Справа № 140/13822/21
Суддя: Данилевич Н.А.
Дата ухвалення: 2022-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

12 серпня 2022 року

м. Київ

справа №140/13822/21

адміністративне провадження №К/990/20989/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Данилевич Н.А.,

суддів: Мацедонської В.Е., Шевцової Н.В.,

перевіривши касаційну скаргу Офісу Генерального прокурора на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2022 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02 червня 2022 року у справі № 140/13822/21 за позовом ОСОБА_1 до Волинської обласної прокуратури, Офісу Генерального прокурора про визнання протиправними та скасування рішення та наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

09 серпня 2022 року касаційна скарга надійшла до Верховного Суду, як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України.

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Волинської обласної прокуратури, Офісу Генерального прокурора, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення № 337 від 13 вересня 2021 року П`ятнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) "Про неуспішне проходження прокурором атестації";

- визнати протиправним та скасувати наказ керівника Волинської обласної прокуратури від 20 жовтня 2021 №694к "Про звільнення ОСОБА_1 ";

- поновити його на посаді прокурора Ківерцівського відділу Маневицької місцевої прокуратури або іншій рівнозначній посаді;

- стягнути з Волинської обласної прокуратури на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 23 жовтня 2021 року по дату постановлення судового рішення у справі;

- визнати протиправною бездіяльність Волинської обласної прокуратури щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 вихідної допомоги при звільненні у розмірі середнього місячного заробітку;

- зобов`язати Волинську обласну прокуратуру нарахувати та виплатити йому вихідну допомогу при звільненні в розмірі середнього місячного заробітку, що складає 7979,73 грн.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2022 року позов задоволено частково:

- визнано протиправним та скасовано рішення П`ятнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) № 337 від 13 вересня 2021 року "Про неуспішне проходження прокурором атестації";

- визнано протиправним та скасовано наказ керівника Волинської обласної прокуратури № 694к від 20 жовтня 2021 року "Про звільнення ОСОБА_1 ";

- поновлено ОСОБА_1 на посаді прокурора Ківерцівського відділу Маневицької місцевої прокуратури Волинської області з 22 жовтня 2021 року;

- стягнуто з Волинської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 30434,30 грн.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02 червня 2022 року змінено рішення Волинського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2022 року у справі №140/13822/21 та поновлено ОСОБА_1 на посаді прокурора Ківерцівського відділу Маневицької місцевої прокуратури Волинської області з 23 жовтня 2021 року. У решті рішення Волинського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2022 року залишено без змін.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

За правилами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Скаржник, оскаржуючи судові рішення в суді касаційної інстанції, покликається на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України.

Відповідач зазначає, що відсутній висновок Верховного Суду цієї категорії справ з урахуванням обставин наявності процедурного рішення кадрової комісії стосовно задоволення заяви позивача про повторне проходження іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки та в подальшому пізнішою датою прийнятого рішення іншою кадровою комісією про неуспішне проходження прокурором атестації, ухваленого за результати складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки (не набрання мінімального прохідного балу).

Скаржник зазначає про необхідність надання Верховним Судом правової оцінки і тлумачення особливостей застосування:

- пункту 9 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України №113-ІХ - щодо застосування до спірних правовідносин правил складання і визначення результатів іспиту на загальні здібності, передбачених Порядком проходження прокурорами атестації, затвердженим наказом Генерального прокурора від 03 жовтня 2019 року №221 у взаємозв`язку з пунктом 7 розділом І, пунктом 2 розділу V цього Порядку;

- пункт 16 розділу ІІ Прикінцеві і перехідні положення» Закону України №113-ІХ - в контексті правової оцінки і тлумачення правомірності визначення кадровою комісією результатів складання іспиту на загальні здібності з врахуванням особливостей ситуації, яка виникла у зв`язку з проходженням атестації позивачем, а саме наявності процедурного рішення кадрової комісії стосовно задоволення заяви позивача про повторне проходження іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки та в подальшому пізнішою датою прийнятого рішення іншою кадровою комісією про неуспішне проходження прокурором атестації, ухваленого за результати складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки (не набрання мінімального прохідного балу);

- пункту 17 розділу ІІ Прикінцеві і перехідні положення» Закону України №113-ІХ - в контексті «підставності» і правомірності ухвалення кадровою комісією за результатами атестації прокурора рішення про неуспішне проходження атестації у випадку наявності особливостей оцінювання результату іспиту позивача.

Отже, скаржником викладено підстави касаційного оскарження, передбаченого пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України.

Касаційну скаргу подано до Верховного Суду 05 серпня 2022 року засобами поштового зв`язку.

Відповідно до вимог статті 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Згідно з частиною третьою статті 328 КАС України строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною п`ятою статті 333 цього Кодексу.

Разом з касаційною скаргою заявником подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження.

Скаржник зазначає, що повний текст постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09 травня 2022 року у справі №140/13828/21 виготовлено і підписано 18 травня 2022 року, відтак, вперше касаційну скаргу Офісом Генерального прокурора подано 16 червня 2022 року в межах строку на касаційне оскарження

Ухвалами Верховного Суду від 07 липня 2022 року та 25 липня 2022 року касаційну скаргу Офісу Генерального прокурора повернуто через помилковість визначення та необхідність конкретизації підстав касаційного оскарження судових рішень у справі.

Проте Верховний Суд відхиляє таке обґрунтування відповідача щодо пропуску строку на касаційне оскарження, оскільки останній оскаржує рішення Волинського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2022 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02 червня 2022 року у справі № 140/13822/21, а не постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09 травня 2022 року у справі №140/13828/21, як зазначає скаржник у касаційній скарзі щодо пропуску строку на касаційне оскарження.

Таким чином, беручи до уваги вказані приписи статті 329 КАС України та зазначені в касаційній скарзі обставини, що призвели до порушення скаржником строку на звернення до суду касаційної інстанції зі скаргою, Суд дійшов висновку про неповажність пропуску скаржником строку на подання касаційної скарги та поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження вказаних судових рішень.

Також аналіз матеріалів касаційної скарги свідчить про її невідповідність вимогам статті 330 КАС України в частині необхідності надання документу про сплату судового збору.

Відповідно до підпункту 3 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до адміністративного суду касаційної скарги на рішення суду встановлена на рівні 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Зі скарги та доданих до неї матеріалів убачається, що позивач у цій справі є фізичною особою, який звернувся до суду в 2021 році. Постановою суду апеляційної інстанції, що оскаржується в касаційному порядку, рішення Волинського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2022 року залишено без змін, яким у свою чергу задоволено дві позовні вимоги немайнового характеру та одну позовну вимогу майнового характеру.

У касаційній скарзі заявник просить в частині задоволення позовних вимог скасувати рішення Волинського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2022 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02 червня 2022 року та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог позивача.

Пунктом 3 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання до адміністративного суду позову немайнового характеру фізичною особою встановлена на рівні 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно зі статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 1 січня 2021 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 2270,00 гривні.

Ставка судового збору за подання адміністративного позову майнового характеру фізичною особою на рівні 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заявник оскаржує рішення судів попередніх інстанцій, зокрема в частині задоволення позовних вимог про стягнення з Волинської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 30434,30 грн і 1 відсоток від указаної суми є менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому ставка за вимогу майнового характеру обчислюється із її мінімального розміру - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, ціна позову в частині оскаржених вимог складає 908, 00 грн (2270,00 х0,4).

Таким чином, ставка судового збору, що підлягає сплаті за звернення з цією касаційною скаргою, складає 3 632,00гривень (200% від 908, 00)*2 за дві вимоги немайнового характеру та 1816,00 гривень (200% від 908, 00 (2270,00 * 0,4) за одну вимогу майнового характеру, що разом складає 5448,00 гривень.

Заявник касаційної скарги сплатив судовий збір у розмірі 4 167,68 грн.

Отже, заявнику касаційної скарги необхідно доплатити судовий збір у розмірі 1 280,32 грн (5448,00-4 167,68).

Реквізити для сплати судового збору:

отримувач коштів - ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102;

рахунок отримувача: UA0026007;

;

код класифікації доходів бюджету: 22030102;

банк отримувача: Казначейство України (ЕАП);

найменування додатку, збору, платежу: 22030102 "Судовий збір (Верховний Суд, 055)";

призначення платежу: "*;101; _____ (код ЄДРПОУ/реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи або серія та номер паспорта громадянина України в установлених законом випадках); судовий збір, за позовом _____ (ПІБ/назва), Верховний Суд (Касаційний адміністративний суд)", номер справи, у якій сплачується судовий збір.

За таких обставин, відповідно до правил статей 169, 332 КАС України касаційна скарга підлягає залишенню без руху з установленням скаржнику строку для усунення її недоліків шляхом надання до суду касаційної інстанції документу про сплату судового збору в установленому законом розмірі, а також подати заяву з зазначенням в ній інших підстав для поновлення строку на касаційне оскарження.

Керуючись статтями 169, 329, 332 КАС України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Визнати неповажними, зазначені Офісом Генерального прокурора, причини пропуску строку на касаційне оскарження рішення Волинського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2022 року та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02 червня 2022 року у справі № 140/13822/21.

Касаційну скаргу Офісу Генерального прокурора на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2022 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02 червня 2022 року у справі № 140/13822/21 за позовом ОСОБА_1 до Волинської обласної прокуратури, Офісу Генерального прокурора про визнання протиправними та скасування рішення та наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії - залишити без руху.

Надати скаржнику строк у десять днів із дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги, зазначених у мотивувальній частині ухвали.

Роз`яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали (в частині неподання заяви з зазначенням в ній інших причин пропуску строку на касаційне оскарження) в установлений судом строк у відкритті касаційного провадження буде відмовлено.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та не оскаржується.

Суддя-доповідач Н.А. Данилевич

Судді В.Е. Мацедонська

Н.В. Шевцова