Справа № 280/990/22
Суддя: Чернова Жанна Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
02 серпня 2022 року Справа № 280/990/22

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чернової Ж.М., розглянувши в порядку письмового провадження клопотання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «ДОНОВАТ» до Головного управління ДПС у Запорізькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 20.07.2022 у справі №280/990/22 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «ДОНОВАТ» до Головного управління ДПС у Запорізькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, - задоволено частково. Визнано частково протиправним та скасовано частково податкове повідомлення рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області від 04.10.2021 № на суму 279184,00 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «ДОНОВАТ» судовий збір в розмірі 3219,58 грн. (три тисячі двісті дев`ятнадцять гривень 58 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Запорізькій області.

22.07.2022 на адресу суду від представника позивача надійшло клопотання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відповідно до якого просить стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 11500,00 грн.

Ухвалою суду від 25.07.2022 призначено судове засідання для розгляду питання про ухвалення додаткового судового рішення на 02 серпня 2022 року о 12 год. 00 хв., про що сторони повідомлені належним чином.

27.07.2022 представником позивача подано клопотання про розгляд справи без участі позивача.

01.08.2022 до суду надійшла заява, в якій представник відповідача зазначила, що сума 11500,00 грн є значно завищеною та не відповідає дійсності.

Представник відповідача у судове засідання 02.08.2022 з`явилася, проти клопотання про розгляд справи без участі не заперечувала.

Розглянувши матеріали справи та клопотання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно із частини другої вказаної статті, заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви (частина третя статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України).

Враховуючи наведене, розгляд заяви вирішено здійснювати у порядку письмового провадження.

Розглядаючи клопотання представника позивача суд виходить із такого, що відповідно до ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема: витрати на професійну правничу допомогу; витрати, що пов`язані із прибуттям до суду.

Так, за змістом приписів ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини третьої статті 132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частинами 1 та 2 статті 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно з ч. 3ст. 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини четвертої цієї статті для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката, виходячи із положень частини п`ятої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини 6 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина сьома статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Представником відповідача подано заяву, в якій зазначено, що позивачем не надано договір про надання правничої допомоги №8 від 20.12.2021, платіжне доручення на оплату послуг правничої допомоги датовано 23.12.2021, тобто раніше ніж такі послуги були надані згідно з актом приймання-передачі, наданий акт не містить інформації про витрачений час на надання послуг зі складання позовної заяви. Також зазначає, що зміст позовної заяви викладено на 8 аркушах й містить посилання лише на загальні норми податкового законодавства, додаткова судова практика позивачем вивчена та вказана не була. Представник відповідача вважає, що сума 11500,00 грн за надання правової допомоги по справі є значно завищеною та не відповідає дійсності.

Як зазначалося вище, за правилами частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись (частина дев`ята статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України).

Зміст наведених положень законодавства дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Суд звертає увагу на те, що при визначенні суми відшкодування судових витрат суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені договором про надання правничої допомоги, актами приймання-передачі наданих послуг, платіжними документами про оплату таких послуг, розрахунками таких витрат тощо.

Водночас, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, суди мають досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категорії складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

З матеріалів справи судом встановлено, що на підтвердження розміру понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу в сумі 11500,00 грн. останнім надано:

договір про надання правової допомоги від 20.12.2021 №58 (а.с. 120);

попередній (орієнтовний) опис робіт (наданих послуг) та здійснених витрат виконаних адвокатським об`єднанням, необхідних для надання правничої допомоги у справі від 22.12.2021;

рахунок-фактура №5801 від 22.12.2021 на суму 11500,00 грн;

платіжне доручення №405 від 23.12.2021 про оплату правової допомоги за договором про надання правової допомоги №58 від 20.12.2021, рах. №5801 від 22.12.2021 в сумі 11500,00 грн;

акт приймання-передачі наданих послуг від 20.07.2022;

детальний опис робіт (наданих послуг) та здійснених витрат виконаних адвокатським об`єднанням, необхідних для надання правничої допомоги у справі від 20.07.2022.

Зважаючи на наведене, позивач просить суд стягнути з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань останніх на його користь понесені ним витрати на професійну правничу допомогу саме у сумі 11500,00 грн.

Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Судом встановлено, що 20 грудня 2021 року між адвокатським об`єднанням «Хілько» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «ДОНОВАТ» укладено Договір про надання правової допомоги №58, предметом якого клієнт доручає, а адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надати клієнту правову допомогу, пов`язану із захистом його прав і законних інтересів в судах всіх інстанцій що діють в системi судоустрою України, на пiдприємствах, установах і організаціях усіх форм власності незалежно від підпорядкування у справі про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рiшення від 04.10.2021 № , прийняте Головним управлінням ДПС у Запорізькій областi.

Відповідно до пункту 3.1.3 договору обов`язки клієнта: «Оплачувати витрати, необхiднi для виконання його доручень.»

Відповідно до пункту 3.1.4 договору обов`язки клієнта: «Оплачувати юридичну допомогу у відповідності до умов договору.»

Відповідно до пункту 4 договору порядок здійснення розрахунків: «4.1. Орієнтовна вартість та ціна послуг вказується у Попередньому (орієнтовному) описі робіт. 4.2. Остаточна вартість та цiна послуг визначаються у Детальному описі робіт. 4.3. Вартість робіт визначається у фіксованому розмiрi цiни послуг без прахування часу роботи адвоката. 4.4. Оплата за даним договором здiйсносться шляхом 100% попередньої оплати на підставі рахунку та Попереднього (орієнтовного) опису робіт. 4.5. Адвокатське об`єднання зобов`язано повернути різницю між сумою вказаною у Попередньому описі робіт та Детальному описі робіт. 4.6. За результатом наданих послуг складасться Акт приймання-передачі послуг, який підписується Клієнтом протягом 5 днів з дня його отримання. 4.7. Акт про надання юридичної допомоги вважається підписаним, якщо протягом 5 днів з моменту його отримання Клієнтом, останнiй не надав Адвокатському об`еднаню по письмові аргументовані заперечення на акт.

До клопотання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу додано Акт приймання-передачі наданих послуг від 20.07.2022, відповідно до якого Адвокатське об`єднання якісно та в повному обсязі надало правову допомогу згідно з Договором у справі №280/990/22 про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рiшення від 04.10.2021 № , прийняте Головним управлінням ДПС у Запорізькій областi. Вартість послуг Адвокатського об`єднання становить 11500,00 грн.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» №5076-VI від 05.07.2012 (далі - Закон) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону, видами адвокатської діяльності є, зокрема, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Таким чином, заявлені до відшкодування види робіт виконані адвокатом, мають місце бути, підтверджені належними доказами.

Частиною 7 статті 139 КАС України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

У постанові від 21.01.2021 у справі №280/2635/20 Верховним Судом зроблено наступний висновок: «КАС України у редакції, чинній з 15.12.2017, імплементував нову процедуру відшкодування витрат на професійну правову допомогу, однією з особливостей якої є те, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною / третьою особою чи тільки має бути сплачено.

На переконання колегії суддів, зазначені норми (ст. ст. 134, 139) були введені в КАС України з 15.12.2017, у тому числі, з метою унормування відносин між суб`єктами, які потребують юридичного супроводу, та адвокатами. Так, за існуючого правового регулювання у сторін з`явилась можливість відшкодувати понесені на правову допомогу витрати (у разі доведення власної правоти у спорі із суб`єктом владних повноважень). При цьому, норми зазначених статей спрямовані саме на захист прав та інтересів позивачів-суб`єктів господарювання, а не адвокатів. Встановлена на законодавчому рівні можливість позивачів отримати відшкодування понесених витрат на правничу допомогу сприяє нормальному розвитку галузі, дозволяє учасникам судових процесів залучати для захисту свої прав кваліфікованих адвокатів, даючи при цьому таким особам законне право сподіватись на повне або часткове відшкодування понесених витрат у разі доведення власної правової позиції.».

Таким чином, з врахуванням наведеної вище практики Верховного Суду, надання стороною доказів фактичної сплати витрат на правову допомогу не є вирішальним для з`ясування питання щодо їх стягнення за рахунок відповідача, натомість, суду належить з`ясувати їх дійсність та необхідність.

Матеріалами справи підтверджується факт отримання позивачем послуг адвоката та понесення Товариством витрат в суді першої інстанції, а саме представником позивача підготовлено позовну заява з додатками, відповідь на відзив, всі копії документів завірені представником відповідача з дотриманням положень статті 94 КАС України, представник позивача брав участь у судових засідання по справі №280/990/22.

Щодо власне розміру витрат на правничу допомогу 11500,00 грн суд враховує таке.

Як вбачається з аналізу судової практики Верховного Суду (постанови від 24.01.2019 у справі №910/15944/17, від 19.02.2019 у справі №917/1071/18), якщо суд під час розгляду клопотання про зменшення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу (заперечень щодо розміру стягнення витрат на професійну правничу допомогу) визначить, що заявлені витрати є неспівмірними зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, витраченим ним часом на надання таких послуг, не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їх розміру та їх стягнення становить надмірний тягар для іншої сторони, що суперечить принципу розподілу таких витрат, суд має дійти висновку про зменшення заявлених до стягнення з іншої сторони судових витрат на професійну правничу допомогу.

Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої постановлено рішення, всі її витрати на правничу допомогу якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документа, витрачений адвокатом час тощо, є неспівмірними у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

На переконання суду, заявлена представником позивача до стягнення сума витрат на правову допомогу в розмірі 11500,00 грн. є завищеним в порівнянні зі складністю справи.

Суд враховує заперечення відповідача щодо неспівмірності розміру судових витрат на правничу допомогу, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також зміст позовної заяви з посиланням лише на загальні норми податкового законодавства, і робить висновок про те, що слід відшкодувати позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрати на правничу допомогу, понесені у суді першої інстанції, у розмірі 6000,00 грн, так як саме такий розмір правової допомоги буде співмірним на думку суду.

У зазначеному рішенні ЄСПЛ також підкреслено, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою.

З огляду на викладене, суд зробив висновок про часткове задоволення клопотання представника позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн.

Пунктом 3 частини 1 статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись статтями 132, 134, 139, 143, 241, 243-246, 252 Кодексу адміністративного судочинства, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «ДОНОВАТ» про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу задовольнити частково.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «ДОНОВАТ» (69123, м.Запоріжжя, вул.Василя Стуса, буд. 8 а, ) витрати на професійну правничу допомогу у сумі 6000,00 грн. (шість тисяч гривень 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м.Запоріжжя, пр.Соборний, буд.166, код ЄДРПОУ ВП 44118663).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Ж.М. Чернова