Справа № 280/3581/21
Суддя: Божко Л.А.
Дата ухвалення: 2022-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

07 липня 2022 року м. Дніпросправа № 280/3581/21

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Божко Л.А. (доповідач),

суддів: Лукманової О.М., Дурасової Ю.В.,

розглянувши у письмовому провадженні в м. Дніпро апеляційну скаргу Запорізької митниці на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 23.06.2021 р. (суддя Сіпака А.В.) по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Технохімреагент» до Дніпровської митниці про визнання протиправним та скасування рішення

В С Т А Н О В И В:

05.05.2021 р. ТОВ «Технохімреагент» звернулося до Запорізького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Дніпровської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішення, де просили визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA110230/2021/000098/1 від 30.04.2021р.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 23.06.2021 р. адміністративний позов задоволений повністю.

Не погодившись з рішенням суду Запорізька митниця подала апеляційну скаргу, де просила здійснити заміну відповідача у справі Дніпровську митницю Держмитслужби на Запорізьку митницю, скасувати рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 23.06.2021 р., прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не повністю з`ясовані обставини, що мають значення для справи, а тому прийняте неправомірне рішення.

Крім того, судом встановлено, що Постановою КМ України № 895 від 30.09.2020 р. «Деякі питання територіальних органів Державної митної служби» передбачений спосіб реорганізації територіальних органів Державної митної служби.

Наказом Держмитслужби № 460 від 19.10.2020 р. утворені територіальні органи як відокремлені підрозділи Державної митної служби України, в т.ч. Запорізьку митницю, та з 01.07.2021 р. Запорізька митниця є митним органом, який в зоні своєї діяльності безпосередньо здійснює митну справу, забезпечує виконання завдань, покладених на митні органи, а також реалізацію делегованих повноважень Державної митної служби України, як її відокремлений структурний підрозділ.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне задовольнити клопотання Запорізької митниці та допустити заміну відповідача Дгніпровської митниці Держмитслужби її правонаступником Запорізькою митницею, як відокремленим підрозділом Державної митної служби України.

Дослідивши матеріали справи та докази по справі, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення в зв`язку з наступним.

З матеріалів справи вбачається, що 05.09.2018 р. між ТОВ «Технохімреагент», як покупцем та іноземною компанією Shandong Taihe Chemicals Co., Ltd., Китай, як продавцем укладений зовнішньоекономічний Контракт №18363/ІМ, згідно умов якого продавець зобов`язався продати, а покупець зобов`язався купити на умовах Контракту товари (продукцію) згідно специфікацій та умов, вказаних у відповідних Додатках до Контракту. Кількість і ціни товарів регулюються вищевказаними Додатками, що є невід`ємною частиною даного Контракту.

Ціни на товари встановлюються в Доларах США і вказуються у відповідних Додатках до Контракту. Вказані ціни розуміються на умовах Інкотермс 2010, визначені Додатками.

Ціни включають вартість тари, упаковки і маркіровки товарів.

Ціни остаточні і не підлягають зміні до виконання взаємних обов`язків по відмовідному Додатку.

Оплата по даному контракту здійснюється покупцем на розрахунковий рахунок продавця у відповідності з умовами оплати, вказаними в відповідних Додатках.

Оплата здійснюється на підставі слідуючого документа:

-Рахунок фактура або попередній рахунок фактура на 100% вартості відповідного Додатку.

29.04.2021 р. для здійснення митного оформлення чотирьох товарів (хімічні речовини) позивач подав до відповідача електронну митну декларацію (ЕМД) за №UA110230/2021/008742, у якій митна вартість товару визначена за основним методом, згідно чого митна вартість заявленого до оформлення товару становить 36 643,25 долл.США.

Для підтвердження відомостей, заявлених про митну вартість товару, позивачем надані відповідачу документи, передбачені ч.2 ст. 53 МК України, а саме: пакувальний лист від 08.03.2021 б/н; проформа інвойс від 19.01.2021 № SC321011902; комерційний інвойс від 08.03.2021 № F21030814; коносамент (bill of lading) від 13.03.2021 № QDSM177075; автомобільна транспортна накладна CMR від 28.04.2021 № 3676; платіжний банківський документ від 09.04.2021 № TF086852F0210409; рахунок на оплату за морське перевезення від 26.04.2021 № 3331; довідка вартість перевезення від 26.04.2021 № SІEV0006007; контракт від 05.09.2018 18363/ІМ; додаток від 14.01.2021 № 17; додаткові угоди від 12.12.2019 № 1, від 12.12.2019 № 2; договір на транспортно-експедиторське обслуговування від 12.09.2019 № GC-12259; технічні описи б/н на товари HEDP, DTMP, РВТСА; лист від 01.04.2021 б/н про характеристики товару DDAC; лист від 20.04.2021 № 7.5-08-02-02-1/15/13/4167 щодо ПРК на товар DDAC; лист від 20.04.2021 № 7.5-1/7.5-15-04/13/4165 щодо ПРК на товар DDBAC; рішення про визначення коду товару від 19.05.2020 № KT-UA-2020, від 01.10.2020 № KT-UA-2020, від 12.03.2021 № KT-UA-2021; лист від 15.04.2021 б/н щодо технічних характеристик товару DDBAC.

Як слідує з матеріалів справи, під час перевірки наданих документів відповідач встановив, що відповідно ТТН від 28.04.2021 № 3676 перевізником партії товару є ТОВ «Мультранс», а декларант надав документи на транспортно-експедиційне обслуговування між позивачем та ТОВ «ДСВ Логістика» (рахунок на оплату, довідку про вартість перевезення та договір на транспортно-експедиційне обслуговування).

Крім того, відповідно п. 5 контракту від 05.09.2018 № 18363/ІМ Продавець надає разом з товаром, зокрема, такі документи, як: підписаний контракт, підписаний прайс-лист. Зазначені документи з підписами до митного оформлення не надавались; до митного оформлення надано контракт від 05.09.2018 № 18363/ІМ разом з додатками № 1, №2 та специфікацією № 17. Згідно зазначених документів кінцевий строк дії контракту 31.12.2020.

Судом встановлено, що митний орган надіслав позивачу електронну вимогу про надання (за наявності) додаткових документів для підтвердження митної вартості згідно із ч. 3 ст. 53 МК України та зазначив про можливість декларанта за власним бажанням подати додаткові наявні в нього документи для підтвердження заявленої митної вартості товару згідно з ч. 6 ст. 53 МК України.

Судом встановлено, що позивач не надав додаткові документи та вимагав завершення митного оформлення декларації, після чого 30.04.2021 р. митницею прийняте рішення про коригування митної вартості товару № UА110230/2021/000098/1 із застосуванням другорядних методів № 2а (метод визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів) у відповідності з вимогами ст. 59 МКУ, № 2б (метод визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів) у відповідності з вимогами ст. 60 МКУ.

Також встановлено, що відповідачем складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 30.04.2021 № UA110230/2021/00255, відповідно до норм чинного законодавства, з урахуванням положень ч. 6 ст. 54, ст. 256 МКУ та Порядку № 631.

Як вбачається з матеріалів справи, під час митного оформлення відповідачем не були виявлені розбіжності, що мають вплив на правомірність визначення митної вартості товару, не були виявлені ознаки підробки та не було встановлено відсутність відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягала сплаті за товари.

Перше зауваження відповідача не стосувалося числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості.

Так, позивач мав справу тільки з експедитором ТОВ «ДСВ Логістика», а якого перевізника винаймав експедитор, позивач не знав. Розрахунки за перевезення позивач здійснював з експедитором, в зв`язку з чим рахунок на оплату, довідка про вартість перевезення та договір на транспортно експедиторські послуги від експедиторора подав до митниці в якості документів, що підтверджують вартість перевезення товару і той факт, що рахунок виставив експедитор, а не перевізник, не стосується числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості.

Друге зауваження відповідача стосувалося не надання позивачем підписаного контракту та підписаного прайс листа.

Однак, судом встановлено, що підписаний контракт з підписами надісланий засобами електронного зв`язку разом з ЕМД, про що зазначено в графі 44 ЕМД та списку надісланих документів, зазначених митницею, а прайс лист не є документом, визначеним ч.3 ст.53 МК України, що підтверджує митну вартість товару.

Третє зауваження стосувалося того, що до митного оформлення надані контракт разом з додатками №1 та №2 та специфікацією і згідно наданих документів кінцевий строк дії контракту 31.12.2020 р.

Однак, згідно додатку 2 від 12.12.2019 р. до контракту від 05.09.2018 р., що був наданий в пакеті документів для митного оформлення товару, « сторони дійшли згоди внести зміни в п. 10 Контракту № 18363/ІМ від 05.09.2018 р. в слідуючій редакції: 10.Інші умови:

Строк дії контракту до 31.12.2020 р. Після цього терміну, Контракт буде автоматично продовжуватится на кожен слідуючий календарний рік до тих пір, поки одна із сторін не подасть письмове повідомлення про розірвання даної угоди, але не раніше, чим за три місяці до дати її закінченя».

Статтею 49 МК України передбачено, що « 1. Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари».

Відповідно статті 53 МК України встановлено, що «1. У випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

2. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

3. У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:… .

5. Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Крім того, статтею 54 МК України передбачено, що «1. Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

2. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

3. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

4. Митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний:

1) здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;….».

Як вбачаєься з матеріалів справи, до митного офопрмлення товару позивачем надані всі необхідні документи, передбачені ст. 53 МК України, шляхом перевірки яких можливо було перевірити числове значення заявленої митної вартості товару.

Однак, як слідує з матеріалів справи, всупереч ч.3 ст. 53 МК України, відповідач, за відсутності розбіжностей, що мали б вплив на правильність визначення митної вартості, за відсутності ознак підробки та при наявності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару чи відомостей щодо ціни, що була сплачена чи підлягає сплаті, при наявності, лише, зауважень, що не впливають на визначення митної вартості товару та які не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, прийняв спірне рішення.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог, оскільки відповідач, всупереч чю.2 ст. 77 КАС України, не довів правомірність свого рішення, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, в зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволенню, а рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст. 315,316,321,322,325 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Запорізької митниці - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 23.06.2021 р залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня викладення повного тексту.

Головуючий - суддя Л.А. Божко

суддя О.М. Лукманова

суддя Ю. В. Дурасова