових відносинах.
Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності №877 від 05.04.2007 (надалі по тексту також - Закон №877-V).
Відповідно до статті 1 Закону №877-V, державний нагляд (контроль) це - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.
Заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.
За правилами частини 5 статті 2 Закону №877-V, заходи контролю здійснюються органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами.
Зазначені у частині 5 цієї статті органи, що здійснюють державний нагляд (контроль) у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зобов`язані забезпечити дотримання вимог статті 1, статті 3, частин першої, четвертої, шостої - восьмої, абзацу другого частини десятої, частин дванадцятої - чотирнадцятої статті 4, частини одинадцятої статті 4-1, частини третьої статті 6, частин першої - четвертої, шостої та десятої статті 7, статей 9, 10, 12, 19, 20, 21 цього Закону (частина шоста статті 2 Закону №877-V).
Державний нагляд (контроль) здійснюється за принципами, зокрема, здійснення державного нагляду (контролю) лише за наявності підстав та в порядку, визначених законом (стаття 3 Закону №877-V).
Згідно з приписами частини 4 статті 4 Закону №877-V, виключно законами встановлюються: органи, уповноважені здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності; види господарської діяльності, які є предметом державного нагляду (контролю); повноваження органів державного нагляду (контролю) щодо зупинення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг; вичерпний перелік підстав для зупинення господарської діяльності; спосіб та форми здійснення заходів здійснення державного нагляду (контролю); санкції за порушення вимог законодавства і перелік порушень, які є підставою для видачі органом державного нагляду (контролю) припису, розпорядження або іншого розпорядчого документа.
Орган державного нагляду (контролю) не може здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності, якщо закон прямо не уповноважує такий орган на здійснення державного нагляду (контролю) у певній сфері господарської діяльності та не визначає повноваження такого органу під час здійснення державного нагляду (контролю).
У свою чергу, частиною 1 статті 259 Кодексу законів про працю України встановлено, що державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Центральні органи виконавчої влади здійснюють контроль за додержанням законодавства про працю на підприємствах, в установах і організаціях, що перебувають у їх функціональному підпорядкуванні, крім органів доходів і зборів, які мають право з метою перевірки дотримання податкового законодавства здійснювати такий контроль на всіх підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування.
Згідно з пунктом 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №96 від 11.02.2015 (надалі, також Положення №96), Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику, зокрема з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення.
Держпраці відповідно до покладених на нього завдань здійснює державний контроль за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю (підпункт 6 пункту 4 Положення №96).
За п. 7 Положення №96, Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи. На утворені територіальні органи Держпраці може покладати виконання завдань за міжрегіональним принципом.
Так, постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 823 "Деякі питання здійснення державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю" затверджено Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, який визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об`єкт відвідування) (далі - Порядок № 823).
Згідно ч. 2 ст. 265 КАС України нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.
Як встановлено судом, під час складання вимоги про надання документів №115/4.4-11 від 14.02.2022 та оскаржуваного припису від 21.02.2022 відповідач керувався положеннями Порядку №823.
При цьому, на час проведення контрольного заходу Порядок №823 втратив чинність.
Суд вказує, що приписи Порядку №823 не можуть застосовуватися до спірних правовідносин, оскільки вони не були чинними на момент проведення (неможливості проведення) інспекційного відвідування.
Таким чином, проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) у формі інспекційного відвідування та прийняття оскаржуваної постанови, мало місце поза межами правового регулювання, що є достатньою і самостійною підставою для визнання протиправним та скасування рішення контролюючого органу, прийняті за наслідками такого відвідування.
На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що відповідачем незаконно здійснено захід державного контролю діяльності позивача, правовим наслідком чого, з врахуванням приписів частини 2 статті 2 КАС України, яка закріплює матеріально-правові основи діяльності суб`єкта владних повноважень, є те, що такий незаконний захід контролю не може породжувати виникнення законних підстав для винесення постанови та подальшого застосування до суб`єкта господарювання штрафу.
До того ж, відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду у подібних правовідносинах від 25.05.2022 у справі №1440/1978/18, судом касаційної інстанції зауважено, що порушення процедури проведення заходів контролю саме по собі може бути підставою для визнання протиправними та скасування рішень контролюючого органу, прийнятих за наслідками їх здійснення, у тому разі, якщо таке порушення є суттєвим та безпосередньо впливає на кінцеве рішення суб`єкта владних повноважень.
Стосовно процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.
Суд наголошує, що ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: «протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків» і, на противагу йому, принцип «формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення».
Межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття.
Відповідно, в даній справі, проведення суб`єктом владних повноважень перевірки на підставі Порядку, який втратив чинність, є підставою для висновку про протиправність наслідків такої перевірки.
Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідачем, у свою чергу, не доведено правомірності прийняття оскаржуваного рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:
1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;
2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;
3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;
4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;
5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;
6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.
Згідно з ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Належним способом захисту прав та інтересів позивача у спірних правовідносинах є визнання протиправним та скасування припису Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області від 21 лютого 2022 року №22/4.4-1021-12 про усунення виявлених порушень законодавства про працю.
Частиною 2 ст. 2 КАС України, передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі "Серявін та інші проти України"(п.58) суд вказує, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.
Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, суд вважає, що наявні правові підстави для задоволення позову.
Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
За змістом ч. 1 ст. 143 КАС України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Позивачем у рамках даного позову сплачено судовий збір у розмірі 2481,0 грн згідно платіжного доручення №130 від 01.06.2022.
Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст. 2, 5, 14, 241-246, 255, 263, 295 КАС України суд, -
Адміністративний позов задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати припис Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області від 21 лютого 2022 року №22/4.4-1021-12 про усунення виявлених порушень законодавства про працю.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складено 12 серпня 2022 року.

Суддя Н.Є. Калугіна