Справа № 440/7774/20
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2022-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2022 р. Справа № 440/7774/20
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Жигилія С.П. , Русанової В.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Укрспецбуд" на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 07.05.2021, головуючий суддя І інстанції: С.С. Бойко, м. Полтава, по справі № 440/7774/20

за позовом Головного управління ДПС у Полтавській області

до Приватного акціонерне товариства "Укрспецбуд"

про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИВ

Головне управління ДПС у Полтавській області (далі по тексту ГУ ДПС у Полтавській області, позивач) звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Укрспецбуд» (далі по тексту ПрАТ «Укрспецбуд», відповідач), в якому просило суд стягнути кошти з рахунків ПрАТ «Укрспецбуд» за податковим боргом з земельного податку з юридичних осіб у розмірі 157710,05 грн на розрахунковий рахунок UA00016008, отримувач УК у м. Кременчук/м. Кременчук/18010500, код отримувача 37965850, банк одержувача: Казначейство України (ЕАП).

В обґрунтування позову зазначено, що у зв`язку з наявністю у ПрАТ «Укрспецбуд» податкового боргу із земельного податку, який утворився внаслідок несплати відповідачем самостійно узгоджених податкових зобов`язань за деклараціями від 16.02.2016 № , від 17.02.2017 № , від 09.02.2018 № , від 02.02.2019 № , від 17.02.2020 № за 2020 рік, а також штрафних санкцій згідно з податковими повідомленнями-рішеннями від 06.09.2016 № /1269, від 23.12.2016 № /1971, від 24.07.2017 № , від 17.05.2017 № , від 07.02.2018 № , від 24.04.2019 № , від 18.11.2019 № та від 06.04.2020 № , винесених за результатами проведених контролюючим органом перевірок з питань своєчасності сплати земельного податку протягом 2016, 2017, 2018, 2019 та 2020 років, також нарахованої відповідно до ст. 129 Податкового кодексу України пені за несплачені в строк грошові зобов`язання з земельного податку, наявні передбачені пп. 20.1.34 п. 20.1 ст. 20, п. 95.1-п. 95.3 ст. 95 ПК України підстави для стягнення цієї суми в судовому порядку.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 07.05.2021 по справі № 440/7774/20 позов Головного управління ДПС у Полтавській області (вул. Європейська, 4, м. Полтава, Полтавська область, 36000, ) до Приватного акціонерного товариства "Укрспецбуд" (вул. Вадима Пугачова (Московська), буд. 6, м. Кременчук, Полтавська область, 39600, ) про стягнення коштів задоволено повністю.

Стягнуто кошти з рахунків Приватного акціонерного товариства "Укрспецбуд" на погашення податкового боргу з земельного податку з юридичних осіб в розмірі 157710,05 грн на р/р UA0016008, отримувач УК в м. Кременчук/м. Кременчук/18010500, код отримувача 37965850, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП).

Відповідач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просить суд апеляційної інстанції рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 07.05.2021 по справі № 440/7774/20 скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що при задоволенні позову судом першої інстанції не враховано положення пункту 95.2 статті 95 ПК України, в порушення яких контролюючим органом ініційовано стягнення коштів платника податків без надіслання (вручення) відповідачу податкової вимоги, оскільки на підтвердження направлення відповідачу податкової вимоги позивач посилається на податкову вимогу № 1355/1372 від 07.06.2011 року, яка була направлена раніше, ніж виник податковий борг, в той час як стягнення в силу вищенаведеної норми права провадиться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Беручи до уваги, що доказів як виникнення податкового боргу до 07.06.2011 року так і його непогашення до позовної заяви не додано, а в таких графах витягу з інтегрованої картки платника як «недоїмка», «залишок несплаченої пені», «заборгованість всього» не зазначено інформації про сальдо на початок 2013 року, з урахуванням відсутності у ПрАТ «Укрспецбуд» податкового боргу станом на початок 2013 року, стверджує про відсутність у позивача суб`єктивного права на звернення до суду з позовом про стягнення коштів з рахунків ПрАТ «Укрспецбуд», яке виникає лише виключно після направлення податкової вимоги. Звертає увагу суду апеляційної інстанції, що в разі виникнення в подальшому (02.03.2013 року нараховано платником самостійно згідно податкового розрахунку земельного податку № від 13.02.2013 року, термін сплати 02.03.2013) нового податкового боргу, порядок вжиття контролюючим органом заходів щодо його погашення розпочинається спочатку - шляхом, зокрема, направлення платникові податків нової податкової вимоги.

Окрім того, наполягає, що судом першої інстанції внаслідок не застосування до спірних відносин пп. 19-1.1.24 п. 19-1.1 ст.19-1, підпункт 14.1.11 п. 14.1 статті 14, п.п. 101.1, 101.5 ст. 101 ПК України та положення Порядку списання безнадійного податкового боргу платників податків, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 № 577 (далі Порядок № 577), які визначають обов`язок податкового органу списати безнадійний податковий борг, помилково зроблено висновок про наявність підстав для задоволення позовної заяви ГУ ДПС у Полтавській області, поданої 23 грудня 2020 року в частині стягнення коштів з рахунків Приватного акціонерного товариства «Укрспецбуд» на погашення податкового боргу, який виник більш як 1095 днів до дати подання позову, а саме відповідно до податкових декларацій від 16.02.2016 № , від 17.02.2017 № та штрафів відповідно до податкових повідомлень-рішень від 06.09.2016 №/1269, від 23.12.2016 №/1971, від 24.04.2017 №, від 17.05.2017 №.

Також вважає, що судом першої інстанції безпідставно стягнуто грошові кошти, які нараховані контролюючим органом за результатами проведення камеральних перевірок, оформлених актом від 24.10.2019 та актом від 11.03.2020, оскільки відповідно до пункту 287.3 статті 287 ПК України граничний строк сплати узгоджених зобов`язань, по яким проведено вищевказані камеральні перевірки, сплив. Так, за грудень 2016 року - 30 січня 2017 року, за січень 2017 року - 02 березня 2017 року; за лютий 2017 року - 30 березня 2017 року; за березень 2017 року - 30 квітня 2017 року; за квітень 2017 року - 30 травня 2017 року; за травень 2017 року - 30 червня 2017 року: за червень 2017 року - 30 липня 2017 року; за липень 2017 року - 30 серпня 2017 року; за серпень 2017 року - 30 вересня 2017 року; за вересень 2017 року - 30 жовтня 2017 року: за жовтень 2017 року - 30 листопада 2017 року. Натомість, як зазначалось, позовна заява у даній справі подана 23 грудня 2020 року, тобто після 1095 денного строку з дня виникнення податкового боргу, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Крім цього, камеральна перевірка своєчасності сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за червень-жовтень 2017 року, яка оформлена актом від 11.03.2020, проведена за межами граничних строків проведення такого виду перевірок (не пізніше закінчення 1095 дня, з дня подання декларації), а тому нарахована за результатами такої перевірки сума штрафу являється безнадійним боргом і стягненню також не підлягає.

Наголошує, що судом першої інстанції не враховано правових висновків Верховного Суду, які викладено у постановах від 15.10.2020 по справі № 910/8428/18 та від 06.02.2018 у справі №807/2097/16 щодо застосування норм права, які регулюють питання списання безнадійного боргу.

Звертає увагу, що суд першої інстанції взагалі не досліджував відзив відповідача на позовну заяву, який подано 12 січня 2021 року в межах встановленого судом строку, та не надав жодної оцінки зазначеним в ньому доводам щодо відсутності належних доказів отримання податкових-повідомлень рішень, порушення строків проведення камеральних перевірок, набуття податковим боргом статусу безнадійного тощо.

Позивач в надісланому до суду письмовому відзиві просив суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін. Зазначив, що згідно розрахунку податкового боргу сума основного зобов`язання до стягнення становить 110684,29 грн, у тому числі за податковими деклараціями відповідача від 12.02.2018 № про визначення річної суми земельного податку у розмірі 48564,84 грн, від 02.02.2019 № про визначення річної суми земельного податку у розмірі 42713,27 грн та від 17.02.2020 № про визначення річної суми земельного податку у розмірі 42713,27 грн.

Також, керуючись ст. 129 ПК України та наказом Державної податкової адміністрації України від 17.12.2010 № 953 «Про затвердження Інструкції про порядок нарахування та погашення пені за платежами, що контролюються органами державної податкової служби», контролюючим органом нараховано пеню на несплачені в строк грошові зобов`язання з податку на додану вартість у загальному розмірі 26615,12 гривень, у тому числі на підставі податкових декларацій з плати за землю від 16.02.2016 № за 2016 рік, від 17.02.2017 № за 2017 рік та від 09.02.2018 № за 2018 рік.

Відповідно до витягу з інтегрованої картки відповідача платежі, які було здійснено за період з 27.06.2018 по 28.03.2019 та за період з 01.06.2017 по 24.06.2020 відповідно в порядку черговості погашення зараховано в рахунок зменшення боргу із земельного податку за податковими деклараціями від 16.02.2016 № , від 17.02.2017 № та від 09.02.2018 № , у зв`язку з чим нараховано пеню за несвоєчасну сплату грошових зобов`язань за періоди з 29.10.2016 по 28.03.2019; з 28.03.2019 по 24,06.2020, з 01.06.2017 по 24.06.2020, з 24.06.2020 по 26.11.2020, з 01.05.2018 по 24.11.2020.

Поряд з цим, за наслідками проведення контролюючим органом перевірок ПрАТ «Укрспецбуд» з питання своєчасності сплати земельного податку складені відповідні акти, на підставі яких прийняті податкові повідомлення - рішення від 06.09.2016 № /1269, від 23.12.2016, від 24.04.2017 № , від 17.05.2017 № , від 07.02.2018 № , від 24.04.2019 № , від 18.11.2019 № , від 06.04.2020 № про визначення штрафів. Вказані податкові повідомлення-рішення отриманні представником позивача, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Залишок несплаченої штрафної санкції за вказаними податковими повідомленнями- рішеннями становив 20410,64 грн.

Посилаючись на пункт 59.1 статті 59 ПК України, п. 6 Розділу 3 Порядку направлення контролюючими органами податкових вимог платникам податків, затверджений наказом Міністерства фінансів України № 610 від 30.06.2017 (далі - Порядок № 610), та правову позицію Верховного Суду, відображену у постанові від 19.02.2019 по справі № 818/1117/16, зазначає, що оскільки положеннями ст.60 ПК України не передбачено направлення податкової вимоги на кожну нову суму податкового боргу, враховуючи безперервність податкового боргу ПрАТ «Укрспецбуд», після формування контролюючим органом податкової вимоги форми "Ю" №1335/1372 від 07.06.2011, яку надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу відповідача, отримано останнім 09.07.2011 року та не оскаржено, доводи апелянта щодо необхідності виставлення нової податкової вимоги в 2013 році на нову суму податкового боргу є хибними.

Заперечує проти доводів відповідача щодо необхідності застосування до спірних правовідносин правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 06.02.2018 по справі № 807/2097/16, оскільки рішення у цій справі було прийнято за інших фактичних обставин ніж у справі, що розглядається. Так, заявлена сума пені по даній справі визначена внаслідок сплати відповідачем в 2018 році (несвоєчасно) сум земельного податку за податковим розрахунком земельного податку, визначеного за 2016 рік, що з урахуванням 1095 днів свідчить про те, що податковий борг не набув статусу безнадійного, а тому відсутні підстави для не нарахування пені.

Враховуючи викладене, оскільки позивачем не було сплачено у встановлені законом порядку та строки суми узгоджених податкових зобов`язань, звернення ГУ ДПС у Харківській області з позовними вимогами про стягнення податкового боргу з підстав, передбачених ст. 95 ПК України, вважає обґрунтованими.

Також, у відзиві заявлено клопотання в якому просив замінити позивача у справі №440/7774/20 на його правонаступника.

У поданих до суду апеляційної інстанції додаткових поясненнях позивач вказав, що положеннями ПК України не передбачено направлення податкової вимоги на кожну нову суму податкового боргу, а виставлення нової податкової вимоги на нову суму податкового боргу можливе лише після відкликання попередньої податкової вимоги за наявності підстав передбачених ст. 60 ПК України, тому враховуючи, що податковий борг відповідача не переривався з моменту винесення податкової вимоги форми «Ю» № 1335/1372 від 07.06.2011 у позивача був відсутній обов`язок виставлення нової податкової вимоги.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 08.08.2022 року клопотання представника позивача - задоволено.

Замінено позивача по справі № 440/7774/20 з Головного управління ДПС у Полтавській області (код ЄДРПОУ: 43142831) на Головне управління ДПС у Полтавській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України ().

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що Приватне акціонерне товариства "Укрспецбуд" зареєстроване як юридична особа, .

Відповідач перебуває на обліку в ГУ ДПС в Полтавській області як платник податків.

За відповідачем обліковується податковий борг з земельного податку з юридичних осіб у розмірі 157710,05 грн, що виник за таких обставин.

Так, ПрАТ "Укрспецбуд" подано до контролюючого органу податкові декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) :

- від 16.02.2016 № за 2016 рік, у якій самостійно визначено суми податкового зобов`язання зі сплати земельного податку у загальному розмірі 47011,94 грн, податковий борг за якою з урахуванням розбивки річної суми рівними частками становить 3917,66 грн /а.с. 23/;

- від 17.02.2017 № за 2017 рік, у якій самостійно визначено суми податкового зобов`язання зі сплати земельного податку у загальному розмірі 42713,27 грн, податковий борг за якою з урахуванням розбивки річної суми рівними частками становить 3559,44 грн /а.с. 21/;

- від 09.02.2018 № за 2018 рік, у якій самостійно визначено суми податкового зобов`язання зі сплати земельного податку у загальному розмірі 48564,94 грн, податковий борг за якою з урахуванням розбивки річної суми рівними частками становить 4047,08 грн /а.с. 19/.

- від 02.02.2019 № за 2019 рік, у якій самостійно визначено суми податкового зобов`язання зі сплати земельного податку у загальному розмірі 42713,27 грн, податковий борг за якою з урахуванням розбивки річної суми рівними частками становить 3559,44 грн /а.с. 17/.

- від 17.02.2020 № за 2020 рік, у якій самостійно визначено суми податкового зобов`язання зі сплати земельного податку у загальному розмірі 42713,27 грн, податковий борг за якою з урахуванням розбивки річної суми рівними частками становить 3559,44 грн /а.с. 15/.

Крім того, протягом 2016, 2017, 2019 та 2020 років контролюючим органом проведено перевірки з питань своєчасності сплати земельного податку, за результатами яких податковими повідомленнями рішеннями від 06.09.2016 № /1269, від 23.12.2016 № /1971, від 24.07.2017 № , від 17.05.2017 № , від 07.02.2018 № , від 24.04.2019 № , від 18.11.2019 № та від 06.04.2020 № до відповідача за несвоєчасну сплату узгоджених сум грошового зобов`язання зі сплати за землю, застосовано штрафи у розмірі 20%: 1001,17 грн, 1412,88 грн, 1700,30 грн, 487,24 грн, 3458,42 грн, 9662,20 грн, 4261,30 грн та 3028,62 грн відповідно.

Вказані податкові повідомлення-рішення отримані представником позивача, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення. Відомостей про оскарження вказаних податкових повідомлень-рішень судом не встановлено.

Згідно з підпунктом 129.1.2 пункту 129.1 статті 129 ПК України контролюючим органом за несвоєчасну сплату податкового боргу нарахована пеня у розмірі 26615,12 грн.

Враховуючи викладене за відповідачем утворилася заборгованість у розмірі 157710,05 грн.

Контролюючим органом сформовано податкову вимогу форми "Ю" №1335/1372 від 07.06.2011 /а.с. 31/, яку надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу відповідача та отримана останнім 09.07.2011. Доказів оскарження вказаної вимоги сторонами не надано.

До матеріалів справи залучено копію довідки Головного управління ДПС у Полтавській області від 17.12.2020 вих. №46513/10/16-31-13-05-18, якою підтверджено, що відповідачем відкриті рахунки в установах банків /а.с. 28/.

Посилаючись на несплату відповідачем податкового зобов`язання у строки, визначені ПК України, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості, оскільки внаслідок несплати відповідачем у встановлений законом строк узгоджених сум податкових зобов`язань, що підтверджується зібраними у справі письмовими доказами, у ПрАТ "Укрспецбуд" виник податковий борг, який підлягає стягненню у судовому порядку.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених ст. 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства врегульовано Податковим кодексом України (далі по тексту - ПК України).

Відповідно до ст. 206 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

За визначенням, наведеним у пункті 14.1 статті 14 ПК України, земельний податок - обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів (далі - податок для цілей розділу XII цього Кодексу) (підпункт 14.1.72); землекористувачі - юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди (підпункт 14.1.73); земельна ділянка - частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, цільовим (господарським) призначенням та з визначеними щодо неї правами (підпункт 14.1.74); плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності (підпункт 14.1.147).

Згідно з підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, установлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Справляння плати за землю здійснюється відповідно до положень розділу ХIII ПК України.

В силу приписів підпункту 270.1.1 пункту 270.1 статті 270 ПК України об`єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.

Таким чином обов`язок платника податку сплачувати плату за землю виникає у власників та землекористувачів з дня виникнення права власності або користування земельною ділянкою.

Відповідно до пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України платники податків обтяжені обов`язком сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

За приписами пункту 54.1 статті 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до пункту 57.1 статті 57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За визначенням п. 288.7 ст. 288 ПК України податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285-287 цього розділу.

Згідно з п. 286.2 ст. 286 ПК України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму плати за землю щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають до відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов`язку подання щомісячних декларацій.

Податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця (п.287.3 ст.287 ПК України).

Підпунктом 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 ПК України передбачено, що контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо: згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, застосування штрафних (фінансових) санкцій та нарахування пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

При цьому, підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг визначено як суму узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеню, нараховану на суму такого грошового зобов`язання.

Таким чином, статусу податкового боргу набуває лише узгоджена сума грошового зобов`язання, не сплачена платником податків у визначений строк.

Відповідно до п. 56.11 ст. 56 ПК України не підлягає оскарженню грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків.

За приписами п.87.9 ст.87 ПК України у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов`язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Колегією суддів встановлено, що заявлена контролюючим органом до стягнення сума несплаченого податкового боргу у розмірі 157710,05 грн виникла за рахунок самостійного визначення відповідачем податкових зобов`язань зі сплати земельного податку за податковими деклараціями від 12.02.2018 № , від 02.02.2019 №, від 17.02.2020 № , нарахування податковим органом на підставі податкових повідомлень-рішень штрафних санкцій та пені.

Відповідач, діючи відповідно до п. 286.2 ст.286 ПК України самостійно визначив суму податкового зобов`язання з плати за землю за податковою декларацією від 12.02.2018 № у розмірі 48564,84 грн, за податковою декларацією від 02.02.2019 № -42713,27 грн, за податковою декларацією від 17.02.2020 № - 42713,27 грн.

З урахуванням положень п.287.3 ст.287 ПК України граничними строками сплати грошового зобов`язання за вказаними податковими деклараціями є, зокрема, за :

- 2018 рік - 02.03.2018, 30.03.2018, 30.04.2018, 30.05.2018, 30.06.2018, 30.07.2018, 30.08.2018, 30.09.2018, 30.10.2018, 30.11.2018, 30.12.2018;

- 2019 рік - 02.03.2019, 30.03.2019, 30.04.2019, 30.05.2019, 30.06.2019, 30.07.2019, 30.08.2019, 30.09.2019, 30.10.2019, 30.11.2019, 30.12.2019;

- 2020 рік - 01.03.2020, 30.03.2020, 30.04.2020, 30.05.2020, 30.06.2020, 30.07.2020, 30.08.2020, 30.09.2020, 30.10.2020, 30.11.2020, 30.12.2020.

З огляду на приписи п.56.11 ст.56 ПК України, самостійно обраховане податкове зобов`язання відповідача із земельного податку, визначене ним в податкових деклараціях з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2018, 2019, 2020 роки, є узгодженим з дня подання таких декларацій.

Однак, в установлений законом термін вказані суми сплачені не були.

Як вбачається з інформації з інтегрованої картки платника податків, сума податкового зобов`язання з плати за землю за податковою декларацією від 12.02.2018 № була зменшена внаслідок зарахування коштів, спрямованих на зменшення боргу минулих років, а саме: 24.06.2020 по платіжному дорученню № 156 на 1888,69 грн; 23.07.2020 по платіжному дорученню № 182 на 2158,39 грн та 612,34 грн; 26.08.2020 по платіжному дорученню № 205 на 3434,74 грн; 22.09.2020 по платіжному дорученню № 227 на 2626,05 грн; 26.10.2020 по платіжному дорученню № 249 на 1421,03 грн та 1395,4 грн; 26.11.2020 по платіжному дорученню № 272 на 2651,68.

Таким чином, сума податкового боргу за 2018 рік була зменшена на 16188,32 грн, внаслідок чого до стягнення підлягає 32376,52 грн

За податковими деклараціями від 02.02.2019 № та від 17.02.2020 № податкові зобов`язання не сплачені відповідачем в повному обсязі.

Отже, сума основного зобов`язання, що ввійшла до складу несплаченого податкового боргу у розмірі 157710,05 грн, за податковими деклараціями, яка залишилася несплаченою, становила 110684,29 грн (32376,62 грн + 42713,27 грн + 42713,27 грн).

Щодо зобов`язання відповідача по сплаті штрафних (фінансових) санкціях із земельного податку з юридичних осіб, колегія суддів зазначає наступне.

Контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок щодо утримання податків у джерела виплати, в тому числі податкового агента, свідчать про порушення правил нарахування, утримання та сплати до відповідних бюджетів податків і зборів, передбачених цим Кодексом, у тому числі податку на доходи фізичних осіб таким податковим агентом (підпункт 54.3.5. пункту 54.3. статті 54 ПК України).

Відповідно до підпункту 14.1.265 пункту 14.1. статті 14 ПК України штрафна санкція (фінансова санкція, штраф) - плата у вигляді фіксованої суми та/або відсотків, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи, а також штрафні санкції за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

За визначенням п. 61.1 ст. 61 ПК України, податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Пунктом 126.1 статті 126 ПК України визначено, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Відповідно до пункту 116.1. статті 116 зазначеного Кодексу у разі застосування контролюючими органами до платника податків штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, такому платнику податків надсилаються (вручаються) податкові повідомлення - рішення.

Так, згідно актів камеральної перевірки своєчасності сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з плати за землю за серпень-грудень 2015 року, за лютий-грудень 2016 року, за грудень 2016 року, січень-травень 2017 року, червень-жовтень 2017 року, за результатами яких податковими повідомленнями-рішеннями від 07.02.2018 № (отримано 14.02.2018, граничний термін сплати 24.02.2018) від 24.04.2019 № (отримано 04.05.2019, граничний термін сплати - 14.05.2019), від 18.11.2019 № (отримано 21.11.2019, граничний термін сплати - 01.12.2019) та від 06.04.2020 № (отримано 13.04.2020, граничний термін сплати - 23.04.2020), за несвоєчасну сплату узгоджених сум грошового зобов`язання зі сплати за землю, до відповідача застосовано штрафи у розмірі 20%, а саме: 3458,42 грн, 9662,20 грн, 4261,30 грн та 3028,62 грн відповідно.

Приписами пункту 57.3 статті 57 ПК України встановлено, що у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Колегією суддів встановлено, що вищезазначені податкові повідомлення-рішення отримані відповідачем, що підтверджується підписами уповноважених осіб відповідача на рекомендованих повідомленнях про вручення поштового відправлення, копії яких містяться в матеріалах справи (звор.бік а.с. 32, 41, 53, 57).

Положеннями пункту 58.3 статті 58 ПК України визначено, що податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) платнику податків, якщо його передано посадовій особі такого платника податків під розписку або надіслано листом з повідомленням про вручення.

За таких обставин вищенаведені податкові повідомлення-рішення слід вважати такими, що вручені відповідачу.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до вимог статті 56 Податкового кодексу України, відповідачем не була порушена процедура адміністративного оскарження податкових зобов`язань, а тому застосовані позивачем штрафні санкції в загальній сумі 20410,64 грн є узгодженими та такими, що набули статусу податкового боргу 25.02.2018, 15.05.2019, 02.12.2019 та 24.02.2020, відповідно, а загальна їх сума (20410,64 грн) відповідає розрахунку податкового боргу доданого позивачем до позовної заяви.

Окрім цього, в Єдиному державному реєстрі судових рішень відсутні судові рішення за результатом оскарження вищевказаних податкових повідомлень-рішень.

При цьому, доводи відповідача стосовно пропуску строку проведення камеральної перевірки за результатами, якої складено податкове повідомлення-рішення від 06.04.2020 № є неприйнятними, оскільки предметом розгляду цієї справи є стягнення податкового боргу, а не визнання протиправними дій контролюючого органу та скасування податкового повідомлення-рішення. Колегія суддів зазначає, що відповідач не був позбавлений права оскаржити такі дії позивача в адміністративному або судовому порядку.

Крім того, з розрахунку податкового боргу вбачається, що сума нарахованої пені на несплачені в строк грошові зобов`язання складає 26615,12 грн, з приводу зазначеної суми колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до п. 129.1 ст. 129 ПК України (в редакції, що діяла на час існування податкового боргу станом на 02.03.2016) пеня нараховується після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов`язання на суму податкового боргу нараховується пеня.

Нарахування пені розпочинається:

а) при самостійному нарахуванні суми грошового зобов`язання платником податків - після спливу 90 днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов`язання, визначеного цим Кодексом;

б) при нарахуванні суми грошового зобов`язання контролюючими органами - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов`язання, визначеного у податковому повідомленні - рішенні згідно із цим Кодексом;

Приписами п. 129.4. ст. 129 ПК України (в редакції, що діяла на час існування податкового боргу станом на 02.03.2016) встановлено, що пеня, визначена підпунктом 129.1.1 пункту 129.1 цієї статті, нараховується на суму податкового боргу (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені) із розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день виникнення такого податкового боргу або на день його (його частини) погашення, залежно від того, яка з величин таких ставок є більшою, за кожний календарний день прострочення у його сплаті.

Пеня, визначена підпунктом 129.1.2 пункту 129.1 цієї статті, нараховується із розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день заниження.

Пеня, визначена підпунктом 129.1.3 пункту 129.1 цієї статті, нараховується із розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день виплати (нарахування) доходів на користь платників податків - фізичних осіб.

Відповідно до п. 129.1 ст. 129 ПК України (в наступній редакції, що діяла на час існування податкового боргу 02.03.2017 та 02.03.2018) нарахування пені розпочинається:

при нарахуванні суми грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов`язання, визначеного цим Кодексом (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження);

при нарахуванні суми податкового зобов`язання, визначеного контролюючим органом у випадках, не пов`язаних з проведенням податкових перевірок, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати податкового зобов`язання (в тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження);

при нарахуванні суми податкового зобов`язання, визначеного платником податків або податковим агентом, у тому числі у разі внесення змін до податкової звітності внаслідок самостійного виявлення платником податків помилок відповідно до статті 50 цього Кодексу, - після спливу 90 календарних днів (270 календарних днів у разі здійснення платником податків самостійного коригування відповідно до підпункту 39.5.4 пункту 39.5 статті 39 цього Кодексу), наступних за останнім днем граничного строку сплати податкового зобов`язання.

Згідно з п. 129.4 ст. 129 ПК України (в редакції, що діяла на час існування податкового боргу 02.03.2017 та 02.03.2018) на суми грошового зобов`язання, визначеного підпунктами 129.1.1 та 129.1.2 пункту 129.1 цієї статті (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені), та в інших випадках визначення пені відповідно до вимог цього Кодексу, коли її розмір не встановлений, нараховується пеня за кожний календарний день прострочення сплати грошового зобов`язання, включаючи день погашення, з розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на кожний такий день.

На суми грошового зобов`язання, визначеного підпунктом 129.1.3 пункту 129.1 цієї статті (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені), нараховується пеня за кожний календарний день прострочення у його сплаті, включаючи день погашення, із розрахунку 100 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на кожний такий день.

Отже, з наведеного вбачається, що обидві редакції вказаної норми встановлюють правило відповідно до якого при самостійному нарахуванні суми грошового зобов`язання платником податків пеня нараховується після спливу 90 днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов`язання.

Відповідно до п. 129.3 ст. 129 ПК України нарахування пені закінчується:

у день зарахування коштів на відповідний рахунок органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів та/або в інших випадках погашення податкового боргу та/або грошових зобов`язань;

у день проведення взаєморозрахунків непогашених зустрічних грошових зобов`язань відповідного бюджету перед таким платником податків;

у день запровадження мораторію на задоволення вимог кредиторів (при винесенні відповідної ухвали суду у справі про банкрутство або прийнятті відповідного рішення Національним банком України);

при прийнятті рішення щодо скасування або списання суми податкового боргу (його частини).

У разі часткового погашення податкового боргу сума такої частки визначається з урахуванням пені, нарахованої на таку частку.

Відповідач, діючи відповідно до п. 286.2 ст. 286 ПК України самостійно визначив суму податкового зобов`язання з плати за землю за податковими деклараціями від 16.02.2016 № за 2016 рік - 47011,94 грн (з урахуванням розбивки річної суми рівними частками - 3917,66 грн), від 17.02.2017 № за 2017 рік - 42713,27 грн (з урахуванням розбивки річної суми рівними частками - 3559,44 грн), від 09.02.2018 № за 2018 рік - 48564,94 грн (з урахуванням розбивки річної суми рівними частками становить 4047,08 грн).

З урахуванням положень п.287.3 ст.287 ПК України граничними строками сплати грошового зобов`язання за вказаними податковими деклараціями є, зокрема, за :

- 2016 рік - 01.03.2016, 30.03.2016, 30.04.2016, 30.05.2016, 30.06.2016, 30.07.2016, 30.08.2016, 30.09.2016, 30.10.2016, 30.11.2016 та 30.12.2016;

- 2017 рік - 02.03.2017, 30.03.2017, 30.04.2017, 30.05.2017, 30.06.2017, 30.07.2017, 30.08.2017, 30.09.2017, 30.10.2017, 30.11.2017, 30.12.2017;

- 2018 рік 02.03.2018, 30.03.2018, 30.04.2018, 30.05.2018, 30.06.2018, 30.07.2018, 30.08.2018, 30.09.2018, 30.10.2018, 30.11.2018, 30.12.2018.

З огляду на приписи п. 56.11 ст. 56 ПК України, самостійно обраховане податкове зобов`язання відповідача зі сплати земельного податку, визначене ним в податкових деклараціях з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2018, 2019, 2020 роки, є узгодженим з дня подання таких декларацій.

Однак, в установлений законом термін вказані суми сплачені не були.

Як вбачається з інтегрованої картки платника податків, перший платіж, який був спрямований на погашення податкового боргу минулих років за податковою декларацією за 2016 рік відбувся 30.10.2017 за платіжним дорученням № 230 на суму 3120,7 грн, а останній 28.03.2019 за платіжним дорученням № 29 на суму 1321,79 грн; за податковою декларацією за 2017 рік: перший - 28.03.2019 за платіжним дорученням № 29 на суму 1638,6 грн, останній - 24.06.2020 за платіжним дорученням № 156 на суму 1818,69 грн; за податковою декларацією за 2018 рік: перший - 24.06.2020 за платіжним дорученням № 156 на суму 1888,69 грн, останній - 26.11.2020 за платіжним дорученням № 272 на суму 2651,68 грн.

Отже, внаслідок несвоєчасної сплати узгоджених сум податкового зобов`язання за податковими деклараціями контролюючим органом нараховувалась пеня, зокрема, за:

2016 рік - з 27.06.2018 (початок нарахування пені) по 28.03.2019 (закінчення нарахування пені) за наступні періоди: з 29.10.2016 по 27.06.2018, з 29.11.2016 по 27.07.2018, з 29.11.2016 по 30.07.2018, з 29.11.2016 по 29.08.2018, з 30.12.2016 по 29.08.2018, з 30.12.2016 по 30.08.2018, з 30.12.2016 по 27.09.2018, з 29.01.2017 по 30.09.2018, з 29.01.217 по 30.01.2018, з 01.03.2017 по 28.11.2018, з 01.03.2018 по 30.11.2018, з 01.03.2017 по 26.12.2018, з 31.03.2017 по 26.12.2018, з 31.03.2017 по 30.12.2018, з 31.03.2017 по 30.01.2019, з 01.05.2017 по 01.03.2019, з 01.05.2017 по 28.03.2019, з 01.06.2017 по 28.03.2019 (день зарахування останнього платежу зі сплати земельного податку за вказаною декларацією).

2017 рік з 28.03.2019 (початок нарахування пені) по 24.06.2020 (закінчення нарахування пені) за наступні періоди: з 01.06.2017 по 28.03.2019, з 01.06.2017 по 25.04.2019, з 29.06.2017 по 25.04.2019, з 29.06.2017 по 27.05.2019, з 30.07.2017 по 27.05.2019, з 30.07.2017 по 24.06.2019, з 29.08.2017 по 29.07.2019, з 29.08.2017 по 30.08.219, з 29.09.2017 по 30.08.2019, з 29.09.2017 по 30.09.2019, з 29.10.2017 по 22.10.2019, з 29.10.2017 по 27.11.2019, з 29.11.2017 по 27.11.2019, з 29.11.2017 по 23.12.2019, з 30.12.2017 по 23.12.2019, з 30.12.2017 по 27.01.2020, з 29.01.2018 по 27.01.2020, з 29.01.2018 по 27.02.2020, з 01.03.2018 по 18.03.2020, з 31.03.2018 по 18.03.2020, з 31.03.2018 по 29.04.2020, з 01.05.2018 по 27.05.2020, з 01.05.2018 по 24.06.2020 (день зарахування останнього платежу зі сплати земельного податку за вказаною декларацією).

2018 рік з 24.06.2020 (початок нарахування пені) по 30.11.2020 за наступні періоди : 01.06.2018 по 24.06.2020, з 01.06.2018 по 23.07.2020, з 29.06.2018 по 23.07.2020, з 29.06.2018 по 26.08.2020, з 30.07.2018 по 22.09.2020, 30.07.2018 по 26.10.2020, з 29.08.2018 по 26.10.2020, з 29.08.2018 по 26.11.2020.

Так, п.111.1, 111.2 ст.111 ПК України визначено, що за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, застосовуються такі види юридичної відповідальності: фінансова; адміністративна; кримінальна.

Фінансова відповідальність за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства встановлюється та застосовується згідно з цим Кодексом та іншими законами. Фінансова відповідальність застосовується у вигляді штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені.

Пеня є сумою коштів у вигляді відсотків, що нарахована на суми грошових зобов`язань у встановлених цим Кодексом випадках та не сплачена у встановлені законодавством строки (п.п.14.1.162 п.14.1 ст.14 ПК України).

Грошове зобов`язання платника податків відповідно до п.п.14.1.39 п.14.1 ст.14 ПК України це сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно з п.п.14.1.265 п.14.1 ст.14 ПК України штрафною санкцією (фінансовою санкцією, штрафом) є плата у вигляді фіксованої суми та/або відсотків, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи, а також штрафні санкції за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до п.п.14.1.156 п.14.1 ст.14 ПК України податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Отже, ПК України визначає пеню, як різновид фінансової відповідальності, відокремлюючи її від штрафних (фінансових) санкцій (штрафів). Так само пеня не відноситься до грошових зобов`язань платника. По суті, пеня є певним способом забезпечення погашення податкового боргу.

Передумовою початку нарахування пені є невиконання платником обов`язку зі своєчасної сплати податкового зобов`язання.

Податковий кодекс України не визначає окремо строки давності для нарахування пені.

Проте, Податковим кодексом України визначено, як строки давності для застосування штрафних (фінансових) санкцій, так і для самостійного визначення контролюючим органом суми грошових зобов`язань.

Строки давності для застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) визначає ст.113 ПК України.

Так, граничні строки застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) до платників податків відповідають строкам давності для нарахування податкових зобов`язань, визначених статтею 102 цього Кодексу.

Відповідно до п. 102.1 ст. 102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених п. 102.2 ст. 102 ПКУ, має право самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених ПКУ, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до ст. 39 ПКУ), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної п. 133.4 ст. 133 ПКУ, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Пунктом 102.4 ст.102 ПК України визначено, що у разі якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.

Оскільки пеня є різновидом фінансової відповідальності, а строки давності для застосування пені ПК України не визначено, на думку суду, для цілей забезпечення принципів справедливості, рівності і балансу у відносинах між платниками і державою, мають застосовуватись загальні строки давності, визначені ст. 102 ПК України, а саме 1095 днів.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, початковою датою нарахування контролюючим органом пені за несвоєчасну сплату податкових зобов`язань за податковою декларацією від 16.02.2016 № є 27.06.2018, за податковою декларацією від 17.02.2017 № - 28.03.2019, за податковою декларацією від 09.02.2018 № - 24.06.2020, тобто в межах 1095 днів з дня виникнення податкового боргу, що утворився в наслідок несвоєчасної сплати відповідачем земельного податку, і саме у вказані вище дати нарахована пеня набула статусу податкового боргу.

Крім цього, колегія суддів зазначає, що на дату звернення позивачем до суду податкові зобов`язання за вказаними деклараціями за 2016, 2017 рік були сплачені в повному обсязі, а за 2018 рік частково. Тобто, податковий борг за цими деклараціями не набував статусу безнадійного, як помилково вважає відповідач, оскільки він був сплачений в межах 1095 днів, а в розумінні пп. 101.2.3 п. 101.2 ст. 101 ПК України під терміном безнадійний розуміється, зокрема, податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений цим Кодексом.

Строк давності складає 1095 днів для нарахування та/або стягнення грошових зобов`язань, що обраховується, зокрема, з дати настання граничного строку сплати вказаних грошових зобов`язань (ст. 102 ПК України).

При цьому, відповідно до п. 101.2 ст. 101 ПК України списанню підлягає безнадійний податковий борг, у тому числі пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг.

Враховуючи, що сплата податкових зобов`язань за податковими деклараціями за 2016, 2017 та 2018 роки відбулась в межах 1095 днів, а пеня була нарахована на податковий борг, що не набував статусу безнадійного, положення п. 101.2 ст. 101 ПК України, не підлягають застосуванню у спірних правовідносинах.

Отже, сума нарахованої пені за прострочення сплати податкового зобов`язання зі сплати земельного податку за податковою декларацією від 16.02.2016 № становить 6243,43 грн, за податковою декларацією від 17.02.2017 № - 13937,1 грн, за податковою декларацією від 09.02.2018 № - 4415,85 грн.

Також, колегією суддів встановлено, що протягом 2016, 2017 років контролюючим органом проведено перевірки з питань своєчасності сплати земельного податку за листопад-грудень 2014 року та січень 2015 року, січень-квітень 2015 року, за квітень-липень 2015 року, за липень-серпень 2015 року, за результатами яких податковими повідомленнями рішеннями від 06.09.2016 № /1269 (отримано - 12.09.2016, граничний строк сплати - 22.09.2016), від 23.12.2016 № /1971 (отримано - 27.12.2016, граничний строк сплати - 06.01.2016), від 24.07.2017 № (отримано - 28.04.2017, граничний строк сплати - 08.05.2017), від 17.05.2017 № (отримано - 19.05.2017, граничний строк сплати - 29.05.2017) за несвоєчасну сплату узгоджених сум грошового зобов`язання зі сплати за землю, до відповідача застосовано штрафи у розмірі 20% відповідно 1001,17 грн, 1412,88 грн, 1700,30 грн, 487,24 грн.

Відповідно до пункту 57.3 статті 57 ПК України, відповідач зобов`язаний був сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення.

Вказані податкові-повідомлення рішення вважаються угодженими з дня отримання їх представником відповідача, що підтверджується копіями рекомендованих повідомлень про вручення почтового відправлення, наявних у матеріалах справи (зворот. бік а.с. 36, 38, 46, 50).

Як вбачається з матеріалів справи, штрафні санкції за вказаними податковими-повідомленнями рішеннями в установлений законом термін сплачені не були, а тому 23.09.2016, 07.01.2016, 29.04.2017 та 30.05.2017, відповідно, набули статусу податкового боргу.

Отже, внаслідок несвоєчасної сплати узгоджених сум податкового зобов`язання контролюючим органом було нараховано пеню у наступні дати :

- 29.08.2018 - за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання за податковим повідомленням-рішенням № 2 від 06.09.2016 на суму 403,63 грн за період з 27.09.2016 по 28.08.2018;

- 30.01.2018 - за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання за податковим повідомленням-рішенням № 0 від 23.12.2016 на суму 627,07 грн за період з 10.01.2017 по 29.01.2019,

- 24.06.2019 та 29.07.2019 - за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання за податковим повідомленням-рішенням № 0 від 24.04.2017 на суми 183,64 грн та 581,37 грн з 12.05.2017 по 23.06.2019 та з 12.05.2017 по 28.07.2019 відповідно,

- 30.08.2019 - за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання за податковим повідомленням-рішенням № від 17.05.2017 на суму 223,03 грн з 02.06.2017 по 29.08.2019 відповідно.

Отже, як вбачається з розрахунку податкового боргу за несвоєчасну сплату податкових зобов`язань за податковими повідомленнями-рішеннями контролюючим органом відповідно до п.129.1 ст.129 ПК України було нараховано пеню на суму 2018,74 грн.

Так, загальна сума нарахованої та несплаченої відповідачем пені за несвоєчасну сплату узгоджених податкових зобов`язань за податковими деклараціями та податковими повідомленнями-рішеннями склала 26615,12 грн (6243,43 грн + 13937,1грн + 4415,85 грн + 2018,74 грн).

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що контролюючий орган 23.12.2020 звернувся з позовом про стягнення податкового боргу з ПрАТ Укрспецбуд у сумі 157710,05 грн, яка складається з основного зобов`язання за несплату узгоджених сум земельного податку за податковими деклараціями за 2018-2020 роки у сумі 110684,29 грн по даті виникнення 02.03.2018, штрафних санкцій за податковими повідомленнями-рішеннями у сумі 20410,64 грн по даті виникнення 25.02.02018 та пені у сумі 26615,12 грн, починаючи з 27.06.2018, тобто з дотриманням 1095 днів від дати виникнення податкового боргу за вказаними сумами.

Згідно з п.59.1 ст.59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Виходячи зі змісту п. 59.5 ст. 59 ПК України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

З дослідженої колегією суддів інформації з інтегрованої картки ПрАТ «Укрспецбуд» встановлено, що податковий борг у платника податків виник 06.06.2011, у зв`язку з чим контролюючим органом на виконання вимог ст. 59 ПК України було сформовано та направлено на адресу відповідача податкову вимогу форми «Ю» №1355/1372 від 07.06.2011, яка була вручена відповідачу 09.07.2011, що підтверджується копією повідомлення про вручення поштового відправлення.

Доводи відповідача щодо виникнення податкового боргу лише 02.03.2013 спростовуються інформацією з інтегрованої картки платника податків, з якої вбачається, що з моменту винесення податкової вимоги форми «Ю» №1335/1372 від 07.06.2011 по 30.11.2020 податковий борг ПрАТ «Укрспецбуд» не переривався, станом на 28.02.2013 сума боргу склала 95722,81 грн.

Враховуючи, що положеннями ПК України не передбачено направлення податкової вимоги на кожну нову суму податкового боргу, а виставлення нової податкової вимоги на нову суму податкового боргу можливе лише після відкликання попередньої податкової вимоги за наявності підстав передбачених ст. 60 ПК України, у відповідача був відсутній обов`язок направляти нову податкову вимогу.

Доказів адміністративного або судового оскарження вказаної вимоги відповідачем не надано, а судом апеляційної інстанції, з Єдиного державного реєстру судових рішень та Комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду», не встановлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог ГУ ДПС у Полтавській області про стягнення коштів з рахунків ПрАТ «Укрспецбуд» за податковим боргом з земельного податку з юридичних осіб у розмірі 157710,05 грн.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Зважаючи на результат апеляційного розгляду справи, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ч. 4 ст. 229, ч. 4 ст. 241, ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Укрспецбуд" - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 07.05.2021 по справі № 440/7774/20 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Т.С. Перцова
Судді С.П. Жигилій В.Б. Русанова