Справа № 300/8619/21
Суддя: Кушнерик Мар’ян Петрович
Дата ухвалення: 2022-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2022 рокуЛьвівСправа № 300/8619/21 пров. № А/857/6611/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Кушнерика М.П.

суддів - Курильця А.Р., Пліша М.А.

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14 березня 2022 року, прийняте суддею Кафарським В.В. в м.Івано-Франківськ, у порядку письмового провадження, у справі № 300/8619/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправними дії та зобов"язання до їх вчинення, -

ВСТАНОВИВ:

в грудні 2021 року, ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом, в якому просить визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо зменшення розміру грошового забезпечення з 90 % до 70 % з 01.05.2021; зобов`язати відповідача здійснити перерахунок пенсії за вислугу років у розмірі 90 % суми грошового забезпечення, починаючи з 01.05.2021 та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14 березня 2022 року позов задоволено.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо зменшення відсоткового значення розміру пенсії позивача, здійсненого під час її перерахунку з 01.05.2019, з 90 % до 70 % грошового забезпечення

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити з 01.05.2019 року перерахунок позивачу пенсії за вислугу років у розмірі 90 % грошового забезпечення та виплату, з врахуванням виплачених сум

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь позивача, 992 грн. 40 коп. сплаченого судового збору.

Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області подало апеляційну скаргу, з підстав порушення норм матеріального та процесуального права та неповного з`ясування обставин справи.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано на те, що новий спір не виник, а має місце спір між тими ж сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, але на стадії можливого (майбутнього) виконання рішення суду.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

Позивач відзиву на апеляційну скаргу не подав, що не перешкоджає розгляду справи.

Оскільки апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарга та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно ч.1, 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 12.05.2005 перебуває на обліку як отримувач пенсії за вислугу років, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначену у розмірі 90 % від грошового забезпечення, що підтверджується протоколом за пенсійною справою ХД - 18361 (Міноборони) від 31.12.2017.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29.11.2019 у справі № 300/180/19 визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо зменшення з 01.01.2018 розміру пенсії позивача з 90 % до 70 % грошового забезпечення та зобов`язано провести з 01.01.2018 перерахунок та виплату пенсії в розмірі 90 % грошового забезпечення, з врахуванням виплачених сум.

Під час виконання відповідачем рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12.03.2021 у справі № 300/87/21 щодо здійснення перерахунку та виплати пенсії позивачу на підставі довідки Івано-ІНФОРМАЦІЯ_1 від 12.04.2021 № 9/1/1151 про розмір грошового забезпечення станом на 05 березня 2019 року, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 01.05.2019, повторно знизив відсотковий розмір пенсії з 90 % до 70 % грошового забезпечення.

08.06.2021 позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії в розмірі 90 % грошового забезпечення.

Відповідач, листом № 566-4998/К-02/8-0900/21 від 23.07.2021 повідомив позивача про виплату пенсії за рішенням суду в межах бюджетних асигнувань, виділених на цю мету, в порядку загальної черговості надходження рішень суду, які набрали законної сили. Тому перерахунок позивачу проведено із застосуванням норм законодавства, чинного на час, з якого проводився перерахунок пенсії.

Вважаючи дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Колегія суддів виходить з наступного.

Згідно статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

ч.2 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (у редакції, чинній на момент призначення пенсії) позивачу призначено пенсію за вислугу років в розмірі 90 % грошового забезпечення.

ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» неодноразово була змінена в частині граничного розміру пенсії у відсотковому співвідношенні до розміру грошового забезпечення.

Так, на момент виникнення спірних правовідносин вказана вище стаття передбачала, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 % відповідних сум грошового забезпечення.

Разом з тим, апеляційний суд вважає, що застосування 70 відсоткового показника до перерахунку пенсії позивача є протиправним, оскільки такий застосовується під час призначення нових пенсій, а не перерахунку раніше призначених,

Крім того, законодавчо діє принцип незворотності нормативно-правових актів у часі в силу прямих приписів ст. 58 Конституції України.

Аналогічна правова позиція висловлена у рішенні Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 04 лютого 2019 року, у справі № 240/5401/18, яке залишено без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 16 жовтня 2019 року.

Судом встановлено, що рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12.03.2021 у справі № 300/87/21 (а.с.14) визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області в перерахунку пенсії із врахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення з 01.04.2019 на підставі довідки про розмір грошового забезпечення визначеного станом на 05.03.2019, однак з 01.05.2021 відповідач вчергове зменшив розмір пенсії з 90 % до 70%, що стверджується протоколом пенсійної справи № ХД 18361 - Міноборони (а.с.19) і такі дії, оскаржуваним рішенням суду, визнано неправомірними.

Разом з тим, суд першої інстанції при винесенні рішення помилково зазначив іншу дату проведення перерахунку, замість 01.05.2021, вказав 01.05.2019.

Відповідно до ст. 78 КАС обставини, встановлені рішенням суду у адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, для перерахунку пенсії позивача відповідно до ст.63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служб, та деяких інших осіб» відсутні підстави для застосування механізму нового обчислення пенсії із застосуванням норм ч. 2 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», яка застосовується саме при призначенні пенсії. Тому, при перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення однак, відсоткове значення розміру основної пенсії, яке обчислювалося при її призначенні відповідно до наявної у позивача вислуги років, є незмінним.

Таким чином, пенсійний орган при перерахунку пенсії з 01.05.2021 позивачу протиправно зменшив відсоткове відношення розміру пенсії до грошового утримання з 90 % до 70 % і протиправно не здійснив перерахунок пенсії позивачу на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 12.04.2021р. № 9/1/1151 на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12.03.2021 у справі № 300/87/21, оскільки рішенням Івано-Франківського окружного суду від 29.11.2019 у справі № 300/180/19 судом визначено вже розмір пенсії за вислугу років 90 % грошового забезпечення. Подальше зменшення розміру пенсії слід вважати протиправним.

Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.

В п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, видно, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Щодо покликання апелянта на те, що спір між тими ж сторонами і з того ж предмету вже вирішено судом, то колегія суддів зазначає, що в даній справі спірним є період з 01.05.2021, щодо якого судом ще не приймалось судових рішень.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «РуїзТорія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені скаржником в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових переконливих доводів, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.

З врахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції слід змінити в частині дати проведення перерахунку пенсії, а саме з 01.05.2021 року, замість 01.05.2019 року, з підстав викладених в мотивувальній частині постанови

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області - задоволити частково.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14 березня 2022 року у справі № 300/7191/21 - змінити в частині дати проведення перерахунку пенсії, а саме провести перерахунок з 01.05.2021 року, замість 01.05.2019.

В решті - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС.

Головуючий суддя М. П. Кушнерик
судді А. Р. Курилець
М. А. Пліш