Справа № 460/19337/22
Суддя: Т.О. Комшелюк
Дата ухвалення: 2022-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

11 серпня 2022 року м. Рівне №460/19337/22
Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Т.О. Комшелюк, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Рівненській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Рівненській області (далі ГУНП в Рівненській області, відповідач), в якому просить суд: 1) визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати позивачу одноразової грошової допомоги на підставі п. 4 ч. 1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію» у повному обсязі, передбаченому пп. «в» п. 4 ч. 1 ст. 99 Закону України «Про Національну поліцію», а саме у розмірі 70 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня 2022 року; 2) зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу недоплачену частину одноразової грошової допомоги на підставі п. 4 ч. 1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію» у розмірі, передбаченому пп. «в» п. 4 ч. 1 ст. 99 Закону України «Про Національну поліцію», а саме у розмірі 70 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня 2022 року (з урахуванням виплаченої суми в розмірі 26530 грн.). Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач проходила службу в поліції, наказом ГУНП в Рівненській області від 05.11.2021 № 214 о/с позивача звільнено зі служби в поліції, згідно з п. 2 ч. 1 ст. Закону України «Про Національну поліцію» (через хворобу), на підставі свідоцтва про хворобу від 22.10.2021 № 469, виданого ДУ «ТМО МВС України по Рівненській області». 29.03.2022 року позивачу встановлено третю групу інвалідності (з 21.03.2022 року) внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в поліції, що підтверджується довідкою МСЕК від 29.03.2022 серії ААБ № 822298. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію», у разі визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті. Розмір такої допомоги визначений пп. «в» п. 4 ч. 1 ст. 99 Закону України «Про Національну поліцію» і у разі встановлення інвалідності третьої групи становить 70 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату. 08.04.2022 позивач звернулась із рапортом (заявою) на ім`я начальника ГУНП в Рівненські області про виплату одноразової грошової допомоги на підставі п. 4 ч. 1 ст. 97 Закону України Про Національну поліцію, із долученням усіх необхідних документів. 27.05.2022 позивачу було виплачено одноразову грошову допомогу в сумі 26 530 грн., тобто у значно меншому розмірі, ніж це передбачено законодавством. 21.06.2022 позивач звернулась із письмовою заявою на адресу відповідача із проханням нарахувати на виплатити недоплачену частину одноразової грошової допомоги, тобто у розмірі 70 прожиткових мінімумів, з урахуванням вже виплаченої суми в розмірі 26 530 грн. Листом від 18.07.2022 № 11/Б-631 відповідач відмовив позивачу у нарахуванні та виплаті недоплаченої частини одноразової грошової допомоги, з тих підстав, що позивач вже отримував таку допомогу, у зв`язку із травмою, отриманою під час виконання службових обов`язків. Позивач вважає, що травма, отримана під час виконання службових обов`язків та встановлення інвалідності після звільнення, внаслідок захворювання, пов`язаного із проходженням служби в поліції, є самостійними підставами для виплати одноразової грошової допомоги, а отже одноразова грошова допомога у зв`язку з встановленням інвалідності після звільнення, на думку позивача, має бути виплачена у повному обсязі. З наведених підстав, позивач просить задовольнити заявлені позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти задоволення позовних вимог. На обґрунтування відзиву відповідач зазначив, що позивачу, згідно довідки МСЕК серії АГ № 0025265 від 30.01.2020, вперше встановлено часткову втрату професійної працездатності в розмірі 5 % у зв`язку з травмою, отриманою 15.07.1997 під час виконання службових обов`язків. Згідно висновку від 24.04.2020, ОСОБА_1 призначено одноразову грошову допомогу на підставі пункту 5 частини 1 статті 97 Закону України «Про Національну поліцію», а саме в зв`язку з частковою втратою працездатності без визначення інвалідності, внаслідок травми, отриманої під час виконання службових обов`язків, що виплачена в сумі 147140,0грн. 08.04.2022 до ГУНП в Рівненській області вдруге надійшла заява ОСОБА_1 щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 97 Закону України «Про Національну поліцію». Згідно наданої до заяви довідки МСЕК серії АГ № 0025596 від 29.03.2022, за результатами повторного медичного огляду ОСОБА_1 , встановлено часткову втрату професійної працездатності у більшому розмірі (30 %), та як наслідок, визначено ІІІ групу інвалідності (довідка до акту огляду МСЕК серії ААБ № 822298). В травні 2022 року ОСОБА_1 вдруге призначено ОГД, а саме на підставі пункту 4 частини 1 статті 97 Закону України «Про Національну поліцію», в зв`язку з встановленням 30% втрати працездатності з подальшим визначенням ІІІ групи інвалідності протягом шести місяців після звільнення з поліції, внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в поліції, що виплачена в сумі 26530,0грн. Таким чином, позивачу двічі визначався рівень втрати професійної працездатності, а саме після першого медичного огляду в 2020 році в розмірі 5%, та в 2022 році після повторного медичного огляду в розмірі 30 %. Обґрунтовуючи розмір одноразової грошової допомоги, призначеної та виплаченої позивачу у 2022 році, відповідач посилається на п. 8 розділу ІV Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського затвердженого наказом МВС України від 11.01.2016 № 4, із змінами (далі Порядок № 4), згідно з яким, якщо поліцейському після встановлення ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми. Оскільки, в 2020 році позивачу виплачено одноразову грошову допомогу в зв`язку з втратою працездатності без визначення інвалідності в сумі 147140,0грн, то в 2022 році у в зв`язку з встановленням більшого відсотку втрати працездатності та, як наслідок, встановленням ІІІ групи інвалідності, позивачу призначено та виплачено одноразову грошову допомогу з урахуванням раніше виплаченої суми, а саме в розмірі 26530,0грн. (173 670,0грн 147 140,0грн). З огляду на наведене, відповідач просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Позивач відповідь на відзив не подав.

Ухвалою суду від 08 липня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному з`ясуванні всіх обставин справи в їх сукупності, суд виходить з наступного.

ОСОБА_1 проходила службу в органах внутрішніх справ з 27.09.1994, а з 07.11.2015 - у Національній поліції України.

15.07.1997 року, в період проходження служби позивач отримала травму при виконанні службових обов`язків. Зазначене підтверджується висновком службового розслідування за фактом отримання поліцейським тілесних ушкоджень від 22.11.2019, а також актами форми Н-1 та Н-5 від 22.11.2019.

Згідно висновку МСЕК, внаслідок отриманої під час виконання службових обов`язків травми, позивачу було встановлено 5 % втрати працездатності, без встановлення інвалідності (довідка МСЕК від 30.01.2020 серії АГ № 0025265).

Згідно висновку про призначення одноразової грошової допомоги від 24.04.2020, наказу ГУНП в Рівненській області від 28.04.2020 № 764, платіжним дорученням від 28.05.2020 № 2549, позивачу була перерахована одноразова грошова допомога на підставі п. 5 ч. 1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію», у зв`язку з отриманням травми при виконанні службових обов`язків, в розмірі 147140грн.

В жовтні 2021 року, у зв`язку з погіршенням загального стану здоров`я, позивача було скеровано для проходження медичного огляду до медичної (військово-лікарської) комісії ДУ «ТМО МВС України по Рівненській області».

Відповідно до свідоцтва про хворобу від 22.10.2021 року № 469, виданого медичною (військово-лікарською) комісією ДУ «ТМО МВС України по Рівненській області», позивачу поставлено діагноз: «Гіпертонічна хвороба ІІ (другої) стадії, важка за рівнем артеріального тиску, кризовий перебіг, аортокардіосклероз, пролапс мітрального клапана, дилатація лівого передсердя. Аневризматичне випинання міжпередсердної переділки з мінімальним (0,3 см) шунтуванням в ділянці овального вікна. СН І стадії зі збереженою систолічною функцією. Хронічна цереброваскулярна недостатність змішаного (гіпертонічного, судинно-метаболічного) ґенезу з переважанням у вертебробазилярному басейні з розсіяною неврологічною мікро симптоматикою, стійким цефалічним та астено-вегетативним синдромами. Остеохондроз поперекового відділу хребта, патологія між хребцевого диску, синдром люмбалгії, порушення стато-динамічної функції хребта. Двобічний коксартроз без порушення функції нижніх кінцівок. Жовчокам`яна хвороба. Короткозорість середнього ступеня обох очей», внаслідок чого позивач була визнана непридатною до служби в поліції.

Цим же свідоцтвом визначено, що захворювання позивача пов`язане з проходженням служби в поліції (п. 11 свідоцтва).

На підставі вказаного свідоцтва про хворобу, наказом ГУНП в Рівненській області від 05.11.2021 № 214 о/с, позивача звільнено зі служби в поліції, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (через хворобу).

В подальшому, позивачу було встановлено 3 групу інвалідності, з 11.03.2022, із втратою 30 % працездатності у зв`язку із захворюванням, пов`язаним із проходженням служби в поліції, що підтверджується довідками МСЕК від 29.03.2022 серії ААБ № 822298 та серії АГ № 0025596.

08.04.2022 позивач звернулась із рапортом (заявою) на ім`я начальника ГУНП в Рівненські області про виплату одноразової грошової допомоги на підставі п. 4 ч. 1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію», із долученням усіх необхідних документів, передбачених Порядком № 4.

Згідно висновку про призначення одноразової грошової допомоги від 03.05.2022, наказу ГУНП в Рівненській області від 03.05.2022 № 592, платіжним дорученням від 26.05.2022 № 4924 позивачу було виплачено одноразову грошову допомогу в сумі 26530грн.

21.06.2022 позивач звернулась із письмовою заявою на адресу відповідача із проханням нарахувати на виплатити недоплачену частину одноразової грошової допомоги, тобто 70 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня 2022 року, з урахуванням вже виплаченої суми в розмірі 26530грн.

Листом від 18.07.2022 № 11/Б-631 відповідач відмовив позивачу у нарахуванні та виплаті недоплаченої частини одноразової грошової допомоги, оскільки позивач у 2020 році вже отримував одноразову грошову допомогу у зв`язку із травмою, отриманою під час виконання службових обов`язків у 1997 році. При цьому відповідач посилається на п. 8 розділу ІV Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого наказом МВС України від 11.01.2016 № 4 (надалі Порядок № 4), згідно з яким, якщо поліцейському після встановлення ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Позивач, не погоджуючись з такими діями відповідача та вважаючи їх протиправними, звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи даний спір та надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд виходить з такого.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України, визначає Закон України «Про Національну поліцію».

Згідно ч. 1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію», одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію», одноразова грошова допомога виплачується у разі отримання поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва) під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із здійсненням повноважень та основних завдань міліції або поліції, наслідком якого є часткова втрата працездатності без визначення йому інвалідності.

Одночасно, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію», одноразова грошова допомога виплачується у разі визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.

Розміри одноразової грошової допомоги зазначені у ст. 99 Закону України «Про Національну поліцію» і визначаються виходячи з розміру прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.

Так, згідно з п. 5 ч. 1 ст. 99 Закону України «Про Національну поліцію» отримання поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва) унаслідок причин, зазначених у пункті 5 ч. 1 ст. 97, виплачується одноразова грошова допомога у розмірі 70 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.

В свою чергу, згідно з пп. «в» п. 4 ч. 1 ст. 99 Закону України «Про Національну поліцію» у разі визначення поліцейському внаслідок причин, зазначених у пункті 4 ч. 1 ст. 97, інвалідності ІІІ групи - також виплачується одноразова грошова допомога у розмірі 70 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.

Таким чином, Законом України «Про Національну поліцію» визначено ряд самостійних підстав для виплати одноразової грошової допомоги, які не залежать одна від одної, у разі їх виникнення.

Наявними у матеріалах справи письмовими доказами підтверджується, що у 1997 році, під час проходження служби в міліції, позивачем було отримано травму під час виконання службових обов`язків, пов`язаних із здійсненням повноважень та основних завдань міліції. Зазначене підтверджується висновком службового розслідування та актами розслідування нещасного випадку форми Н-1 та Н-5.

Згідно висновку МСЕК, внаслідок отриманої під час виконання службових обов`язків травми, позивачу було встановлено 5 % втрати працездатності, без встановлення інвалідності (довідка МСЕК від 30.01.2020 серії АГ № 0025265).

Внаслідок цього, 29.05.2020 року позивачу було виплачено одноразову грошову допомогу на підставі п. 5 ч. 1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію», у зв`язку з отриманням травми під час виконання службових обов`язків, у розмірі, передбаченому п. 5 ч. 1 ст. 99 Закону України «Про Національну поліцію», тобто 70 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня 2020 року.

В подальшому у 2021 році, під час проходження служби, внаслідок погіршення загального стану здоров`я, позивач була скерована для проходження медичного огляду до військово-лікарської комісії ДУ «ТМО МВС України по Рівненській області»

Відповідно до свідоцтва про хворобу від 22.10.2021 № 469 у позивача виявлені захворювання серцево-судинної системи та неврологічні захворювання, які пов`язані із проходженням служби в поліції, внаслідок чого позивач була визнана непридатною до проходження служби в поліції.

Вказані захворювання жодним чином не пов`язані з травмою, отриманою позивачем в 1997 році при виконанні службових обов`язків під час проходження служби в міліції, про що чітко вбачається зі змісту свідоцтва про хворобу, оскільки така травма взагалі не згадується у зазначеному свідоцтві.

В подальшому, позивачу було встановлено 3 групу інвалідності, з 11.03.2022, із втратою 30 % працездатності у зв`язку із захворюванням, пов`язаним із проходженням служби в поліції, що підтверджується довідками МСЕК від 29.03.2022 за серії ААБ № 822298 та серії АГ № 0025596.

При цьому у довідці МСЕК від 29.03.2022 серії ААБ № 822298 вказано, що огляд є первинним, а не повторним, як це помилково вважає відповідач, посилаючись на п. 8 Порядку № 4, оскільки захворювання, що стали причиною інвалідності позивача (серцево-судинні та неврологічні захворювання), не пов`язані із травмою, отриманою при виконанні службових обов`язків у 1997 році.

Отже, травма, отримана при виконанні службових обов`язків (п. 5 ч. 1 ст. 97 ЗУ «Про Національну поліцію») і встановлення інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного із проходженням служби, якщо таке захворювання не пов`язане з травмою (п. 4 ч. 1 ст. 97 ЗУ «Про Національну поліцію») є самостійними і незалежними підставами для виплати одноразової грошової допомоги, а тому посилання відповідача на п. 8 розділу IV Порядку № 4 є безпідставними.

Законом України "Про Національну поліцію" не встановлено обмежень щодо виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням особі групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного із проходженням служби, якщо була виплачена грошова допомога у зв`язку із встановленням ступеня втрати працездатності у зв`язку травмою, отриманою під час виконання службових обов`язків, якщо така травма не є причиною інвалідності.

Отже, норма Порядку № 4 не позбавляє позивача права на отримання одноразової грошової допомоги, а лише встановлює обмеження у розмірі проведення виплати нарахованої суми грошової допомоги в залежності від часу повторного встановлення інвалідності із втратою працездатності після первинного встановлення втрати працездатності. Так само цей пункт Порядку не містить жодних застережень щодо неможливості проведення виплати грошової допомоги у разі встановлення особі інвалідності чи більшого відсотку втрати працездатності.

Таким чином, одноразова грошова допомога у зв`язку із встановленням інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного із походженням служби в поліції, повинна бути в повному обсязі виплачена позивачу на підставі п. 4 ч. 1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію» в розмірі, передбаченому пп. «в» п. 4 ч. 1 ст. 99 зазначеного Закону, а саме: 70 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто без урахування суми грошової допомоги, яка була раніше виплачена внаслідок отриманої травми.

Зі змісту висновку про призначення одноразової грошової допомоги від 03.05.2022 вбачається, що розмір нарахованої позивачу одноразової грошової допомоги становить 173670грн, а виплачено лише 26530грн, отже розмір недоплаченої одноразової грошової допомоги становить 147140грн.

За таких обставин, дії відповідача щодо відмови у виплаті позивачу одноразової грошової допомоги на підставі п. 4 ч. 1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію» у повному обсязі, передбаченому пп. «в» п. 4 ч. 1 ст. 99 Закону України «Про Національну поліцію», а саме у розмірі 70 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня 2022 року, є протиправними, а тому позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню.

Що ж до іншої позовної вимоги про нарахування та виплату позивачу недоплачену частину одноразової грошової допомоги на підставі п. 4 ч. 1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію» у розмірі, передбаченому пп. «в» п. 4 ч. 1 ст. 99 Закону України «Про Національну поліцію», а саме у розмірі 70 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня 2022 року (з урахуванням виплаченої суми в розмірі 26530грн), то суд зазначає наступне.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права ст. 1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Позаяк відповідачем протиправно відмовлено позивачу у виплаті недоплаченої частини одноразової грошової допомоги на підставі п. 4 ч. 1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію» у розмірі, передбаченому пп. «в» п. 4 ч. 1 ст. 99 Закону України «Про Національну поліцію», а саме у розмірі 70 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня 2022 року (з урахуванням виплаченої суми в розмірі 26530грн), то позовна вимога про зобов`язання нарахувати і виплатити цю допомогу, як така, що є похідною від первинної вимоги, також належить до задоволення.

Відповідно до частини першої статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень в ході розгляду справи не довів правомірність своєї поведінки в спірних правовідносинах.

Натомість, доводи та аргументи позивача, якими останній обґрунтовував позовні вимоги, знайшли своє підтвердження за наслідками розгляду справи по суті, а тому позовну заяву належить задовольнити повністю.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на вказане, сплачена сума судового збору в розмірі 992,40грн відповідно до квитанції від 22 червня 2022 року № 3306-3147-4661-1590, оригінал якої знаходиться в матеріалах справи, підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Рівненській області щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги на підставі п. 4 ч. 1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію» у повному обсязі, передбаченому пп. «в» п. 4 ч. 1 ст. 99 Закону України «Про Національну поліцію», а саме: у розмірі 70 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня 2022 року.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Рівненській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену частину одноразової грошової допомоги на підставі п. 4 ч. 1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію» у розмірі, передбаченому пп. «в» п. 4 ч. 1 ст. 99 Закону України «Про Національну поліцію», а саме у розмірі 70 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня 2022 року (з урахуванням виплаченої суми в розмірі 26530грн).

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 992,40грн (дев`ятсот дев`яносто дві гривні, 40коп) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Рівненській області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач - Головне управління Національної поліції в Рівненській області (вул. Хвильового, 2, м. Рівне, 33028, ЄДРПОУ/РНОКПП 40108761)

Повний текст рішення складений 11 серпня 2022 року.

Суддя Т.О. Комшелюк