Справа № 580/1836/20
Суддя: Вівдиченко Тетяна Романівна
Дата ухвалення: 2022-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/1836/20 Головуючий у 1 інстанції: Білоноженко М.А.
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Вівдиченко Т.Р.

Суддів Аліменка В.О.

Кузьмишиної О.М.

За участю секретаря Черніченко К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області про визнання протиправними, скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Черкаській області, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Черкаській області від 21.04.2020 р. №781 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» в частині застосування дисциплінарного стягнення стосовно капітана поліції ОСОБА_1 інспектора слідчого відділення Черкаського районного відділення поліції Черкаського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області;

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Черкаській області №107 о/с від 27.04.2020 в частині звільнення зі служби в поліції капітана поліції ОСОБА_1 інспектора слідчого відділення Черкаського районного відділення поліції Черкаського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області;

- поновити на службі в поліції капітана поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області на посаді інспектора слідчого відділення Черкаського районного відділення поліції Черкаського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Черкаській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з моменту звільнення до моменту прийняття у справі судового рішення по суті.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2021 року адміністративний позов задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано наказ ГУНП в Черкаській області від 21.04.2020 р. №781 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» в частині застосування дисциплінарного стягнення стосовно капітана поліції ОСОБА_1 інспектора слідчого відділення Черкаського районного відділення поліції Черкаського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області.

Визнано протиправним та скасовано наказ відповідача №107 о/с від 27.04.2020р. в частині звільнення зі служби в поліції капітана поліції ОСОБА_1 інспектора слідчого відділення Черкаського районного відділення поліції Черкаського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області.

Поновлено на службі в поліції капітана поліції ОСОБА_1 на посаді інспектора слідчого відділення Черкаського районного відділення поліції Черкаського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області.

Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Черкаській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 28.04.2020 р. по 06.08.2021 р. в сумі 184 598 гривень 92 коп. без утримання податків та інших обов`язкових платежів.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді інспектора слідчого відділення Черкаського районного відділення поліції Черкаського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області, та в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць в розмірі 11 996 гривень 04 коп.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач - Головне управління Національної поліції в Черкаській області звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмови у задоволені позову в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

20 червня 2022 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від Головного управління Національної поліції в Черкаській області надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, в якому просить забезпечити розгляд справи в режимі відеоконференції, визначивши відповідальним Черкаський районний суд

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 23 червня 2022 року У задоволенні клопотання Головного управління Національної поліції в Черкаській області про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі № 580/1836/20 - відмовлено.

29 червня 2022 року та 02 серпня 2022 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від відповідача - Головного управління Національної поліції в Черкаській області надійшли клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 01 липня 2022 року та 05 серпня 2022 року вищевказані клопотання задоволено.

04 липня 2022 року електронною поштою до суду апеляційної інстанції від позивача - ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи без участі позивача.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, які з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, згідно послужного списку ОСОБА_1 , з 01.07.2011р. він проходив службу в органах внутрішніх справ, а з 17.11.2017р. в Національній поліції на посаді інспектора слідчого відділення Черкаського районного відділення поліції ГУНП в Черкаській області.

На підставі наказу ГУНП в Черкаській області №962 розпочато службове розслідування за результатами якого начальником ГУНП в Черкаській області ОСОБА_2 затверджено висновок службового розслідування.

Так, із матеріалів службового розслідування встановлено, що 07.03.2020 р. до відділу служби « 102» УОАЗОР ГУНП надійшло повідомлення гр. ОСОБА_3 про те, що близько 21.00 год. 07.03.2020 р. гр. ОСОБА_4 перебуваючи в с. Нечаївка Черкаського району здійснив два постріли з травматичної зброї в бік її сина гр. ОСОБА_5 та завдав останньому тілесні ушкодження. Вказане повідомлення Черкаським районним відділенням поліції зареєстровано до ITC ІПНП за №1517, а на місце події, на службовому автомобілі Renault Kangoo р.н. НОМЕР_1 направлено слідчо-оперативну групу, у складі лейтенантів поліції ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та капітана поліції ОСОБА_1 ,, якими на місці події зібрано всі необхідні матеріали та у ОСОБА_4 вилучено пістолет ZORAKI MOD 9 1-4- НОМЕР_2 .

Також, у висновку службового розслідування зазначено, що вищезазначені працівники слідчо-оперативної групи перебуваючи в с. Нечаївка, після виявлення та фіксації скоєного кримінального правопорушення, тобто, після обслуговування виклику ОСОБА_3 , до лейтенанта поліції ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та капітана поліції ОСОБА_1 звернулась місцева жителька гр. ОСОБА_8 , яка почала вести з поліцейськими розмову інтимного характеру, однак лейтенанти поліції ОСОБА_6 та ОСОБА_7 без згоди ОСОБА_8 використали носії відеозапису, не здійснюючи повноваження пов`язані з роботою СОГ, при цьому не повідомили останню про застосування до неї відео зйомки.

У матеріалах службового розслідування зазначено, що під час розмови з ОСОБА_8 , лейтенанти поліції ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , порушуючи права і свободи ОСОБА_8 , принижуючи її честь та гідність, не контролюючи свою поведінку, почуття та емоції, здійснювали бесіду інтимного, непристойного характеру, яку знімали на свої мобільні телефони. При цьому, лейтенанти поліції ОСОБА_6 та ОСОБА_7 скориставшись емоційним розладом, неадекватною поведінкою та порушенням мислення ОСОБА_8 , задавали останній провокативні питання, які принижують її гідність.

Таким чином, службовим розслідуванням встановлено, що капітан поліції ОСОБА_1 у порушення вимог ч. 4 ст. 7 Закону України «Про Національну поліцію», п. 11 та 13 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, проявив свою бездіяльність, черствість, терпимо віднісся до дій лейтенантів поліції ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , не вжив заходів щодо припинення порушення ними прав і свобод ОСОБА_8 і не доповів про це своєму керівникові.

Зокрема, дисциплінарний проступок з боку капітана поліції ОСОБА_1 визнається його бездіяльністю, що призвело до порушення лейтенантами поліції ОСОБА_6 та ОСОБА_7 службової дисципліни, що підриває авторитет поліції, як наслідок, лейтенант поліції ОСОБА_7 розповсюдив відзняте ним відео з ОСОБА_8 , в результаті чого його було розміщено у соціальній мережі Facebоок, де набуло широкого розголосу та вкрай негативно сприйнято населенням.

Крім того, у висновку службового розслідування зазначено, що опитана у ході проведення службового розслідування гр. ОСОБА_8 яка пояснила, що вона перебуває на обліку у лікаря психіатра. 08.03.2020р. після вжиття близько 2 л пива вона вийшла зі свого дому та рухаючись по одній з вулиць с. Нечаївка помітила поліцейських, з якими у подальшому розпочала розмову інтимного характеру. У свою чергу поліцейські підтримали розмову та почали спонукати її до інтимних стосунків. Під час розмови вона, також розповіла про вул. Грибоєдова у м. Черкаси. З даного вона пояснила, що близько 7 років назад вона зверталась із заявою до Придніпровського РВ в м. Черкаси УМВС України в Черкаській області. У своєму поясненні ОСОБА_8 вказала, що їй не було відомо, що поліцейські здійснюють відеозйомку їхньої розмови та з даного приводу вона дозвіл не надавала.

Також, у ході проведення службового розслідування опитана мати ОСОБА_8 - гр. ОСОБА_9 , яка пояснила, що ОСОБА_8 має психічні розлади та у Черкаській обласній психіатричній лікарні їй встановлено діагноз: F2.1.0 (Шизофренія).

Як видно із Висновку службового розслідування, підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності капітана поліції ОСОБА_1 є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні ним службової дисципліни, що свідчить про його низькі морально-ділові якості, які суперечать інтересам законності, компрометують звання поліцейського.

Наказом ГУ НП в Черкаській області від 21.04.2020 р. №781 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», за вчинення дисциплінарного проступку, що виразилось в порушенні вимог ч. 1 ст. 6, ч. 1, 4 ст. 7, п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», п. 2, 3, 6, 7, 11 та 13 ч. З ст. 1 Дисциплінарного статут Національної поліції України, абзаців 3, 6, 7, 8, 10 ч. 1 та абзацу 1 ч. 2 розділ II, абзаців 1 п. 2, п. 3, 4 розділу IV Правил етичної поведінки поліцейських; затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, ст. 38 та 39 Закон України «Про запобігання корупції», ст. 15 Конвенції про права осіб інвалідністю, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Присяги поліцейського та своїх посадових інструкцій, інспектора слідчого відділення Черкаського районного відділення поліції Черкаського відділ поліції ГУНП в Черкаській області капітана поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції.

Відповідно до витягу з наказу ГУНП в Черкаській області від 27.04.2020 р. №107 о/с, позивача - капітана поліції ОСОБА_1 відповідно до п. 6 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту) ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» звільнено зі служби в поліції з 27.04.2020 р.

Не погоджуючись із наказом про звільнення, позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначені Законом України «Про Національну поліцію» від 02 серпня 2015 року №580-VIII (далі - Закон №580-VIII).

Відповідно до статті 8 Закону №580-VIII, поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

За приписами ч.ч. 1-2 ст. 19 Закону №580-VIII, у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» від 15 березня 2018 року № 2337-VIII затверджено Дисциплінарний статут Національної поліції України, який визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження (далі - Дисциплінарний статут).

Частинами 1-2 статті 1 Дисциплінарного статуту передбачено, що службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників. Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

У відповідності до ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського: бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку; підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень; берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів; поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень; дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення; сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції; під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.

Частинами 1-2 статті 11 Дисциплінарного статуту визначено, що за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Згідно статті 12 Дисциплінарного статуту, дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Положеннями частини 3 статті 13 Дисциплінарного статуту передбачено, що до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну службову відповідність; пониження у спеціальному званні на один ступінь; звільнення з посади; звільнення із служби в поліції.

Частиною 3 статті 13 Дисциплінарного статуту встановлено, що застосування до поліцейського інших видів дисциплінарних стягнень, не передбачених цим Статутом, забороняється.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 14 Дисциплінарного статуту, службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського. Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

За приписами ч.ч. 1-2 ст. 21 Дисциплінарного статуту, дисциплінарне стягнення застосовується не пізніше одного місяця з дня виявлення дисциплінарного проступку і не пізніше шести місяців з дня його вчинення шляхом видання дисциплінарного наказу. У разі проведення службового розслідування за фактом вчинення дисциплінарного проступку днем його виявлення вважається день затвердження висновку за результатами службового розслідування.

Як вбачається з матеріалів справи, наказом Головного управління Національної поліції в Черкаській області від 21 квітня 2020 року №781 за вчинення дисциплінарного проступку інспектора слідчого відділення Черкаського районного відділення поліції Черкаського відділ поліції ГУНП в Черкаській області капітана поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції.

Підставою для притягнення позивача - капітана поліції ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції слугував висновок дисциплінарної комісії про те, що позивач нібито проявив свою бездіяльність, черствість, терпимо віднісся до протиправних дій інших працівників поліції, не вжив заходів щодо припинення порушення ними прав і свобод ОСОБА_8 і не доповів про це своєму керівникові, як наслідок, відзняте іншим працівником поліції ОСОБА_7 відео з гр. ОСОБА_8 було розміщено у соціальній мережі «Fасеbоок», де набуло широкого розголосу та в край негативно сприйнято населенням.

Однак, як вбачається зі змісту позовної заяви, ОСОБА_1 наголошував на тому, що не чув деталей спілкування гр. ОСОБА_8 з оперуповноваженим ОСОБА_7 не вникав в розмову, так як намагався додзвонитися в чергову частину Черкаського районного відділення поліції та доповісти про виклик, який обслуговував патруль. Також, позивач зазначив, що в ході телефонної розмови з черговим Черкаського РВП, постійно змінював місцезнаходження так як, було майже відсутнє мобільне покриття та був приблизно на відстані 30-40 метрів від службового авто де відбувався діалог, а тому, вникнути в деталі розмови ОСОБА_8 з оперуповноваженим ОСОБА_7 не намагався та не додав цьому уваги.

Колегія суддів зазначає, що в матеріалах справи наявні надані представником відповідача та позивачем відеозаписи розмови з ОСОБА_8 , з яких вбачається, що ведення з ОСОБА_8 діалогу (розмови) відбувалося лише працівником поліції - лейтенантом поліції ОСОБА_7 , однак, на зазначених записах відсутнє будь-яке зображення або голос позивача - капітана поліції ОСОБА_1 .

Крім того, в ході розгляду справи по суті, судом першої інстанції допитано в якості свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , та встановлено, що показами свідка ОСОБА_6 не підтверджено присутність позивача ОСОБА_1 на місці події під час розмови інтимного та непристойного характеру із гр. ОСОБА_8 . Також, свідком ОСОБА_7 показано, що він не знав де знаходився позивач ОСОБА_1 під час цієї розмови та наголосив, що позивач дійсно не брав участь у вказаній розмові, а де знаходився - не пам`ятає.

Також, судом першої інстанції досліджено пояснення начальника слідчого відділу Черкаського РВ поліції ГУ НП в Черкаській області Коровченка В.К., згідно яких, позивач ОСОБА_1 неодноразово телефонував йому та доповідав обставини та дії проведеної роботи. ОСОБА_1 отримував від нього вказівки та доповідав про їх виконання, телефонних дзвінків було дуже багато, на протязі всього часу обслуговування та документування кримінального провадження. Періодичне спілкування у сукупності тривало декілька годин.

Колегія суддів наголошує на тому, що відповідачем не надано будь-яких доказів, що підтверджують присутність ОСОБА_10 при розмові ОСОБА_6 та ОСОБА_7 із гр. ОСОБА_8 , як і не надано доказів на спростування вищевказаних висновків суду першої інстанції.

Щодо посилання апелянта на доповнення до пояснень ОСОБА_1 , наданих під час службового розслідування, в яких позивачем зазначено про те, що висловлювання ОСОБА_8 можливо і викликали його сміх та його колег, колегія суддів зазначає, що з вказаного пояснення неможливо однозначно встановити, чи був присутній позивач під час розмови ОСОБА_6 та ОСОБА_7 із гр. ОСОБА_8 та чи усвідомлював він ситуацію, яка склалася.

Водночас, в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 заперечував ту обставину, що був присутній під час вищевказаної розмови.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що в діях позивача ОСОБА_1 відсутні ознаки вчинку, що дискредитують звання працівника органів поліції, оскільки матеріалами справи не підтверджується факт вчинення безпосередньо позивачем діянь, що здатні принизити в очах громадськості гідність та авторитет працівника поліції та безпосередньо органів поліції, а також, викликати суспільний резонанс.

Таким чином, відповідачем не надано будь-яких доказів дійсної присутності позивача ОСОБА_1 під час вищезазначеної події (з інтимного та непристойного спілкування з гр. ОСОБА_8 ), а наявні у матеріалах адміністративної справи докази спростовують висновки службового розслідування про нібито прояву позивачем бездіяльності, черствості, терпимого відношення до протиправних дій інших працівників поліції.

Положеннями п.п. 2, 3 ч. 4 ст. 19 Дисциплінарного статуту передбачено, що обставинами, що пом`якшують відповідальність поліцейського, є, зокрема, високі показники виконання повноважень, наявність заохочень та державних нагород.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1 , згідно Указу Президента України від 08.06.2015 р. нагороджено медаллю «Захисника Вітчизни», а також, його нагороджено відзнакою Президента України «За участь в Антитерористичній операції», згідно Указу Президента України від 17.02.2016 р. №53/2016.

Отже, висновок службового розслідування про те, що дисциплінарною комісією не встановлення обставин, що пом`якшують відповідальність позивача, є безпідставним, наявність у ОСОБА_1 двох державних нагород від Президента України є обставинами, що дійсно пом`якшують його відповідальність, однак, дані обставини протиправно не враховано відповідачем.

Враховуючи вищевикладене, судом першої інстанції правомірно визнано протиправним та скасовано наказ ГУНП в Черкаській області від 21.04.2020 р. №781 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» в частині застосування дисциплінарного стягнення стосовно капітана поліції ОСОБА_1 інспектора слідчого відділення Черкаського районного відділення поліції Черкаського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області та наказ відповідача №107 о/с від 27.04.2020р. в частині звільнення зі служби в поліції капітана поліції ОСОБА_1 інспектора слідчого відділення Черкаського районного відділення поліції Черкаського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області, а також, поновлено на службі в поліції капітана поліції ОСОБА_1 на посаді інспектора слідчого відділення Черкаського районного відділення поліції Черкаського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області.

Щодо доводів апелянта про те, що стягуючи середній заробіток за час вимушеного прогулу, безпідставно та необгрунтовано керувався ст. 235 КЗпП України та постановою № 100 від 08.02.1995, якою затверджений Порядок обчислення середньої заробітної плати, слід зазначити наступне.

Так, відповідно до частин 1-2 статті 94 Закону № 580-VIII, поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання.

Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 квітня 2016 року №260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29 квітня 2016 року №669/28799 (далі - Порядок №260), затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС.

Зазначені правові норми є нормами спеціального законодавства і підлягають до застосування при визначенні структури, порядку та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів поліції та у випадку виникнення спорів з цього приводу.

Отже, при обчисленні суми середньої заробітної плати, що підлягає стягненню за час вимушеного прогулу, підлягають застосуванню саме положення Порядку №260.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, викладеного у постановах від 19 березня 2020 року у справі №360/4086/18, від 31 березня 2020 року у справі №№1440/1938/18.

З огляду на зазначене, доводи апелянта в цій частині колегія суддів вважає обгрунтованими.

Згідно із пунктом 6 розділу ІІІ Порядку №260, поліцейським, звільненим зі служби в поліції, а потім поновленим на службі у зв`язку з визнанням звільнення незаконним, за час вимушеного прогулу з дня звільнення виплачуються всі види грошового забезпечення (в тому числі премія), які були їм визначені на день звільнення.

Пунктом 9 розділу І Порядку №260 передбачено, що при виплаті поліцейським грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата.

Таким чином, при визначенні розміру грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, що підлягає присудженню на користь позивача з відповідача необхідно брати до уваги кількість календарних днів для обрахунку грошового забезпечення, як то передбачено Порядком № 260.

Відповідно до довідки Головного управління Національної поліції в Черкаській області про доходи №176 від 14.05.2020р. позивачу нараховане грошове забезпечення за лютий 2020 року у розмірі 11 863,21 грн. та за та березень 2020 року у розмірі 11 862,73 грн. (Т. 1 а.с. 34)

Середнє грошове забезпечення ОСОБА_1 за останні два місяці роботи складає (11 863,21 грн.+ 11 862,73 грн.):60 календарних дні за два місяці = 395,43 грн.

Період вимушеного прогулу з 28.04.2020 р. (наступний день після звільнення) до 06.08.2021 р. (дата ухвалення рішення суду в цій справі) становить 466 календарних дні.

Отже, грошове забезпечення ОСОБА_1 за час вимушеного прогулу складає 184 270,38 грн. (395,43 грн. х 466 календарних днів).

З огляду на зазначене, рішення суду першої інстанції в частині стягнення з Головного управління Національної поліції в Черкаській області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу слід скасувати та прийняти в цій частині нове рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 28 квітня 2020 року по 06 серпня 2021 року в сумі 184 270 грн. 38 коп. без утримання податків та інших обов`язкових платежів.

Надаючи оцінку доводам апелянтів, судова колегія приймає до уваги Висновок № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому зазначено, що при викладенні підстав для прийняття рішення суд повинен надати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд апеляційної інстанції, також, враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Крім того, у рішеннях ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає частковому скасуванню в частині позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з прийняттям в цій частині нового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції частково не відповідають встановленим обставинам по справі, допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального права частково призвели до неправильного вирішення справи, а тому, оскаржуване рішення підлягає зміні.

Відповідно до частини першої статті 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 195, 241, 242, 243, 250, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Черкаській області задовольнити частково.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2021 року в частині стягнення з Головного управління Національної поліції в Черкаській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 28.04.2020 р. по 06.08.2021 р. в сумі 184 598 гривень 92 коп. без утримання податків та інших обов`язкових платежів - скасувати та прийняти в цій частині нове рішення.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Черкаській області (вул. Смілянська, 57, м. Черкаси, 18036, код ЄДРПОУ - 40108667) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 28 квітня 2020 року по 06 серпня 2021 року в сумі 184 270 (сто вісімдесят чотири тисячі двісті сімдесят) грн. 38 коп. без утримання податків та інших обов`язкових платежів.

В іншій частині рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.

Суддя-доповідач Вівдиченко Т.Р.

Судді Аліменко В.О.

Кузьмишина О.М.

Повний текст постанови виготовлено 09.08.2022 року.