Справа № 200/3834/22
Суддя: Арестова Л.В.
Дата ухвалення: 2022-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 серпня 2022 року Справа№200/3834/22

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Арестової Л. В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місцезнаходження: пл. Соборна, буд. 3, м. Слов`янськ, Донецька область, 84122, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (місцезнаходження: вул. Герцена, буд. 10, м. Хмельницький, Хмельницька область, 29000; ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

11.07.2022 ОСОБА_1 , позивач, звернувся з позовом до Донецького окружного адміністративного суду з позовними вимогами до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі - відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (далі - відповідач-2) про:

- визнання протиправним дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо відмови в призначенні пенсії ОСОБА_1 та скасування рішення про відмову в призначенні пенсії від 14.06.2022 № 74;

- зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області призначити пенсію ОСОБА_1 з 14.06.2022, зарахувавши: - до пільгового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії відповідно до частини третьої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоди роботи згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_2 з 01.09.1991 по 24.05.1995, з 07.12.1995 по 21.05.1997, з 11.07.1995 по 30.11.1995, з 11.01.2001 по 14.05.2002, з 10.03.2004 по 01.03.2005, з 04.02.2005, по 13.04.2005, з 04.05.2005 по 25.07.2005, з 17.08.2005 по 26.10.2005, з 07.12.2005 по 20.01.2006, з 16.02.2006 по 28.01.2007, з 05.02.2007 по 16.07.2007, з 20.08.2007 по 18.03.2009, з 24.10.2011 по 11.06.2018, з 09.10.2018 по 14.11.2018, з 28.11.2018 по 26.04.2019, з 28.05.2019 по 07.06.2022, із застосуванням роз`яснень Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року № 8; - до страхового стажу роботи періоди згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_2 здійснених на сторінках 6,7 з 11.07.1995 по 30.11.1995, з 07.12.1995 по 21.05.1997.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 13.07.2022 позовну заяву залишено без руху.

14.07.2022 представник позивача, з метою виконання вимог ухвали суду від 13.07.2022, надав до суду заяву про усунення недоліків.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 14.07.2022 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

29.07.2022 Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області подало відзив на адміністративний позов разом із клопотаннями про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 29.07.2022 в задоволенні клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 29.07.2022 про проведення судового засідання в режимі відеоконференції відмовлено.

11.08.2022 відповідач-1 надав відзив на позовну заяву.

Інших клопотань від сторін до суду не надходило.

За правилами пункту 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Згідно з нормами частини третьої статті 263 КАС України у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

Відповідно до частини п`ятої статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Відтак, відсутні перешкоди для розгляду справи по суті.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 №2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

Указом Президента України від 14.03.2022 №133/2022, затвердженим Законом України від 15.03.2022 №2119-ІХ, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, строк дії воєнного стану в Україні продовжено ще на 30 діб, тобто до 25.04.2022.

Указом Президента України від 18.04.2022 №259/2022, затвердженим Законом України від 21.04.2022 №2212-ІХ, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25.05.2022 на 30 діб.

Указом Президента України від 17.05.2022 №341/2022, затвердженим Законом України від 22.05.2022 №2263-ІХ, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25.05.2022 строком на 90 діб.

02.03.2022 опублікованими Радою суддів України 02.03.2022 Рекомендаціями щодо роботи судів в умовах воєнного стану року, судам України рекомендовано за можливості відкладати розгляд справ (за винятком невідкладних судових розглядів) та знімати їх з розгляду, зважати на те, що велика кількість учасників судових процесів не завжди мають змогу подати заяву про відкладення розгляду справи через залучення до функціонування критичної інфраструктури, вступ до лав Збройних сил України, територіальної оборони, добровольчих воєнних формувань та інших форм протидії збройної агресії проти України, або не можуть прибути в суд у зв`язку з небезпекою для життя.

Відповідно до наказу голови Донецького окружного адміністративного суду від 26.02.2022 №14/І-г «Про запровадження особливого режиму роботи Донецького окружного адміністративного суду у вигляді дистанційної роботи» запроваджено особливий режим роботи для суддів Донецького окружного адміністративного суду у вигляді дистанційної роботи з 26.02.2022 до закінчення воєнного стану, і до дня відновлення роботи суду у звичайному режимі.

Донецький окружний адміністративний суд продовжує свою роботу у дистанційному режимі.

Так, позивач в обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідач-2 рішенням від 14.06.2022 № 74 протиправно відмовив йому в призначенні пенсії, посилаючись на те, що позивач немає необхідного стажу роботи передбаченого частиною третьою статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» - 25 років. Разом із цим, відповідач до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії відповідно до частини третьої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», не врахував позивачу періоди його роботи.

Позивач вважає таке рішення протиправним та таким, що порушує його конституційні права. Просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В установлений судом строк відповідачем-2 через Відділ документообігу та архівної роботи суду подав відзив на адміністративний позов, за змістом якого заперечив проти задоволення заявлених вимог в повному обсязі.

Свою позицію відповідач-2 вмотивовував тим, що за результатами розгляду документів, наданих позивачем разом з заявою про призначення пенсії, встановлено, що страховий стаж позивача становить 23 роки 2 місяці 19 днів, пільговий стаж роботи відсутній, що не відповідає вимогам чинного законодавства. З огляду на наведене, приймаючи оскаржуване рішення про відмову в призначенні пенсії, Головне управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області діяло виключно у спосіб та в межах своїх повноважень. Рішення є законним і обґрунтованим та скасуванню не підлягає.

Відповідач-1 надав відзив на позовну заяву в якому зазначив, що для призначення пенсії за віком на пільгових умовах на підставі частини третьої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особа повинна відпрацювати повний робочий день на підземних роботах не менше 25 років. У зв`язку з відсутністю у позивача необхідного спеціального стажу роботи, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області правомірно прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії від 14.06.2022. Рішення належним чином обґрунтоване, підстави для відмови визначені з посиланням на відповідні норми та акти.

Просив в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_3 .

14.06.2022 Головне управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області прийняло рішення №74 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 в якому зазначило, зокрема, наступне.

Дата звернення до територіальних органів Пенсійного фонду України 07.06.2022.

Пенсійний вік визначений частиною третьої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» - незалежно від віку.

Вік позивача 45 років 11 місяців 5 днів.

Необхідний пільговий стаж роботи працівником, безпосередньо зайнятим повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особливий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди, та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії становить не менше 25 років.

Пільговий стаж роботи позивача - відсутній.

Страховий стаж позивача становить 23 роки 2 місяці 19 днів.

Результати розгляду документів, доданих до заяви.

За доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди згідно із записами трудової книжки від 23.12.1994 серії НОМЕР_2 на сторінках 6-7, оскільки записи не читабельні.

Для зарахування до страхового стажу періодів роботи згідно із записами трудової книжки від 23.12.1994 серії НОМЕР_2 на сторінках 6-7, необхідно надати чітку скановану копію документа або надати уточнюючі довідки про періоди роботи, видані підприємствами на підставі первинних документів за час виконання робіт.

До пільгового стажу не зараховано періоди згідно із записами трудової книжки від 23.12.1994 серії НОМЕР_2 , оскільки відсутні документи про повну зайнятість впродовж робочого дня на підземних роботах, пов`язаних з видобуванням корисних копалин.

Для зарахування до пільгового стажу періодів роботи згідно із записами трудової книжки від 23.12.1994 серії НОМЕР_2 , необхідно надати уточнюючі довідки про пільговий стаж згідно із Додатком 5 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки та відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, із зазначенням періоду роботи, що зараховується до пільгового стажу, професія або посада, характер виконуваної роботи, зайнятість повний чи не повний робочий день, відпусток без збереження заробітної плати, участь у страйках та прогулів.

Дата з якої позивач матиме право на пенсійну виплату - 03.07.2041 (відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).

На обліку в територіальних органах Пенсійного фонду України не перебуває та пенсію не отримує.

Позивач, не погодившись із зазначеним рішенням відповідача-2, звернувся з даним позовом до суду.

Судом встановлено, що відповідно до записів №2-10, 18-21, 27-49, 53-56 трудової книжки від 23.12.1994 серії НОМЕР_2 , на ім`я ОСОБА_1 , позивач:

- з 03.01.1994 по 22.02.1994 - проходив виробничу практику учнем гірника на поверхні в шахті ім. Д. О. Коротченко;

- з 15.12.1994 по 12.04.1995 - проходив виробничу практику на різних посадах в шахті ім. Д. О. Коротченко;

- з 01.09.1991 по 24.05.1995 - навчався в Селидовському гірничому технікумі;

- з 11.07.1995 по 30.11.1995 - працював гірником підземним 3 розряду на дільниці підготовчих робіт в ДВАТ шахта 1-3 «Новогродівська»;

- з 07.12.1995 по 21.05.1997 - проходив строкову військову службу;

- з 23.11.2000 - прийнятий учнем гірника на поверхні на дільницю шахтного транспорту №1;

- з 11.01.2001 по 14.05.2002 - працював гірником підземним з повним робочим днем в шахті на дільниці шахтного транспорту №1;

- з 10.03.2004 по 04.02.2005 - працював прохідником з повним робочим днем у шахті у Відкритому акціонерному товаристві «Шахтобудівельник»;

- з 01.03.2005 по 13.04.2005 - працював підземним гірничим майстром на дільниці підготовчих робіт №1 у ДХК «Селидіввугілля» ДВАТ шахта ім. Д. О. Коротченко;

- з 04.05.2005 по 25.07.2005 - працював прохідником з повним робочим днем під землею в Приватному підприємстві «Вітязь» ШУ «Донбас»;

- з 17.08.2005 по 26.10.2005 - працював гірничим майстром підземним з повним робочим днем у шахті в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Донецьке шахтобудівниче підприємство»;

- з 07.12.2005 по 20.01.2006 - працював гірничим майстром підземним з повним робочим днем в шахті в Приватному підприємстві «Виробничо-промислова група «Північ-Схід»;

- з 16.02.2006 по 28.01.2007 - працював прохідником з повним робочим днем під землею в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Вуглетехнік»;

- з 31.07.2006 по 28.01.2007 - працював прохідником з повним робочим днем під землею в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Донбасвуглепроходка»;

- з 05.02.2007 по 16.07.2007 - працював прохідником підземним з повним робочим днем під землею в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Ремшахтострой»;

- з 20.08.2007 по 18.03.2009 - працював прохідником з повним робочим днем у шахті у відокремленому підрозділі Шахта «Росія» Держаного підприємства «Селидівугілля»;

- з 24.10.2011 по 11.06.2018 - працював прохідником з повним робочим днем у шахті у відокремленому підрозділі Шахта «Росія» Держаного підприємства «Селидівугілля»;

- з 09.10.2018 по 14.11.2018 - працював прохідником підземним з повним робочим днем у шахті в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Укрцентраль»;

- з 28.11.2018 по 26.04.2019 - працював прохідником з повним робочим днем у шахті в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Укрцентраль»;

- з 28.05.2019 по 07.06.2022 - працює прохідником з повним робочим днем у шахті у відокремленому підрозділі «Шахта «Котляревська» Держаного підприємства «Селидівугілля».

Крім того, судом встановлено, що відповідно до диплома серії НОМЕР_4 ОСОБА_1 в 1991 році вступив до Селидовського гірничого технікуму, а 24.05.1995 отримав кваліфікацію гірничого техніка-технолога.

Відповідно до військового квитка серії НОМЕР_5 ОСОБА_1 з 07.12.1995 по 21.05.1997 проходив строкову військову службу.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до пунктів 1, 2, 3 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.06.2014 № 280 Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

Основними завданнями Пенсійного фонду України є: реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; внесення пропозицій Міністрові соціальної політики щодо забезпечення формування державної політики із зазначених питань; виконання інших завдань, визначених законом.

Отже, відповідач має діяти в межах та у спосіб, встановлених законодавчих норм.

Відповідно до положень статті 5 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV, у редакції, що діяла на час звернення за призначенням пенсії (далі - Закон № 1058-IV), цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Статтею 114 Закону №1058-IV врегульовано питання призначення пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників.

Відповідно до положень частини першої статті 1 Закону № 1058-IV встановлено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності) та матеріальну допомогу у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу.

Згідно з абзацом 1 частини другої цієї статті страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

До набрання чинності Законом № 1058-IV питання пенсійного забезпечення, в тому числі й порядок обчислення стажу для призначення пенсій, регулювалися Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII.

Відповідно до статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. Разом з тим, до стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

При цьому, суд зазначає що положеннями статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Зазначене узгоджується з положеннями статті 48 Кодексу законів про працю України.

В той же час, відповідно до пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно частини третьої статті 44 Закону № 1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

На підставі пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 (далі - Порядок № 22-1) при прийманні документів працівник сервісного центру:

ідентифікує заявника (його представника);

надає інформацію щодо умов та порядку призначення (перерахунку) пенсії;

реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта;

уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу. У разі необхідності роз`яснює порядок підтвердження страхового стажу, повідомляє про право особи на здійснення доплати до мінімального страхового внеску відповідно до частини третьої статті 24 Закону, та/або на добровільну участь у системі загальнообов`язкового пенсійного страхування;

з`ясовує наявність у заявника особливого (особливих) статусу (статусів), особливих заслуг, інших обставин, які можуть бути підставою для встановлення підвищень, надбавок, доплат;

повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів;

сканує документи. На створені електронні копії накладає кваліфікований електронний підпис;

надсилає запити про витребування з відповідних інформаційних систем необхідних відомостей, передбачених пунктом 2.28 розділу II цього Порядку;

повідомляє про можливості подавати заяви через вебпортал;

видає особі або посадовій особі розписку із зазначенням дати прийняття заяви, переліку одержаних і відсутніх документів, строку подання додаткових документів для призначення пенсії та пам`ятку пенсіонеру (додаток 6). Скановані розписка та пам`ятка пенсіонеру зберігаються в електронній пенсійній справі;

повідомляє особу, у вибраний нею спосіб, про відсутність відомостей або/та наявність розбіжностей у відповідних інформаційних системах та строки подання необхідних документів для призначення пенсії, не пізніше двох робочих днів після отримання відповіді органу, який веде відповідний інформаційний реєстр.

Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Згідно із положеннями пункту 4.7 Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Отже, відповідач як суб`єкт владних повноважень має право витребувати додаткові документи з метою належного розгляду заяви про призначення пенсії.

Відповідно до пункту 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58, зареєстрованої Міністерством юстиції України 17.08.1993 за №110 (далі - Інструкція № 58), до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Відповідно до пункту 2.3 Інструкції №58 записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.

Пунктом 2.4 Інструкції №58 визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагородження та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а при звільненні - в день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Отже, щодо незарахування до загального страхового стажу періодів з 11.07.1995 по 30.11.1995, з 07.12.1995 по 21.05.1997 через те, що записи в трудовій книжці позивача не читабельні, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що позивач має відповідні записи у трудовій книжці щодо спірних періодів, та ці записи є належними та допустимими доказами підтвердження його трудового стажу. Спірні записи не містять недопустимих перекреслень, виправлень чи дописок, які б змінювали суть записів або перекручували б їх зміст.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.02.2018 у справі № 275/615/17, провадження № К/9901/768/17. Визначена позиція кореспондується з нормами Порядку №637, відповідно до пункту 1 якого основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Як передбачено частиною п`ятою статті 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом встановлено, що для підтвердження наявності у позивача страхового стажу відповідач-2 не повідомив позивача про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, щодо періодів роботи з 11.07.1995 по 30.11.1995 та проходження військової служби з 07.12.1995 по 21.05.1997.

Разом з тим, згідно розрахунку стажу ОСОБА_1 , відповідачем-2 період проходження військової служби з 07.12.1995 по 21.05.1997 зараховано до загального страхового стажу позивача та не зараховано до пільгового стажу.

З наведеного вбачається, що відповідач-2 не виконав свого обов`язку, передбаченого пунктом 4.2 Порядку №22-1 щодо повідомлення про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів.

Суд зазначає, що зі змісту наданої позивачем трудової книжки можливо встановити назву підприємства та періоди роботи з аналізу усіх граф трудової книжки, зокрема, щодо періоду роботи з 11.07.1995 по 30.11.1995. Під час розгляду справи не надано доказів того, що вказані записи в трудовій книжці позивача є сфальсифікованими або мають підробний характер.

Незарахування спірного стажу позивача буде суперечити принципу правової визначеності, оскільки в пункту 3.1 Рішення Конституційного Суду України у справі від 29.06.2010 № 1-25/2010 зазначено, що одним з елементів верховенства права є принцип правової визначеності, в якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачити юридичні наслідки своєї поведінки.

За таких обставин, доводи відповідача-2 щодо не підтвердження страхового стажу за період роботи позивача з 11.07.1995 по 30.11.1995 та проходження військової служби з 07.12.1995 по 21.05.1997 у зв`язку з тим, що записи в трудовій книжці не читабельні, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що відповідач-2 безпідставно не врахував позивачу спірний період його роботи з 11.07.1995 по 30.11.1995 до страхового стажу.

За таких обставин позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню частково.

Щодо не зарахування до пільгового стажу позивача періодів з 11.07.1995 по 30.11.1995, з 11.01.2001 по 14.05.2002, з 10.03.2004 по 01.03.2005, з 04.02.2005, по 13.04.2005, з 04.05.2005 по 25.07.2005, з 17.08.2005 по 26.10.2005, з 07.12.2005 по 20.01.2006, з 16.02.2006 по 28.01.2007, з 05.02.2007 по 16.07.2007, з 20.08.2007 по 18.03.2009, з 24.10.2011 по 11.06.2018, з 09.10.2018 по 14.11.2018, з 28.11.2018 по 26.04.2019, з 28.05.2019 по 07.06.2022, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

З аналізу зазначених норм чинного законодавства вбачається, що використання норм Постанови № 637 шляхом надання уточнюючих довідок про підтвердження спеціального стажу (у тому числі й зайнятості позивача протягом повного робочого дня на підземних роботах, що є спірним у цій справі) має місце лише у разі відсутності в трудовій книжці/або відповідних записах до неї відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, або за вислугу років, встановлених для окремих категорій працівників.

Отже, необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах, відповідно до статті 114 Закону № 1058, є встановлення факту безпосередньої зайнятості повний робочий день на відповідних роботах, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків №1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 за №1451/11731, встановлено, що при визначені права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. При цьому, до пільгового стажу роботи зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Списки № 1, 2 затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173 застосовуються до пільгової роботи до 31.12.1991; якщо пільгова робота продовжується після 01.01.1992 (або тільки почалася після цієї дати), але не більше як до 11.03.1994, - застосовуються Списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 № 10; якщо пільгова робота продовжується після 11.03.1994 (або тільки почалась після цієї дати), але не більше як до 16.01.2003, - застосовуються Списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162.

Як встановлено судом вище, трудова книжка позивача містить належним чином здійснені записи щодо роботи позивача у періоди з 11.07.1995 по 30.11.1995, з 11.01.2001 по 14.05.2002, з 10.03.2004 по 04.02.2005, з 01.03.2005 по 13.04.2005, з 17.08.2005 по 26.10.2005, з 07.12.2005 по 20.01.2006, з 16.02.2006 по 28.01.2007, з 31.07.2006 по 28.01.2007, з 05.02.2007 по 16.07.2007, з 20.08.2007 по 18.03.2009, з 24.10.2011 по 11.06.2018, з 09.10.2018 по 14.11.2018, з 28.11.2018 по 26.04.2019, з 28.05.2019 по 07.06.2022. Записи про спірні періоди роботи засвідчені відповідними печатками підприємств і дефектів їх вчинення не мають.

З огляду на наведене, враховуючи сукупність належних та допустимих доказів, приписи законодавства, що діяло до набрання чинності Законом України №1058-IV, суд дійшов висновку, що записи у трудовій книжці підтверджують характер роботи позивача у періоди з 11.07.1995 по 30.11.1995, з 11.01.2001 по 14.05.2002, з 10.03.2004 по 04.02.2005, з 01.03.2005 по 13.04.2005, з 17.08.2005 по 26.10.2005, з 07.12.2005 по 20.01.2006, з 16.02.2006 по 28.01.2007, з 31.07.2006 по 28.01.2007, з 05.02.2007 по 16.07.2007, з 20.08.2007 по 18.03.2009, з 24.10.2011 по 11.06.2018, з 09.10.2018 по 14.11.2018, з 28.11.2018 по 26.04.2019, з 28.05.2019 по 07.06.2022, що не потребувало надання уточнюючих довідок та надає право включення вищевказаних періодів роботи до стажу, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Крім того, судом встановлено, що позивач помилково зазначає періоди своєї роботи з 10.03.2004 по 01.03.2005 та з 04.02.2005, по 13.04.2005, що є опискою, замість правильного з 10.03.2004 по 04.02.2005, з 01.03.2005 по 13.04.2005.

Вказана правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 07.03.2018 у справі №233/2084/17, від 05.08.2020 у справі №127/9289/17, висновки яких суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин (частина п`ята статті 242 КАС України).

Відповідно до постанови Верховного Суду від 30.05.2018 в справі №174/658/16-а (провадження №К/9901/201/17) оцінюватися судом мають саме підстави, тобто, мотиви, з яких виходив відповідач, розглядаючи заяву щодо пенсії.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що відповідач безпідставно не врахував позивачу спірні періоди його роботи до пільгового стажу.

За таких обставин позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню частково.

Щодо не зарахування до пільгового стажу роботи позивача період навчання з 01.09.1991 по 24.05.1995, суд зазначає наступне.

Як встановлено судом вище, позивач навчався на денному відділенні Селидівського гірничого технікуму у період з 01.09.1991 по 24.05.1995, що підтверджується диплома серії НОМЕР_4 , та записами трудової книжки позивача від 23.12.1994 серії НОМЕР_2 .

Згідно розрахунку стажу, відповідачем-2 період навчання з 01.09.1991 по 24.05.1995 не зараховано до пільгового стажу позивача.

За приписами статті 32 Закону Української Радянської Соціалістичної Республіки «Про освіту» №1060-ХІІ від 23.05.1991 (далі - Закон №1060-ХІІ), який введений в дію 26.06.1991 (в редакції, яка була чинною до 06.09.2014) професійними навчально-виховними закладами є: професійно-технічне училище; професійні училища різних рівнів.

Професійні навчально-виховні заклади можуть мати денні, вечірні відділення, входити до різних типів комплексів, об`єднань (професійно-технічне училище-радгосп, професійно-технічне училище-завод тощо).

Професійні навчально-виховні заклади здійснюють підготовку, перепідготовку і підвищення кваліфікації громадян за державним замовленням, а також за договорами з підприємствами, установами, організаціями, окремими громадянами.

Професійні навчально-виховні заклади можуть мати одне або декілька базових підприємств (об`єднань, організацій), для яких вони готують робітничі кадри і відносини з якими регулюються на основі договорів.

Учні державних професійних навчально-виховних закладів з терміном навчання десять і більше місяців перебувають на повному утриманні держави.

Випускникам професійно-технічного училища та інших професійних училищ різних рівнів присвоюється робітнича професія певної кваліфікації відповідно до набутої освіти, кваліфікаційних умінь і навичок.

Статтею 34 Закону №1060-ХІІ, до вищих навчальних закладів були віднесені технікум (училище), коледж, інститут, консерваторія, академія, університет та інші.

Постановою Верховної Ради Української РСР від 04..06.1991 №1144-ХІІ «Про порядок введення в дію Закону Української РСР «Про освіту»:

1. Введено в дію Закон Української РСР «Про освіту» з дня його опублікування, а частину третю статті 11 і статтю 39 - з 1 серпня 1991 року; статті 18 і 19 - з 1 вересня 1991 року; статтю 12, частину п`яту статті 48 у питанні нових умов оплати праці учнів професійно-технічних училищ, частину першу статті 57 у питанні обсягів фінансування наукових досліджень - з 1 січня 1992 року; частину третю статті 27 - з 1 липня 1992 року, статті 24, 36, 37 в частині, що стосується нових документів про освіту та нових кваліфікацій і наукових ступенів, - з 1 вересня 1992 року; останній абзац частини першої статті 52 - з 1 січня 1993 року.

2. До приведення законодавства Української РСР у відповідність із Законом Української РСР «Про освіту» чинні законодавчі та інші нормативні акти Української РСР застосовуються, якщо вони не суперечать цьому Закону.

3. Закон Української РСР «Про освіту» застосовується до правовідносин в галузі освіти, що виникли після введення в дію Закону. У правовідносинах в галузі освіти, що виникли до введення в дію цього Закону, права й обов`язки, які виникнуть після введення його в дію, визначаються відповідно до цього Закону.

З урахуванням викладеного, позивач навчався у період з 01.09.1991 по 24.05.1995, тобто, до прийняття та набрання чинності Законом України «Про професійно технічну освіту» від 10.02.1998.

Відповідно, Конституційний суд України, у своєму рішенні № 1-рп/99 від 09.02.1999 року зазначив, що положення частини першої статті 58 Конституції України про те, що закони та інші нормативно-правові акти не зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, треба розуміти так, що воно стосується людини і громадянина (фізичної особи).

Таким чином, суд вважає, що до спірних правовідносин має застосовуватись законодавство чинне на момент їх виникнення.

Так, відповідно до підпункту «з» частини першої пункту 109 розділу VIII Постанови Ради Міністрів СРСР «Про затвердження Положення про порядок призначення і виплати державних пенсій» від 03.08.1972 року № 590 крім роботи в якості робітника або службовця до загального стаж роботи зараховується також: навчання в училищах і школах системи державних трудових резервів і системи професійно-технічної освіти (в ремісничих, залізничних училищах, гірничопромислових школах і училищах, школах фабрично-заводського навчання, училищах механізації сільського господарства, технічних училищах, професійно-технічних училищах і т. д.) і в інших училищах, школах і на курсах з підготовки кадрів, з підвищення кваліфікації і з перекваліфікації.

Приписами частини 3 пункту 109 розділу VIII постанови Ради міністрів СРСР № 590 від 03.08.1972 року передбачено, що при призначенні на пільгових умовах або в пільгових розмірах пенсій по старості та інвалідності робітникам і службовцям, які працювали на підземних роботах, на роботах з шкідливими умовами праці та в гарячих цехах і на інших роботах з важкими умовами праці (підпункти «а» і «б» пункту 16), і пенсій у зв`язку з втратою годувальника їх сім`ям, а також пенсій по старості робітницям підприємств текстильної промисловості (підпункт «в» пункту 16) періоди, зазначені в підпунктах «к» і «л», прирівнюються за вибором особи яка звернулася за призначенням пенсії або до роботи, яка передувала даному періоду, або до роботи, яка слідувала за закінченням цього періоду. Період, зазначений у підпункті «з», прирівнюється до роботи, яка слідувала за закінченням цього періоду.

З аналізу вищезазначених норм вбачається, що для зарахування даного періоду навчання до пільгового стажу, особа, після завершення навчання, має працевлаштуватись за професією, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, при цьому не встановлються обмеження щодо часу працевлаштування особи або конкретної професії.

Крім того, після закінчення навчання 24.05.1995 в Селидівському гірничому технікумі, 11.07.1995 позивач працевлаштувався за здобутою спеціальністю на підприємство ДВАТ шахта 1-3 «Новогродівська» на посаду гірника підземного, таким чином, суд дійшов висновку, що відповідачем-2 протиправно не зараховано до пільгового стажу період навчання позивача в Селидівському гірничому технікумі з 01.09.1991 по 24.05.1995.

За таких обставин позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими.

Щодо періоду проходження позивачем військової служби з 07.12.1995 по 21.05.1997, суд зазначає наступне.

Як вже встановлено судом вище, відповідно до записів трудової книжки позивача від 23.12.1994 серії НОМЕР_2 та військового квитка серії НОМЕР_5 ОСОБА_1 з 07.12.1995 по 21.05.1997 проходив строкову військову службу.

Згідно розрахунку стажу, відповідачем-2 період проходження військової служби з 07.12.1995 по 21.05.1997 не зараховано до пільгового стажу позивача.

Пунктами «в» та «д» частини третьої статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію, зараховується: військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки та органах внутрішніх справ, незалежно від місця проходження служби; навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Згідно із частиною першою статті 2 Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Абзацом другим пункту 1 статті 8 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Оскільки на момент призову на строкову військову службу позивач працював гірником підземним 3 розряду на дільниці підготовчих робіт в ДВАТ шахта 1-3 «Новогродівська» та був звільнений з посади у зв`язку з призивом на військову службу, час проходження строкової військової служби з 07.12.1995 по 21.05.1997 протиправно не зарахований відповідачем-2 до пільгового стажу позивача.

За таких обставин позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими.

З огляду на зазначене, оскільки факт перебування позивача на роботах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах підтверджується насамперед відповідними записами у його трудовій книжці, суд констатує, що рішення від 14.06.2022 №74 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 прийнято Головним управлінням Пенсійного фонду України у Хмельницькій області без дотримання положень статті 2 КАС України та статті 46 Конституції України, отже є протиправним та підлягає скасуванню.

Отже, після скасування судом рішення, саме відповідач-2 зобов`язаний, з урахуванням зроблених висновків суду, зарахувати до загального страхового та пільгового стажу позивача спірні періоди роботи.

Щодо обраного позивачем способу захисту, суд зазначає наступне.

У рішеннях по справах "Клас та інші проти Німеччини", "Фадєєва проти Росії", "Єрузалем проти Австрії" Європейський суд з прав людини зазначив, що суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою. Згідно Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів Ради Європи 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 КАС України.

Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.

Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Оскільки в силу частини п`ятої статті 45 Закону № 1058-IV передбачено обов`язок органу Пенсійного фонду щодо прийняття відповідного рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунок) пенсії, суд вважає, що територіальний орган Пенсійного фонду має виключну компетенцію у питаннях призначення (перерахунку) пенсії. Отже, зазначене питання віднесено до дискреційних повноважень територіального органу Пенсійного фонду.

Право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Завданням адміністративного судочинства є перевірка правомірності дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, відповідності його рішень критеріям, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень та закріплені в частині другій статті 2 КАС України.

Відповідач як уповноважений орган не перевіряв дотримання інших умов для призначення пенсії із застосуванням всіх підвищень, індексацій, надбавок та доплат, передбачених пенсійним законодавством України, що є обов`язковою умовою відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суд вважає, що позовні вимоги щодо зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області призначите ОСОБА_1 пенсію з 14.06.2022 є передчасними.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 26.06.2018 у справі №211/5254/16-а (провадження №К/9901/5537/17), від 20.12.2018 у справі №132/3485/16-а (провадження №К/9901/44939/18).

Згідно із частиною першою статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно із частиною четвертою статті 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Оскільки суд наділений повноваженнями щодо зобов`язання відповідача, в той час як спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, суд вважає за доцільне визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області від 14.06.2022 №74 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 , зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 11.07.1995 по 30.11.1995, до пільгового стажу за Списком №1 період навчання з 01.09.1991 по 24.05.1995, період проходження військової служби з 07.12.1995 по 21.05.1997, періоди роботи з 11.07.1995 по 30.11.1995, з 11.01.2001 по 14.05.2002, з 10.03.2004 по 04.02.2005, з 01.03.2005 по 13.04.2005, з 17.08.2005 по 26.10.2005, з 07.12.2005 по 20.01.2006, з 16.02.2006 по 28.01.2007, з 31.07.2006 по 28.01.2007, з 05.02.2007 по 16.07.2007, з 20.08.2007 по 18.03.2009, з 24.10.2011 по 11.06.2018, з 09.10.2018 по 14.11.2018, з 28.11.2018 по 26.04.2019, з 28.05.2019 по 07.06.2022, та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 07.06.2022 про призначення пенсії з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

При цьому, суд вважає, вищевказаний спосіб захисту достатнім, враховуючи обставини по справі.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Підсумовуючи, суд приходить висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до квитанції-ID №3061-0572-1771-6893 від 11.07.2022 позивачем сплачено судовий збір в сумі 992,40 грн.

Згідно із частиною першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, зважаючи на те, що позивачем сплачено суму судового збору та позовні вимоги задоволено, суд приходить висновку про необхідність стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-2 суму судового збору на користь позивача.

Керуючись статтями 2, 6, 8-9, 19-20, 22, 25-26, 72-78, 90, 139, 241-246, 255, 262, 263, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місцезнаходження: пл. Соборна, буд. 3, м. Слов`янськ, Донецька область, 84122, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (місцезнаходження: вул. Герцена, буд. 10, м. Хмельницький, Хмельницька область, 29000; ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області від 14.06.2022 №74 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 11.07.1995 по 30.11.1995, до пільгового стажу за Списком №1 період навчання з 01.09.1991 по 24.05.1995, період проходження військової служби з 07.12.1995 по 21.05.1997, періоди роботи з 11.07.1995 по 30.11.1995, з 11.01.2001 по 14.05.2002, з 10.03.2004 по 04.02.2005, з 01.03.2005 по 13.04.2005, з 17.08.2005 по 26.10.2005, з 07.12.2005 по 20.01.2006, з 16.02.2006 по 28.01.2007, з 31.07.2006 по 28.01.2007, з 05.02.2007 по 16.07.2007, з 20.08.2007 по 18.03.2009, з 24.10.2011 по 11.06.2018, з 09.10.2018 по 14.11.2018, з 28.11.2018 по 26.04.2019, з 28.05.2019 по 07.06.2022

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 07.06.2022 про призначення пенсії з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 15.08.2022.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду у паперовому вигляді або через електронний кабінет (https://id.court.gov.ua/) у підсистемі «Електронний суд».

У разі застосування судом частини третьої статті 243 КАС України строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.В. Арестова