Справа № 580/2298/22
Суддя: Алла РУДЕНКО
Дата ухвалення: 2022-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2022 року справа № 580/2298/22

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Руденко А. В., розглянувши у письмовому провадженні в спрощеному позовному провадженні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Придніпровського відділу ДВС у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 з позовною заявою до Придніпровського відділу ДВС у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якій просить:

- зняти арешт з нерухомого майна, а саме 1/2 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 , накладеного постановою про накладення арешту на майно боржника від 18.08.2009 АА №348044, обтяження №9037900.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що постановою про накладення арешту на майно боржника ОСОБА_2 від 18.08.2009 АА №962357 накладено арешт на її майно. Після винесення постанови про закінчення виконавчого провадження відповідач не зняв накладений на її майно арешт та листом №8242 від 11.01.2022 повідомив про відсутність підстав для скасування накладеного арешту на майно та рекомендував звернутись до суду для вирішення даного питання.

Відповідач проти позову заперечив. 13.06.2022 надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що на виконанні в Придніпровському відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебували виконавчі провадження: № 6738399 з примусового виконання виконавчого листа № 2-3341, виданого 21.12.2006 Придніпровським районним судом в місті Черкаси про стягнення з ОСОБА_2 на користь КТПМ «Черкаситеплокомуненерго» ЧМР заборгованості в сумі 399,21 грн., яке завершено 21.12.2011 на підставі п.8 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження»; № 8773521 з примусового виконання постанови № 3-13573, виданої 23.06.2008 Соснівським районним судом в місті Черкаси про стягнення з ОСОБА_2 на користь держави штрафу в сумі 34,00 грн. Враховуючи відсутність копії постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії АА № 962357 від 18.08.2009, у зв`язку з чим на сьогоднішній день не є можливим підтвердити інформацію, що обтяження зареєстровано саме по виконанню виконавчого листа № 2-3341, виданого 21.12.2006 Придніпровським районним судом в місті Черкаси та постанови № 3-13573, виданої 23.06.2008 Соснівським районним судом в місті Черкаси, підстави для зняття арешту з нерухомого майна позивача відсутні.

З вказаних підставі просив у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою суду від 27.05.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без виклику учасників справи.

Дослідивши доводи учасників справи, викладені у заявах по суті, подані письмові докази, суд встановив наступне.

Відповідно до витягу з Автоматизованої системи виконавчого провадження на виконанні у Придніпровському ВДВС м Черкаси ГТУЮ в Черкаській області перебували такі виконавчі провадження:

- №6738399 з примусового виконання виконавчого листа № 2-3341, виданого 21.12.2006 Придніпровським районним судом в місті Черкаси про стягнення з ОСОБА_2 на користь ЧТКЕ боргу в сумі 399,21 грн., яке закінчено 21.12.2011 на підставі п.8 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції Закону України «Про виконавче провадження»№ 606-XIV від 21.04.1999 (фактичне повне виконання рішення);

- №8773521 з примусового виконання постанови № 3-13573, виданої 23.06.2008 Соснівським районним судом в місті Черкаси про стягнення з ОСОБА_2 на користь держави штрафу в сумі 34,00 грн. Стан виконавчого провадження завершено.

18.08.2009 державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії АА № 962357, на підставі якої накладено арешт нерухомого майна, а саме: 1/2 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Відомості про обтяження нерухомого майна позивача зареєстровані 09.09.2009 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, запис №9037900, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

Позивач звернулася до відповідача із заявою, в якій просила провести виконавчі дії по зняттю арешту з нерухомого майна.

Відповідач листом №8242 від 11.01.2022 повідомив позивача, що виконавчі провадження №6738399 та №8773521 завершені, передані до архіву відповідача та знищені у зв`язку із закінченням терміну зберігання в архіві відділу. Фактична відсутність вищезазначених виконавчих проваджень унеможливлює їх відновлення та проведення по них будь-яких виконавчих дій. Вказані обставини унеможливлюють зняття арешту з майна позивача.

Вважаючи відмову у знятті арешту протиправною, позивач звернулася до суду.

Спеціальним законом, що визначав на час виникнення спірних правовідносин умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України Про виконавче провадження від 21.04.1999 №606-ХІV (далі - Закон №606-ХІV).

Відповідно до статті 1 Закону України Про виконавче провадження в новій редакції від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини другої статті 2 Закону №606-ХІV примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу».

Частиною першою статті 6 Закону №606-ХІV встановлено, що державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно з положеннями статті 11 Закону №606-ХІV державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виходячи зі змісту статті 25 Закону №606-ХІV, за заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Положеннями статті 57 Закону №606-ХІV передбачено, що державний виконавець виносить постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання рішення, якщо така постанова не виносилася під час відкриття виконавчого провадження, та не пізніше наступного робочого дня із дня виявлення майна.

Відповідно до частини першої статті 50 Закону №606-ХІV до підстав зняття арешту належать закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом (частина перша статті 50 Закону №606-ХІV).

Згідно частини 1 статті 49 Закону №606-ХІV виконавче провадження підлягає закінченню у разі: 1) визнання судом відмови стягувача від примусового виконання рішення суду; 2) визнання судом мирової угоди між стягувачем і боржником у процесі виконання; 3) смерті або оголошення померлим стягувача чи боржника, визнання безвісно відсутнім боржника або стягувача, ліквідації юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва; 3-1) прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; 4) скасування рішення суду або іншого органу (посадової особи), на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; 5) письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника під час виконання рішення про передачу їх стягувачу, або знищення речі, що має бути передана стягувачу в натурі; 6) закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення; 7) визнання боржника банкрутом; 8) фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом; 9) повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ; 10) направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби; 11) повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 75 цього Закону; 12) якщо рішення фактично виконано під час виконання рішення Європейського суду з прав людини; 13) непред`явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 51 цього Закону; 14) списання згідно із Законом України "Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію" заборгованості, встановленої рішенням суду, яке підлягало виконанню на підставі виконавчого документа.

Частиною другою статті 50 Закону №606-ХІV передбачено, що у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Аналіз наведених правових норм свідчить про те, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який застосовується для забезпечення реального виконання рішення, що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягає примусовому виконанню.

Суд встановив, що на виконанні у Придніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) за даними Автоматизованої системи виконавчого провадження перебували ВП №6738399 з примусового виконання виконавчого листа № 2-3341, виданого 21.12.2006 Придніпровським районним судом в місті Черкаси про стягнення з ОСОБА_2 на користь ЧТКЕ боргу в сумі 399,21 грн., яке було відкрито 06.11.2007 та ВП №8773521 з примусового виконання постанови № 3-13573, виданої 23.06.2008 Соснівським районним судом в місті Черкаси про стягнення з ОСОБА_2 на користь держави штрафу в сумі 34,00 грн., яке було відкрито 06.08.2008.

18.08.2009 державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Відомості про обтяження нерухомого майна позивача зареєстровані у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, запис №9037900, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

21.12.2011 виконавче провадження №6738399 закінчено на підставі п.8 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на дату прийняття процесуального рішення).

Відповідно до витягу з Автоматизованої системи виконавчого провадження стан виконавчого провадження №8773521 завершено.

Таким чином, відповідно до витягу з Автоматизованої системи виконавчого провадження на виконанні у відповідача перебувало два вищезазначені виконавчих провадження відносно ОСОБА_2 , інших виконавчих проваджень відносно позивача на виконанні у відповідача не перебуває.

Відповідно до статті 30 Закону №606-ХІV державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме:

закінчення виконавчого провадження - згідно із статтею 49 цього Закону;

повернення виконавчого документа стягувачу - згідно із статтею 47 цього Закону;

повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав, - згідно із статтею 48 цього Закону.

Отже, закінчення виконавчого провадження з різних підстав законодавцем визначено як стадію завершення виконавчого провадження, за яким ніякі інші дії державного виконавця не проводяться.

Згідно з приписами статті 50 Закону №606-ХІV у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження, у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або до іншого органу, який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту.

Вказані правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 27.03.2020 у справі №817/928/17.

Порядок та умови зняття арешту з майна визначені в ст. 40 Закону №1404-VIII, відповідно до якої у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Відповідно до статті 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

У цивільному законодавстві визначено поняття права власності, яким є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (частина 1 статті 316 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Статтею 391 зазначеного Кодексу передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Суд встановив, що в матеріалах даної справи відсутні належні докази правомірності існування станом на час розгляду справи арешту, накладеного на підставі постанови про накладення арешту на майно боржника ОСОБА_2 АА №962357 від 18.08.2009 ДВС Придніпровського району, обтяження зареєстровано за №9037900, оскільки виконавчі провадження №6738399 та №8773521 завершені на підставі ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно частини 4 ст. 59 Закону №1404-VIII підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. Згідно з частиною 5 цієї статті у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Відтак, суд дійшов висновку зобов`язати відповідача зняти арешт з нерухомого майна, а саме: 1/2 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 , накладеного постановою про накладення арешту на майно боржника ОСОБА_2 АА 962357 від 18.08.2009 ДВС Придніпровського району, обтяження №9037900.

Враховуючи зазначене, відмова відповідача у знятті арешту з майна боржника є протиправною, тому позовні вимоги є обгрунтованими і підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного Кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 12, 72-77, 242- 243, 245-246, 255, 271, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати протиправною відмову Придніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (просп. Хіміків, 50, м. Черкаси, 18028, ) у знятті арешту з майна ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) у виконавчих провадженнях №6738399 та №8773521.

Зобов`язати Придніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (просп. Хіміків, 50, м. Черкаси, 18028, ) винести постанову про зняття арешту з нерухомого майна боржника ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ), а саме: 1/2 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 , накладеного постановою про накладення арешту на майно боржника ОСОБА_2 від 18.08.2009 АА №962357 ДВС Придніпровського району, обтяження №9037900.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Придніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (просп. Хіміків, 50, м. Черкаси, 18028, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо її не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційного суду за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня підписання судового рішення.

Головуючий Алла РУДЕНКО