Справа № 460/10784/21
Суддя: Т.О. Комшелюк
Дата ухвалення: 2022-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

08 серпня 2022 року м. Рівне №460/10784/21

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Комшелюк Т.О. за участю секретаря судового засідання Юрчук А.М. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник Ольховець В.П.,

відповідача: представник Кливець В.В., третьої особи на стороні відповідача: представник Міністерства оборони України ОСОБА_3.

третьої особи на стороні відповідача: представник Військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_2.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління розвідки Міністерства оборони України третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Міністерство оборони України третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Військова частина НОМЕР_2
про визнання відмови протиправною, зобов`язання вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління розвідки Міністерства оборони України (далі - відповідач), третіх осіб без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Міністерства оборони України, Військової частини НОМЕР_2 (далі - треті особи) в якому просить суд: 1) визнати відмову відповідача у придбанні житлового приміщення у місті Рівне та передачі його на розподіл до Військової частини НОМЕР_2 для надання у постійне користування підполковнику запасу ОСОБА_1 та членам його сім`ї, які перебувають під №1 у списках осіб, що користуються правом першочергового (позачергового) одержання житлових приміщень у Військовій частині НОМЕР_2 - протиправною; 2) зобов`язати відповідача придбати житлове приміщення у місті Рівне відповідно до встановлених санітарних та технічних норм, а також з урахуванням кількості членів сім`ї ОСОБА_1 та передати його на розподіл до Військової частини НОМЕР_2 для надання у постійне коритування підполковнику запасу ОСОБА_1 та членам його сім`ї, які перебувають під №1 у списках осіб, що користуються правом першочергового (позачергового) одержання житлових приміщень у Військовій частині НОМЕР_2. Позовні вимоги ґрунтуються на тому, що позивач проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_2. Наказом командира Військової частини НОМЕР_5 від 08.10.2008 № 218 його було виключено зі списків особового складу частини у зв`язку із звільненням з військової служби у запас. Позивач та члени його сім`ї з 29.11.2006 перебувають у загальній черзі на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання у Військовій частині НОМЕР_2. З 29.11.2006 зазначені особи перебувають у списках осіб, що користуються правом першочергового одержання житлових приміщень у Військовій частині НОМЕР_2 під № 1. З 21.11.2008 зазначені особи перебувають у списках осіб, що користуються правом позачергового одержання житлових приміщень у Військовій частині НОМЕР_2 під № 1. У зв`язку з тим, що Військовою частиною НОМЕР_2 з 29.11.2006 не розглядалось питання забезпечення житловим приміщення для постійного проживання позивача та членів його сім`ї, а вони перебувають під № 1 у списках осіб, що користуються правом позачергового (першочергового) одержання житлових приміщень у Військовій частині НОМЕР_2, позивач у травні 2021 року звернувся до Військової частини НОМЕР_2 з запитом на отримання публічної інформації. Військовою частиною НОМЕР_2 на запит позивача надано відповідь від 28.05.2021 № 331, у якій зазначено, що позивач разом з членами сім`ї перебувають на обліку у Рівненському гарнізоні, та з питань забезпечення житловим приміщенням для постійного проживання йому потрібно звертатись на адресу Рівненської КЕЧ. Крім того, надано витяг з протоколу № 10 засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_2 від 29.11.2006 та витяг з протоколу № 11 засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_2 від 21.11.2008. Вважаючи відповідь військової частини НОМЕР_2 такою, що не узгоджується з законодавством, позивач 04.06.2021 звернувся з заявою до начальника Головного управління розвідки Міністерства оборони України, у якій просив забезпечити виконання вимог Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та придбати житлове приміщення у місті Рівне, після чого передати його на розподіл до Військової частини НОМЕР_2 для надання його у постійне користування підполковнику запасу ОСОБА_1 та членам його сім`ї, оскільки вони перебувають у списках осіб, що користуються правом першочергового (позачергового) одержання житлових приміщень у Військовій частині НОМЕР_2 під № 1. 30.06.2021 на адресу позивача надійшла відповідь відповідача від 23.06.2021 № 222/7Д/1324, у якій останній зазначив, що враховуючи діючий порядок забезпечення військовослужбовців, звільнених з військової служби в запас або відставку, які були зараховані на облік військовослужбовців та членів їх сімей, що потребують поліпшення житлових умов, шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання, підстав для задоволення заяви на теперішній час не має. Такі дії позивач вважає протиправною, в зв`язку із чим звернувся за захистом своїх прав до суду. Просить позовну заяву задовольнити.

Відповідач подав відзив на позов в якому проти задоволення позову заперечив, посилаючись на те що забезпечення позивача житловим приміщенням для постійного проживання повинно відбуватись за рахунок коштів Міністерства оборони України, оскільки позивач не був співробітником Розвідувального органу.

Третя особа - Міністерство оборони України, подала пояснення не позов в якому зазначає, що аналіз чинного законодавства у сфері забезпечення військовослужбовців житлом дає підстави стверджувати про відсутність часових рамок у забезпеченні житлом для постійного користування. Натомість є лише обов`язок при наданні житла дотримуватися черги, яка визначається часом зарахування особи на квартирний облік. Оскільки позивач не навів порушення конкретних норм діючої на даний час Інструкції № 380 щодо порушення його житлових прав, то відсутні підстави вважати такі права порушеними. Відповідно, позовна заява задоволенню не підлягає.

Третя особа - Військова частина НОМЕР_2 надала пояснення на позов в якому наводить доводи та аргументи, тотожні відзиву відповідача та стверджує, що забезпечення позивача житловим приміщенням для постійного проживання повинно відбуватись за рахунок коштів Міністерства оборони України. Просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Позовна заява надійшла до суду 02.08.2021.

Ухвалою суду від 03.08.2021 відмовлено у відкритті провадження у справі.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23.11.2021 скасовано ухвалу суду від 03.08.2021 та направлено справу для продовження її розгляду.

Ухвалою суду від 16.12.2021 позов залишений без руху.

Ухвалою суду від 04 січня 2022 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою суду від 09 лютого 2022 року відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Водночас вирішено здійснювати подальший розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою суду від 21 лютого 2022 року вказану справу передано на розгляд до Окружного адміністративного суду міста Києва з підстав відсутності у штаті Рівненського окружного адміністративного суді суддів, які мають дозвіл на провадження діяльності з державною таємницею, та режимно-секретного органу, що унеможливлює утворення нового складу суду для розгляду справи, а найбільш територіально наближеним до Рівненського окружного адміністративного суду судом, який має спеціальний дозвіл на провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею є Окружний адміністративний суд міста Києва.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 квітня 2022 року відмовлено у прийнятті до провадження вказаної справи з мотивів відсутності факту надходження до матеріалів справи № 460/10784/21 документів та матеріалів, які передбачені Законом України "Про державну таємницю". Матеріали справи містять лише клопотання про витребування таких документів, яке не було вирішене судом. А тому Окружний адміністративний суду міста Києва вказав на передчасність ухвали Рівненського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2022 року. За наведених обставин, ухвалив повернути матеріали вказаної справи для продовження розгляду справи.

06 липня 2022 року адміністративна справа № 460/10784/21 надійшла до Рівненського окружного адміністративного суду.

Суд, дотримуючись положень ст. 30 КАС України про недопустимість спорів про підсудність, ухвалою суду від 07 липня 2022 року продовжив розгляд адміністративної справи № 460/10784/21.

Ухвалою суду від 13 липня 2022 року клопотання позивача про залучення третьої особи задоволено. Залучено Міністерство оборони України та Військову частину НОМЕР_2 до участі в адміністративній справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача. Розгляд справи призначено до розгляду на 08.08.2022 о 08:30год.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з наведених у ньому підстав, з урахуванням пояснень та доказів, просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив з підстав викладених у відзиві, просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Також наголосив, що позивач не був співробітником розвідувальних органів Міністерства оборони України, отже житло має придбавати для нього Міністерство оборони України, оскільки позивач був військовослужбовцем ЗСУ.

Третя особа - представник Міністерства оборони України в судовому засіданні підтримав подані ним письмові пояснення.

Третя особа - представник Військової частини НОМЕР_2 в судовому засіданні підтримав позицію, наведену представником відповідача. Разом з тим ствердив, що військова частина НОМЕР_2 знаходиться у підпорядкуванні Головного управління розвідки Міністерства оборони України та фінансується, у тому числі і грошовим забезпеченням військовослужбовців цієї частини, за рахунок Головного управління розвідки Міністерства оборони України як головного розпорядника бюджетних коштів.

Заслухавши пояснення учасників справи, розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2.

Наказом командира військової частини НОМЕР_3 від 09.09.2008 № 0169 підполковника ОСОБА_1 , заступника командира частини з озброєння - начальника технічної частини, звільнено з військової служби у запас за пунктом «63» підпункту «в» (за станом здоров`я).

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 08.10.2008 № 218, ОСОБА_1 08.10.2008 виключено із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

Позивач та члени його сім`ї з 29.11.2006 перебувають у загальній черзі на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання (далі - Облік) у Військовій частині НОМЕР_2.

З 29.11.2006 позивач та члени його сім`ї перебувають у списках осіб, що користуються правом першочергового одержання житлових приміщень у Військовій частині НОМЕР_2 під № 1 (витяг з протоколу № 10 засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_2 від 29.11.2006).

З 21.11.2008 позивач та члени його сім`ї перебувають у списках осіб, що користуються правом позачергового одержання житлових приміщень у Військовій частині НОМЕР_2 під № 1 (витяг з протоколу № 11 засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_2 від 21.11.2008).

У травні 2021 року позивач звернувся до Військової частини НОМЕР_2 з запитом на отримання публічної інформації у якому просив надати наступну інформацію: 1. Чи перебуває Позивач та члени його сім`ї на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання (далі - Облік) у Військовій частині НОМЕР_2? Надати витяг з протоколу житлової комісії Військової частини НОМЕР_2. 2. У разі перебування Позивача та членів його сім`ї на обліку, якою датою вони зараховані на облік у Військовій частині НОМЕР_2? 3. Під яким номером перебувають у списках військовослужбовців та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання житлових приміщень для постійного проживання у загальній черзі, та у списках осіб, що користуються правом першочергового одержання житлових приміщень (далі - Списки)? Надати витяги зі списків. 4. Чи отримували військовослужбовці Військової частини НОМЕР_2 у місті Рівне (крім військового містечка) житлові приміщення для постійного проживання, службові житлові приміщення у період з 2014 року по 2021 рік включно? 5. У разі отримання військовослужбовцями Військової частини НОМЕР_2 у місті Рівне (крім військового містечка) житлових приміщень для постійного проживання, службових житлових приміщень, яким органом військового управління чи органом державної влади вони були придбані (збудовані) та до якого житлового фонду вони належать? 6. За рахунок житлового фонду, якого органу військового управляння чи органу державної влади, здійснюється забезпечення житловими приміщеннями для постійного проживання військовослужбовців Військової частини НОМЕР_2, звільнених у запас або відставку, що перебувають на обліку у Військовій частині НОМЕР_2? Якими нормативно-правовими актами чи рішеннями це визначено? 7. За рахунок коштів, якого органу військового управляння чи органу державної влади, здійснюється забезпечення житловими приміщеннями для постійного проживання військовослужбовців Військової частини НОМЕР_2, звільнених у запас або відставку, що перебувають на обліку у Військовій частині НОМЕР_2? Якими нормативно-правовими актами чи рішеннями це визначено? 8. Яка кількість житлових приміщень для постійного проживання у місті Рівне (крім військового містечка) була розподілена житловою комісією Військової частини НОМЕР_2 після зарахування мене на облік? Інформацію надати по рокам. 9. Які дії у період з 2017 року по 2021 рік включно, здійснювалися військовою частиною НОМЕР_2 щодо вирішення питання забезпечення житловими приміщеннями для постійного проживання військовослужбовців Військової частини НОМЕР_2, звільнених у запас або відставку, що перебувають на обліку у Військовій частині НОМЕР_2? Надати завірені копії підтверджуючих документів.

Військовою частиною НОМЕР_2 на запит надано відповідь від 28.05.2021 № 331, у якій крім іншого зазначено, що позивач разом з членами сім`ї перебуває на обліку у Рівненському гарнізоні, та з питань забезпечення житловим приміщенням для постійного проживання йому потрібно звертатись на адресу Рівненської КЕЧ.

04.06.2021 позивач звернувся з заявою до начальника Головного управління розвідки Міністерства оборони України, у якій просив забезпечити виконання вимог Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та придбати житлове приміщення у місті Рівне, після чого передати його на розподіл до Військової частини НОМЕР_2 для надання його у постійне користування позивачу та членам його сім`ї, оскільки вони перебувають у списках осіб, що користуються правом першочергового (позачергового) одержання житлових приміщень у Військовій частині НОМЕР_2 під № 1.

Відповідачем на заяву надано відповідь від 23.06.2021 № 222/7Д/1324, у якій останній зазначив, що враховуючи діючий порядок забезпечення військовослужбовців, звільнених з військової служби в запас або відставку, які були зараховані на облік військовослужбовців та членів їх сімей, що потребують поліпшення житлових умов, шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання, підстав для задоволення заяви позивача теперішній час не має.

З зазначеними діями Головного управління розвідки Міністерства оборони України позивач не погоджується, вважає відмову Головного управління розвідки Міністерства оборони України у придбанні житлового приміщення у місті Рівне та передачі його на розподіл до Військової частини НОМЕР_2 для надання у постійне користування підполковнику запасу ОСОБА_1 та членам його сім`ї, які перебувають під №1 у списках осіб, що користуються правом першочергового (позачергового) одержання житлових приміщень у Військовій частині НОМЕР_2 протиправною, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Україну проголошено соціальною, правовою державою, в якій визнається і діє принцип верховенства права; Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй; органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (стаття 1, частини перша, друга статті 8, частина друга статті 19 Конституції України).

Вимогами частини першої статті 1 Закону України «Про звернення громадян» від 2 жовтня 1996 року № 393/96-ВР (далі - Закон №393/96-ВР), громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Вимогами частини третьої статті 3 Закону №393/96-ВР визначено, що заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності.

Частиною першою статті 5 Закону №393/96-ВР визначається, що звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

Частиною третьою статті 7 Закону №393/96-ВР, визначено, що якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз`ясненнями.

У контексті вимог Закону №393/96-ВР, суд зазначає, що якщо питання порушене позивачем у заяві від 04.06.2021 не входило до повноважень відповідача, то відповідач зобов`язаний в термін не більше п`яти днів переслати звернення за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повинен був повідомити позивача. Вказані дії з боку відповідача не відбулись, а отже відповідач надаючи відповідь позивачу визнав, що порушене у заяві питання щодо забезпечення його житловим приміщенням, належить до його компетенції.

Держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей (частина шоста статті 19 Конституції України).

За приписами частини 1 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» № 2232-ХІІ від 25.03.1992 (далі - Закон № 2232-ХІІ) військовою службою є державна служба особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. У зв`язку з особливим характером військової служби військовослужбовцям надаються передбачені законом пільги, гарантії та компенсації.

У свою чергу, спеціальним законом, який відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі є Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011 -XII від 20.12.1991 (далі - Закон № 2011-XII).

Згідно з абзацом першим пункту 1 статті 12 Закону № 2011-XII, Держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Вимогами пункту 9 статті 12 Закону № 2011-XII передбачено, що військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас за станом здоров`я або, якщо вони на час звільнення мають вислугу військової служби не менше 20 років, або у відставку, а також у зв`язку зі скороченням штатів чи проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості їх використання на військовій службі, залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування - у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки і відповідних квартирно-експлуатаційних органах та користуються правом позачергового одержання житла. Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Військовослужбовці, які набули право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», залишаються на такому обліку та користуються правом позачергового одержання житла.

Постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2006 р. № 1081 затверджено Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями (далі - Порядок №1081).

Пунктом 1 Порядку № 1081, визначено, що цей Порядок визначає механізм забезпечення житловими приміщеннями військовослужбовців - осіб офіцерського (у тому числі осіб, які проходять військову службу за призовом осіб офіцерського складу), старшинського і сержантського, рядового складу (крім військовослужбовців строкової служби) Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів спеціального призначення та Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, розвідувальних органів, посади в яких комплектуються військовослужбовцями, у тому числі звільнених в запас або у відставку, що залишилися перебувати на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, у військових частинах, закладах, установах та організаціях (далі - військові частини) після звільнення (далі - військовослужбовці) та членів їх сімей.

Вимогам пункту 22 Порядку № 1081, визначено, що облік військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов, ведеться у військових частинах та квартирно-експлуатаційних органах.

Згідно пункту 32 Порядку № 1081, військовослужбовцям житло надається згідно з чергою. Черговість надання житла визначається за часом зарахування на облік (включення до списків осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житлових приміщень).

Аналізуючи норму статті 12 Закону № 2011-XII та вимоги Порядку № 1081, суд зазначає, що існуючий в Державі порядок забезпечення військовослужбовців, у тому числі звільнених з військової служби в запас або відставку, які були зараховані на облік військовослужбовців та членів їх сімей, що потребують поліпшення житлових умов, шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання, дозволяє відповідачу забезпечити позивача та членів його сім`ї житловим приміщенням для постійного проживання, а тому рішення відповідача викладене у відповіді від 23.06.2021 № 222/7Д/1324 не відповідає вимогами законодавства.

Відповідно до частини першої статті 23 Закону № 2011-XII фінансове забезпечення витрат, пов`язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів, що передбачаються в Державному бюджеті України на відповідний рік для Міністерства оборони України, розвідувальних органів України та інших центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування та правоохоронні органи, інших джерел, передбачених законом.

Частиною першою статті 5 Закону України «Про розвідку» (далі - Закон № 912-IX) визначено, що розвідувальними органами є, у тому числі і розвідувальний орган Міністерства оборони України.

Частиною першою статті 48 Закону № 912-IX визначено, що фінансування та матеріально-технічне забезпечення розвідувальних органів здійснюються за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом, та інших джерел, не заборонених законом. Крім того, частиною третьою зазначеної статті визначено, що розвідувальні органи в особі їх керівників є головними розпорядниками бюджетних коштів на утримання і забезпечення діяльності цих органів.

Аналогічні норми містились у Законі України «Про розвідувальні органи України», який втратив чинність на підставі Закону № 912-IX.

Відповідно до додатку 3 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» Головне управління розвідки Міністерства оборони України є розпорядником бюджетних коштів за програмами кваліфікації видатків «Будівництво (придбання) житла для військовослужбовців Головного управління розвідки Міністерства оборони України» та «Реалізація державного інвестиційного проекту "Створення фонду службового житла у Головному управлінні розвідки Міністерства оборони України».

Згідно з додатком 3 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» відповідач є розпорядником бюджетних коштів за програмами кваліфікації видатків «Будівництво (придбання) житла для військовослужбовців Головного управління розвідки Міністерства оборони України».

Бюджетним кодексом України визначаються правові засади функціонування бюджетної системи України, її принципи, основи бюджетного процесу і міжбюджетних відносин та відповідальність за порушення бюджетного законодавства.

Частиною другою статті 51 Бюджетного кодексу України (далі - Кодекс) передбачено, що витрати на безоплатне або пільгове матеріальне і побутове забезпечення, на яке згідно із законодавством України мають право окремі категорії працівників бюджетних установ, військовослужбовці, особи рядового і начальницького складу, поліцейські, співробітники Служби судової охорони (крім категорій, пільги яким передбачаються пунктом "ї" частини першої статті 77 Основ законодавства України про охорону здоров`я, частиною четвертою статті 29 Основ законодавства України про культуру, абзацом першим частини третьої статті 57 Закону України "Про освіту"), а також у частині медичної допомоги і санаторно-курортного лікування та відпочинку для оздоровлення - члени сімей військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, поліцейських, співробітників Служби судової охорони, пенсіонери з числа військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, поліцейських, співробітників Служби судової охорони та члени їхніх сімей, здійснюються за рахунок бюджетних асигнувань на функціонування цих бюджетних установ.

До таких витрат належать: забезпечення форменим одягом, речовим майном, службовим обмундируванням; забезпечення безоплатною медичною допомогою; надання санаторно-курортного лікування та відпочинку для оздоровлення; надання жилого приміщення або виплата грошової компенсації за піднайом (найму) жилого приміщення; зниження плати за користування житлом (квартирної плати), паливом, телефоном та плати за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична та теплова енергія); безоплатний проїзд і перевезення багажу; безоплатне встановлення квартирної охоронної сигналізації і користування нею; безоплатне відправлення та одержання листів військовослужбовцями строкової служби.

Також, суд враховує, що згідно з рішення Рахункової палати України від 12 червня 2018 року № 14-1 «Про розгляд Звіту про результати аудиту ефективності використання коштів державного бюджету, виділених Міністерству оборони України на будівництво (придбання) житла для військовослужбовців Збройних Сил України», невідкладним є вирішення питання щодо забезпечення ведення обліку військовослужбовців Головного управління розвідки Міноборони безпосередньо у квартирно-експлуатаційних органах цього управління, зважаючи, що воно є головним розпорядником коштів та отримує бюджетні асигнування на будівництво та придбання житла. Існуючий в Міноборони порядок забезпечення житлом військовослужбовців Головного управління розвідки Міноборони з урахуванням вимог Закону України від 22.03.2001 № 2331 «Про розвідувальні органи України» створює ризики протиправного використання бюджетних коштів (підпункті 4.7.1. рішення).

Таким чином, суд зазначає, що відповідач, як головний розпорядник бюджетних коштів, наділений відповідно до законодавства повноваженнями та коштами на придбання житлових приміщень для постійного проживання, у тому числі і для позивача та членів його сім`ї, які перебувають під № 1 у списках осіб, що користуються правом першочергового (позачергового) одержання житлових приміщень у Військовій частині НОМЕР_2.

Крім того, суд вважає за потрібне звернути увагу на те, що позивача згідно наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій) від 08.10.2008 № 218 було виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_2, підставою видання цього наказу, є наказ командира військової частини НОМЕР_3 від 9 вересня 2008 року № 0169, яким позивача звільнено з військової служби у запас.

Згідно пункту 7 статті 26 Закону №2232-ХІІ (у редакції чинній на день звільнення позивача), звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Відповідно до підпункту «в» пункту 72 Положення про проходження військової служби особами офіцерського складу, прапорщиками (мічманами) Збройних Сил України, затвердженого Указом Президента України від 7 листопада 2001 року N 1053 (яке діяло на день звільнення Позивача), звільнення осіб офіцерського складу з військової служби на підставах, передбачених пунктами 61, 63 та 67 цього Положення, здійснюється у військових званнях до підполковника (капітана 2 рангу) включно за всіма підставами, крім звільнення за службовою невідповідністю, - першими заступниками, заступниками Міністра оборони України, начальником Генерального штабу Збройних Сил України, командиром військової частини НОМЕР_3, а також командувачами видів Збройних Сил України, крім звільнення у зв`язку із скороченням штатів.

Відповідно до пункту 7.10 Інструкції про організацію виконання Положення про проходження військової служби особами офіцерського складу, прапорщиками (мічманами) Збройних Сил України, затвердженої наказом Міністра оборони України 16.07.2002 № 237, зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 9 серпня 2002 р. № 647/6935 (яка діяла на день звільнення позивача), документи щодо звільнення з військової служби осіб офіцерського складу, прапорщиків (мічманів), визнаних військово-лікарською комісією не придатними до військової служби в мирний час, обмежено придатними у воєнний час, а також непридатними до військової служби зі зняттям з військового обліку, оформляються негайно з отриманням військовою частиною відповідного висновку військово-лікарської комісії та надсилаються до посадової особи, яка видає наказ про звільнення.

Так, у 2008 році звільняючи позивача з військової служби командир військової частини НОМЕР_3 - начальник Головного управління розвідки Міністерства оборони України, діяв відповідно до вищезазначеного законодавства, оскільки позивач проходив військову службу у військовій частині, яка знаходиться в підпорядкуванні Головного управління розвідки Міністерства оборони України.

Також, представником позивача 03.08.2022 з поясненням було надано до суду ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.03.2019 по справі № 640/1821/19, якою було залучено в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача військову частину НОМЕР_3 . У вказаній ухвалі суду зазначає, що в обґрунтування заяви про залучення до участі у справі у якості третьої особи військової частини НОМЕР_3, представник відповідача послався на те, що військова частина НОМЕР_2 є підпорядкованою військовій частині НОМЕР_3 м. Київ, в процесі своєї службової діяльності також керується відомчими нормативно-правовими актами, наказами, розпорядженнями, іншими документами, що мають правовий характер командира військової частини НОМЕР_3 та знаходиться на її повному фінансовому забезпеченні.

Наведене підтверджує пояснення представника військової частини НОМЕР_2 про те, що дана частина знаходиться у безпосередньому підпорядкуванні Головного управління розвідки Міністерства оборони України та фінансується за рахунок останнього, як головного розпорядника бюджетних коштів.

З урахуванням викладеного, доводи відповідача про те, що позивач не відноситься до військовослужбовців Головного управління розвідки Міністерства оборони України є неприйнятними.

23.02.2006 був прийнятий Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», який покликаний регулювати відносини, що виникають у зв`язку з обов`язком держави виконати рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справах проти України; з необхідністю усунення причин порушення Україною Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і протоколів до неї; з впровадженням в українське судочинство та адміністративну практику європейських стандартів прав людини; зі створенням передумов для зменшення числа заяв до ЄСПЛ проти України.

Стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлює, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Вимогами частини другої статті 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням Європейського суду з прав людини.

Європейський суду у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, зазначив, «Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.».

Відповідачем під час розгляду справи, не наведено обґрунтувань прийнятому ним рішенню за результатами розгляду заяви позивача. Тому суд погоджується з тим, що оскільки позивач проходив службу у військовій частині НОМЕР_2, яка підпорядковується Головному управлінню розвідки Міністерства оборони України і знаходиться на його фінансовому забезпеченні, то позивач має бути забезпечений житловим приміщенням саме за рахунок Головного управління розвідки Міністерства оборони України, який є розпорядником бюджетних коштів за програмою кваліфікації видатків «Будівництво (придбання) житла для військовослужбовців Головного управління розвідки Міністерства оборони України»,

Крім того, наявний у Державі порядок забезпечення житлом військовослужбовців для постійного проживання має бути дотриманий відносно позивача та членів його сім`ї, які перебувають під № 1 у списках осіб, що користуються правом першочергового (позачергового) одержання житлових приміщень у Військовій частині НОМЕР_2.

Щодо судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 8564грн, то суд зазначає, що під час судового засідання представник позивача відмовився від стягнення таких витрат з відповідача у повному обсязі у зв`язку з оголошенням військового стану, тому підстави для їх відшкодування відсутні.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач не виконав процесуального обов`язку доказування своєї позиції та не довів правомірності своєї поведінки у спірних правовідносинах, натомість доводи позивача відповідають обставинам справи та ґрунтуються на нормах матеріального закону.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення повністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, сплачений позивачем відповідно до квитанції № 36181067 від 20.12.2021 року судовий збір у сумі 908грн підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління розвідки Міністерства оборони України.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву задовольнити повністю.

Визнати відмову Головного управління розвідки Міністерства оборони України у придбанні житлового приміщення у місті Рівне та передачі його на розподіл до Військової частини НОМЕР_2 для надання у постійне користування підполковнику запасу ОСОБА_1 та членам його сім`ї, які перебувають під № 1 у списках осіб, що користуються правом першочергового (позачергового) одержання житлових приміщень у Військовій частині НОМЕР_2 - протиправною.

Зобов`язати Головне управління розвідки Міністерства оборони України придбати житлове приміщення у місті Рівне відповідно до встановлених санітарних та технічних норм, а також з урахуванням кількості членів сім`ї ОСОБА_1 та передати його на розподіл до Військової частини НОМЕР_2 для надання у постійне користування підполковнику запасу ОСОБА_1 та членам його сім`ї, які перебувають під № 1 у списках осіб, що користуються правом першочергового (позачергового) одержання житлових приміщень у Військовій частині НОМЕР_2.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління розвідки Міністерства оборони України судовий збір в розмірі 908грн (дев`ятсот вісім гривень).

У відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу в сумі 8564грн ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач - Головне управління розвідки Міністерства оборони України (вул.Електриків,33,м.Київ 176,04176, ЄДРПОУ/РНОКПП 43966883)

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Міністерство оборони України Адреса: 03168, пр. Повітрофлотський, 6, м. Київ, .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Військова частина НОМЕР_2 Адреса: АДРЕСА_2, ЄДРПОУ НОМЕР_4.

Повний текст рішення складений 10 серпня 2022 року.

Суддя Т.О. Комшелюк