Справа № 708/480/22
Суддя: Чаку Євген Васильович
Дата ухвалення: 2022-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 708/480/22 Суддя (судді) першої інстанції: Акулов Є.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Чаку Є.В.,

суддів: Єгорової Н.М., Лічевецького І.О.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 06 липня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі-позивач) звернувся до Чигиринського районного суду Черкаської області з позовом до Головного управління Національної поліції в Черкаській області про визнання незаконною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ГАВ № 137440 від 31.05.2022.

Чигиринський районний суд Черкаської області своїм рішенням від 06 липня 2022 року відмовив у задоволенні позову.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позов у повному обсязі. В апеляційній скарзі апелянт зазначив, що рішення суду винесено з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Дана справа належить до категорії термінових справ, передбачених ст. 286 КАС України та підлягає розгляду з урахуванням особливостей, передбачених параграфом 2 глави 11 КАС України.

Згідно ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів та у разу, зокрема, відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участі.

Оскільки сторонами не заявлялись клопотання про розгляд справи за їх участі, у відповідності до п.1 ч. 1 ст. 311 КАС України колегія суддів вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів дійшла наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що постановою у справі про адміністративне правопорушення серії ГАВ № 137440 від 31.05.2022 позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, та накладено штраф в сумі 850 грн.

Підставою для винесення оскаржуваної постанови стало те, що 31.05.2022 о 13.03 год. позивач здійснив завідомо неправдивий виклик поліції, а саме зателефонував на спеціальну лінію « 102» та повідомив про тілесні ушкодження (без зазначення кому саме) за адресою АДРЕСА_1 , хоча даний факт не знайшов свого підтвердження.

Вважаючи постанову про притягнення до адміністративної відповідальності протиправною, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного.

Згідно ст. 183 КУпАП завідомо неправдивий виклик пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань - тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За приписами п. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

В той же час, наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу або залишається повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів у разі їх фіксації у режимі фотозйомки (відеозапису), крім випадків фіксації в автоматичному режимі правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

За приписами п. 5 ст. 213 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Керуючись ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені статтею 183 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 23 Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII (далі - Закон №580-VIII) поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення, вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення, вживає заходів для забезпечення публічної безпеки і порядку на вулицях, площах, у парках, скверах, на стадіонах, вокзалах, в аеропортах, морських та річкових портах, інших публічних місцях; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена чинним законодавством.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частина 1 ст. 73 КАС України дає визначення, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 74 КАС України).

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Водночас, апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Керуючись ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зазначені норми приписують обов`язок суб`єкта владних повноважень щодо доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності.

Перевіривши наявні у матеріалах справи докази суд першої інстанції встановив, що оскаржувана постанова містить чітке посилання на час вчинення хибного виклику саме « 13.03» (ас. 6), що збігається із подією, зафіксованою 102, за №88270098, із зазначення дати звернення 31.05.2022, часу 13.02.22, заявник ОСОБА_1 , контактний телефон НОМЕР_1 , зміст повідомлення «повідомив працівник військомату про те, що підлеглий ОСОБА_2 в стані алкогольного сп`яніння наніс тілесні ушкодження, а саме руками в обличчя. ШМД викликали самостійно.» (ас.24) та змістом рапорту уповноваженого працівника поліції аналогічного змісту (ас. 25).

Суд першої інстанції зазначив, що із наданих на адресу суду разом із відзивом письмових пояснень ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , який користується телефоном НОМЕР_2 , достеменно з`ясовано, що не було взагалі події, зазначеної в повідомленні на « 102» від імені останнього. Обидва не телефонували до поліції. Окрім того, обидва вказують на колишнього співробітника ОСОБА_1 , як ініціатора хибного повідомлення та що саме останній має у користуванні номер телефону « НОМЕР_1 », з якого було здійснено хибний виклик.

На переконання суду першої інстанції твердження позивача не відповідають фактичним обставинам справи, встановленим судом, оскільки повідомлення від імені ОСОБА_3 , яке мало місце 31.05.2022 о 13.02. на спецлінію « 102», було зафіксовано саме з телефону « НОМЕР_1 » наявними у ГУНП в Черкаській області технічними засобами, та копія аудіозапису вказаного повідомлення надано суду на CD-RW диску і запис був досліджений судом під час судового розгляду.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так у повідомленні про виклик №88270098 зазначено, що працівник військомату повідомив про те, що підлеглий ОСОБА_2 в стані алкогольного сп`яніння наніс тілесні ушкодження, а саме руками в обличчя. Заявником зазначено ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тел. НОМЕР_3 .

У рапорті інспектор Овчаренко І. зазначив, що прибувши на місце виклику було опитано гр. ОСОБА_2 , який перебуває на посаді заступника начальника військомату, а також ОСОБА_3 , який перебуває на посаді начальника військомату, які на той час перебували на робочому місці та повідомили, що факт вказаний в повідомленні не відповідає дійсності, так як будь-яких конфліктних ситуацій між ними не відбувалось та спиртних напоїв вони не вживали. Вказані особи додали, що до поліції з телефонного номеру НОМЕР_3 зателефонував гр. ОСОБА_1 . У зв`язку з наведеними обставинами на гр. ОСОБА_1 було складено адміністративну постанову за ст.183 КУпАП.

Фактично інспектор лише на підставі пояснень ОСОБА_2 та ОСОБА_3 дійшов висновку про вчинення гр. ОСОБА_1 адміністративного порушення.

Натомість колегія суддів звертає увагу, що згідно повідомлення про виклик заявником зазначено ОСОБА_3 .

У апеляційній скарзі позивач зазначив, що ніколи не мав у користуванні номер телефону « НОМЕР_1 ».

Відповідно до ч.3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Колегія суддів зазначає, що у матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про те, що телефонний номер НОМЕР_3 належить саме гр. ОСОБА_1 і що саме вказана особа здійснила виклик у матеріалах справи.

Крім того, оскаржувана постанова не містить посилань на жодні належні та допустимі докази, зокрема, показання свідків, записи технічних приладів та засобів, роздруківки прийнятого повідомлення, на підставі яких інспектором зроблено висновок про вчинення позивачем інкримінованого йому правопорушення.

Також у рапорті інспектор зазначив, ОСОБА_1 було ознайомлено зі змістом оскаржуваної постанови, проте останній відмовився від надання будь-яких пояснень та підпису постанови.

У позовній заяві та апеляційній скарзі позивач зазначив, що оскаржувану постанову інспектором було винесено без його особистої участі і присутності. Позивач наголошує. що інспектор не роз`яснив йому його прав, не відібрав у нього будь-яких пояснень та не вручив під підпис копію винесеної постанови, а направив її на невідому адресу поштою.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що відповідно до ч. 1 ст. 268 КпАП України особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

В даному випадку матеріали справи не містять доказів, що спірна у цій справі постанова складалася у присутності ОСОБА_1 , як і посилання на врахування в останній пояснень позивача, відібраних під час прибуття поліції на виклик.

Враховуючи викладене у сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що відповідачем у справі не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183 КУпАП, тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність у діях ОСОБА_1 зазначеного складу адміністративного правопорушення.

За таких підстав апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити повністю, рішення суду першої інстанції - скасувати, прийняти нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити, постанову скасувати.

Відповідно до частини першої статті 317 КАС підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 311, 315, 317, 321, 322 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 06 липня 2022 року скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області про скасування постанови задовольнити у повному обсязі.

Визнати незаконною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ГАВ № 137440 від 31.05.2022.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: Є.В. Чаку

Судді: Н.М. Єгорова

І.О. Лічевецький