Справа № 560/5895/22
Суддя: Гнап Д.Д.
Дата ухвалення: 2022-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/5895/22
РІШЕННЯ

іменем України

11 серпня 2022 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючої-судді Гнап Д.Д. розглянув адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області , Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області , Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії.

I. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ СТОРІН

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 17.12.2021 року № 90;

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 21.03.2022 року № 90;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до спеціального стажу час навчання з 01.09.1986 року по 06.07.1988 в Одеському медичному училищі, а також періоди роботи з 25.06.1990 року по 24.10.1990 року, з 02.10.1998 року по 01.08.2007 року, з 19.03.2008 року по 30.09.2009 року, з 02.10.2009 року по 22.08.2011 року, з 05.07.2013 року по 31.12.2017 року та призначити пенсію за вислугу років відповідно до пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з 15.12.2021 року.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що 15 грудня 2021 року звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою про призначення пенсії як працівнику охорони здоров`я відповідно до пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та подала документи про стаж роботи та навчання. Однак рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 17.12.2021 року їй було відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років у зв`язку з відсутністю необхідного спеціального стажу. Вказує, що незважаючи на подання ряду додаткових документів, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 21.03.2022 року позивачці також відмовлено у призначенні пенсії. Вважає, що відповідачі безпідставно не зарахували до спеціального стажу роботи час навчання з 01.09.1986 року по 06.07.1988 року в Одеському медичному училищі, а також періоди роботи з 25.06.1990 року по 24.10.1990 року, з 02.10.1998 року по 01.08.2007 року, з 19.03.2008 року по 30.09.2009 року, з 02.10.2009 року по 22.08.2011 року, з 05.07.2013 року по 31.12.2017 року.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області подано відзив, у якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначає, що згідно з наданими документами та індивідуальними відомостями про застраховану особу страховий стаж позивачки становить 27 років 11 місяців 24 дні, стаж роботи за вислугу років станом на 11.10.2017 року - 09 років 03 місяці 24 дні. Відповідно до повторно поданих документів стаж роботи позивачки станом на 11.10.2017 року становить 12 років 4 місяці 13 днів, що недостатньо для призначення пенсії за вислугу років (26 років 6 місяців). Вказує на відсутність підстав для зарахування до спеціального стажу періоду навчання в Одеському медичному училищі з 01.09.1986 року по 06.07.1988 року, оскільки Одеське медичне училище відноситься до закладів вищої освіти, а не професійно-технічної.

До суду надійшов відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, у якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Вказує, що ним прийнято вмотивоване рішення про відмову у призначенні пенсії за вислугу років ОСОБА_1 від 17.12.2021 року № 90.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області подано відзив, у якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову. Зазначає, що рішенням від 21.03.2022 року № 990, у зв`язку з відсутністю належно підтвердженого необхідного спеціального стажу, позивачці відмовлено у призначенні пенсії. Вказує, що час навчання у професійно-технічних навчальних закладах, вищих навчальних закладах до спеціального стажу роботи при призначенні пенсії за вислугу років не зараховується. Натомість періоди навчання (за денною формою) до 01.01.2004 року зараховуються до страхового стажу на підставі підтверджуючих документів (атестат, диплом, довідка). Також вказує, що запис у трудовій книжці позивачки у період роботи на посаді кіоскера Дунаєвецької ЦРА № 19 кіоска № 4 "з виконанням обов`язків фармацевта" дописано кульковою ручкою чорнилом іншого кольору, однак згідно з копією наказу від 02.10.1998 року № 89 з 01.10.1998 року позивачку призначено на посаду кіоскера ЦРА № 19. Враховуючи вказані розбіжності та те, що посада кіоскера відсутня у відповідному Переліку посад, такий період не підлягає зарахуванню до спеціального стажу, що дає право на пенсію за вислугу років.

ІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 31 травня 2022 року позовну заяву залишено без руху. Позивачка усунула недоліки позовної заяви.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 10 червня 2022 року відкрито провадження у цій справі та вирішено її розглянути за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 11 серпня 2022 року відмовлено у задоволенні клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 (паспорт громадянина України, виданий Дунаєвецьким РВ УМВС України в Хмельницькій області 05 січня 1999 року).

За змістом трудової книжки НОМЕР_1 ОСОБА_1 :

- з 01.09.1986 року по 06.07.1988 року - навчалася в Одеському медичному училищі № 3;

- 05.08.1988 року - прийнято на посаду фармацевта ЦРА № 20 смт. Нова Ушиця;

- 25.06.1990 року - звільнено у зв`язку з переводом у Дунаєвецьку ЦРА № 19;

- 25.06.1990 року - призначено тимчасово на посаду фармацевта ЦРА № 19;

- 25.10.1990 року - переведено на посаду фармацевта аптеки № 158;

- 01.09.1993 року - переведено на посаду фармацевта аптеки № 54;

- 17.04.1997 року - звільнено із займаної посади відповідно до поданої заяви за власним бажанням;

- з 21.04.1997 року по 18.07.1997 року - робота медсестрою на 1906 держрозрахункової дільниці;

- 21.07.1997 року - прийнято у Гагаринську аптеку № 116 на посаду фармацевта;

- 01.12.1997 року - переведено в аптеку № 10 Гагаринського ТВП "Фармація" на посаду фармацевта;

- 30.06.1998 року - звільнено із займаної посади у зв`язку з переводом чоловіка;

- 02.10.1998 року- призначено на посаду кіоскера Дунаєвецької ЦРА № 19 кіоска № 4 з виконанням обов`язків фармацевта;

- 01.04.2003 року - переведено на посаду завідувача аптечним кіоском № 7 с. Маків з виконанням обов`язків фармацевта;

- 19.04.2006 року - звільнено з посади за власним бажанням;

- з 18.04.2006 року по 01.08.2007 року - робота на посаді фармацевта у ЗАТ Хмельницький ОВП "Медтехніка";

- з 19.03.2008 року по 30.09.2009 року - працювала фармацевтом за трудовим договором із ПП ОСОБА_2 ;

- з 02.10.2009 року по 22.08.2011 року - працювала фармацевтом за трудовим договором із ФОП ОСОБА_3 ;

- з 05.07.2013 року по 31.12.2017 року - працювала фармацевтом за трудовим договором із ФОП ОСОБА_4

15 грудня 2021 року позивачка звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою про призначення пенсії за вислугу років на підставі пункту "е" статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 17.12.2021 року № 90 позивачці відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років у зв`язку з відсутністю необхідного стажу (не менше 26 років 6 місяців станом на 11.10.2017). Стаж роботи за вислугу років на 11 жовтня 2017 року становить 08 років 03 місяці 24 дні; до стажу за вислугу років не зараховано періоди роботи: з 25.06.1990 року по 24.10.1990 року - у трудовій книжці запис про прийом на роботу фармацевтом не відповідає первинним документам; з 02.10.1998 року по 19.04.2006 року - дані трудової книжки про роботу з виконанням обов`язків фармацевта містять розбіжності з первинними документами; 18.04.2006 року по 01.08.2007 року в ЗАТ Хмельницьке обласне виробниче підприємство "Медтехніка", з 19.03.2008 року по 30.09.2009 року в ПП ОСОБА_2 , з 05.07.2013 року по 31.12.2017 року в ФОП ОСОБА_4 - назви фармацевтичних закладів відсутні в переліку закладів охорони здоров`я, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 28.10.2002 року № 385.

Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області листом від 04.01.2022 року № 2200-0304-8/566 повідомило позивачку про рішення від 17.12.2021 року № 90, а також, що відповідно до записів трудової книжки у період роботи з 02.10.1998 року по 31.03.2003 року позивачка працювала на посаді кіоскера Дунаєвецької ЦРА № 19 кіоска № 4 з виконанням обов`язків фармацевта (дописано іншим чорнилом), однак згідно з наказом від 02.10.1998 року № 89 позивачку з 01 жовтня 1998 року призначено на посаду кіоскера ЦРА № 19. Враховуючи зазначене, відсутні підстави для зарахування до спеціального стажу періоди роботи на посаді кіоскера, оскільки зазначена посада не дає право на пенсію за вислугу років. Також повідомлено, що із-за відсутності відомостей про структурний підрозділ, у якому позивачка працювала на посаді завідувача та фармацевта, до спеціального стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років, не враховано періоди роботи: з 01.04.2003 року по 19.04.2006 року - в аптечних кіосках № 7 та № 12; з 18.04.2006 року по 01.08.2007 року - ЗАТ Хмельницьке ОВП "Медтехніка"; з 19.03.2008 року по 30.09.2009 року - в приватного підприємця ОСОБА_2 ; з 02.10.2009 року по 22.08.2011 року - в приватного підприємця ОСОБА_3 ; з 05.07.2013 року по 10.10.2017 року - в приватного підприємця ОСОБА_4 . Також не зараховано період роботи з 26.06.1990 року по 24.10.1990 року на посаді фармацевта ЦРА № 19, оскільки зазначений період не підтверджений первинними документами.

Вказаним листом також роз`яснено позивачці, що при наданні довідок про структурні підрозділи, в яких вона працювала на посаді фармацевта, завідувача (аптека, аптечний пункт в складі аптеки, аптечний кіоск), зазначені періоди будуть враховані до спеціального стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за вислугу років як працівнику охорони здоров`я. У подальшому позивачкою було зібрано та надано до пенсійного органу ряд додаткових документів для призначення пенсії.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 21.03.2022 року № 90 позивачці відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років, оскільки спеціальний стаж становить на 11.10.2017 року - 9 років 3 місяці та 24 дні. Зазначено, що за доданими документами до спеціального стажу роботи не зараховано періоди: з 25.06.1990 року по 24.10.1990 року, оскільки в трудовій книжці запис про прийом на роботу фармацевтом не відповідає первинним документам; з 02.10.1998 року по 19.04.2006 року, оскільки дані в трудовій книжці про роботу з виконанням обов`язків фармацевта містять розбіжності з первинними документами; з 18.04.2006 року по 01.08.2007 року в ЗАТ Хмельницьке обласне виробниче підприємство "Медтехніка", з 19.03.2008 року по 30.09.2009 року в ПП ОСОБА_2 , з 02.10.2009 року по 22.08.2011 року в ФОП ОСОБА_3 та з 05.07.2013 року по 31.12.2017 року в ФОП ОСОБА_4 , оскільки назви фармацевтичних закладів відсутні в Переліку закладів охорони здоров`я, затвердженому Міністерством здоров`я України від 28.10.2002 року № 385.

Вважаючи рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 17.12.2021 року № 90 та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 21.03.2022 року № 90 протиправними, позивачка звернулася до суду з цим адміністративним позовом.

IV. ОЦІНКА СУДУ

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Статтею 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 року № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII) гарантовано право громадян на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Пенсії за вислугу років, згідно з статтею 51 Закону № 1788-XII, встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію (частина друга статті 7 Закону № 1788-XII).

Положеннями статті 52 Закону № 1788-XII передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають, зокрема, працівники освіти, охорони здоров`я, а також соціального забезпечення, які в будинках-інтернатах для престарілих та інвалідів і спеціальних службах безпосередньо зайняті обслуговуванням пенсіонерів та інвалідів, відповідно до пункту "е" статті 55.

Відповідно до пункту "е" статті 55 Закону № 1788-XII (у редакції Законів України № 213-VIII від 02.03.2015 року та № 911-VIII від 24.12.2015) право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців; з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років; з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців; з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років; з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців; з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років; з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців; з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років; з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців; з 1 квітня 2024 року або після цієї дати - не менше 30 років.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення: які в період до 1 січня 2016 року мали вислугу років на відповідних посадах не менше тривалості, передбаченої абзацами першим та другим цього пункту; 1971 року народження і старші за наявності вислуги років на цих посадах, передбаченої абзацами другим - одинадцятим цього пункту, та після досягнення ними такого віку: 50 років - які народилися з 1 січня 1966 року по 30 червня 1966 року; 50 років 6 місяців - які народилися з 1 липня 1966 року по 31 грудня 1966 року; 51 рік - які народилися з 1 січня 1967 року по 30 червня 1967 року; 51 рік 6 місяців - які народилися з 1 липня 1967 року по 31 грудня 1967 року; 52 роки - які народилися з 1 січня 1968 року по 30 червня 1968 року; 52 роки 6 місяців - які народилися з 1 липня 1968 року по 31 грудня 1968 року; 53 роки - які народилися з 1 січня 1969 року по 30 червня 1969 року; 53 роки 6 місяців - які народилися з 1 липня 1969 року по 31 грудня 1969 року; 54 роки - які народилися з 1 січня 1970 року по 30 червня 1970 року; 54 роки 6 місяців - які народилися з 1 липня 1969 року по 31 грудня 1970 року; 55 років - які народилися з 1 січня 1971 року.

Проте, 04 червня 2019 року рішенням Конституційного Суду України № 2-р/2019 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення статті 55 Закону 1788-XII зі змінами, внесеними Законами України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 № 213-VIII, "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24.12.2015 № 911-VIII. Положення пункту "а" статті 54, статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 1788-XII зі змінами, внесеними Законами України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 № 213-VIII, "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24.12.2015 № 911-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

За змістом рішення Конституційного Суду України положення пункту "а" статті 54, статті 55 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом № 911-VIII у частині встановлення як додаткової умови для призначення пенсії за вислугу років досягнення віку 50 років для працівників, зазначених у пункті "а" статті 54 Закону № 1788-XII, та 55 років для осіб, зазначених у пунктах "е", "ж" статті 55 Закону № 1788-XII, слід визнати такими, що нівелюють сутність права на соціальний захист, не відповідають конституційним принципам соціальної держави та суперечать положенням статей 1, 3, частини третьої статті 22, статті 46 Основного Закону України.

Положення пункту "а" статті 54, статті 55 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII щодо підвищення на п`ять років віку виходу на пенсію для жінок, а також збільшення на п`ять років загального та спеціального стажу роботи, необхідного для призначення пенсії за вислугу років для окремих категорій працівників, є такими, що позбавляють вказаних осіб права на соціальний захист і не відповідають конституційним принципам прав і свобод людини, соціальної держави.

Відтак, Конституційний Суд України визнав зміни внесені до статті 55 Закону № 1788-XII Законами України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 № 213-VIII та "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24.12.2015 у № 911-VIII - неконституційними.

Вказані норми втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення № 2-р/2019, тобто з 04 червня 2019 року.

Отже, з 05 червня 2019 року положення пункту "е" частини першої статті 55 Закону № 1788-XII діють у первісній редакції, чинній до внесення змін Законами України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 № 213-VIII, "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24.12.2015 № 911-VIII, а саме: "Право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку".

Враховуючи вищевказане, для набуття особою, яка працювала у сфері охорони здоров`я, права на пенсію за вислугу років необхідною є наявність сукупності умов, а саме: факту роботи на відповідних посадах та у закладах, віднесених до закладів охорони здоров`я, та залишення роботи, яка дає право на таку пенсію.

До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 15 березня 2019 року у справі № 820/1602/18.

Відповідно до рішень Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 17.12.2021 року № 90 та Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 21.03.2022 року № 90 підставою для відмови позивачці у призначенні пенсії за вислугу років стала відсутність необхідного спеціального стажу.

Органами пенсійного фонду не зараховано до спеціального стажу час навчання позивачки з 01.09.1986 року по 06.07.1988 року в Одеському медичному училищі.

Судом встановлено, що у період з 01.09.1986 року по 06.07.1988 року позивачка навчалася у Одеському медичному училищі, по закінченню якого здобула спеціальність "фармацевт" та їй було присвоєно кваліфікацію "фармацевт". Вказані обставини підтверджуються копією диплому серії НОМЕР_2 від 04 липня 1988 року та випискою до диплому від 05 липня 1988 року № 3.

Відповідно до пункту "д" частини третьої статті 56 Закону № 1788-XII до стажу роботи зараховується також навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Частиною другою статті 38 Закону України "Про професійну (професійно-технічну) освіту" визначено, що час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

До закладів професійної (професійно-технічної) освіти належить, відповідно до статті 18 Закону України "Про професійну (професійно-технічну) освіту", професійно-технічне училище відповідного профілю.

Таким чином, законодавством передбачена можливість зарахування часу навчання у професійно-технічних закладах, які не є вищими навчальними закладами, до трудового стажу, що дає право на пільги при призначенні пенсії.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17 січня 2022 року у справі № 348/20/17.

Доводи Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про те, що Одеське медичне училище відноситься до закладів вищої освіти, а не професійно-технічної, є помилковими, оскільки відповідно до Закону УРСР «Про народну освіту» від 28 червня 1974 року № 2778-VIII (чинного на час навчання позивачки) загальна середня освіта здійснюється в середніх загальноосвітніх школах, у середніх професійно-технічних училищах і середніх спеціальних навчальних закладах. До професійно-технічних навчальних закладів (училищ, професійних шкіл) приймаються громадяни СРСР, які закінчили восьмирічну або середню загальноосвітню школу. Особам, які закінчили середні професійно-технічні училища, видається диплом про присвоєння кваліфікації з професії і здобуття середньої освіти, а тим, хто особливо відзначився, - диплом з відзнакою. Середня спеціальна освіта здійснюється в технікумах, училищах та інших навчальних закладах, віднесених у встановленому порядку до середніх спеціальних навчальних закладів (статті 21, 42, 48 та 49 вказаного Закону УРСР).

Разом із тим позивачка закінчила навчання в Одеському медичному училищі 06 липня 1988 року і 05 серпня 1988 року (що не перевищує трьох місяців) призначена на посаду фармацевта ЦРА № 20 у смт. Нова Ушиця.

Отже, період навчання позивачки з 01.09.1986 року по 06.07.1988 року в Одеському медичному училищі входить до спеціального трудового стажу, що визначає право на пенсію за вислугу років.

Щодо незарахування відповідачами до стажу за вислугу років позивачки періодів з 25.06.1990 року по 24.10.1990 року та 02.10.1998 року по 19.04.2006 року, оскільки відповідні записи у трудовій книжці не відповідають первинним документам, суд зазначає таке.

Статтею 62 Закону № 1788-XII встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).

Відповідно до пункту 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

У силу вимог абзацу першого пункту 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 20 Порядку № 637 передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Отже, зміст наведених норм дає підстави стверджувати, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються інші документи.

Вказане узгоджується із висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 31 січня 2022 року у справі № 620/1178/19.

Однак, трудова книжка позивачки містить відомості, що визначають право на пенсію за вислугу років. Так, відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_1 позивачку 25.06.1990 року призначено тимчасово на посаду фармацевта ЦРА № 19 (запис № 3) та 25.10.1990 року переведено на посаду фармацевта аптеки № 158 (запис № 4); 02.10.1998 року призначено на посаду кіоскера Дунаєвецької ЦРА кіоска № 4, з виконанням обов`язків фармацевта (запис № 11), 01.04.2003 року переведено на посаду завідувача аптечним кіоском № 7 с. Маків з виконанням обов`язків фармацевта (запис № 12); 01.06.2003 року переведено на посаду завідувача аптечним кіоском № 12 з виконанням обов`язків фармацевта (запис № 13); 19.04.2006 року звільнено з посади за власним бажанням (запис № 14).

Суд відхиляє доводи відповідача про те, що оскільки позивачка з 02.10.1998 року по 01.04.2003 року займала посаду кіоскера, що відсутня у відповідному Переліку посад № 909, у зв`язку з цим такий період не підлягає зарахуванню до спеціального стажу, що дає право на пенсію за вислугу років, з огляду на таке.

Відповідно до Розділу 2. ''Охорона здоров`я" постанови Кабінету Міністрів України "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років" від 04.11.1993 року № 909, право на пенсію за вислугу років мають, поміж іншого, працівники аптек, аптечних кіосків, аптечних магазинів, контрольно-аналітичних лабораторій, що працювали на посадах провізорів, фармацевтів (незалежно від найменування посад), лаборанти.

Таким чином, для визначення права на пенсію за вислугу років має значення робота за спеціальностями фармацевта чи провізора незалежно від найменування посад.

Враховуючи вищевказане, факт роботи позивачки фармацевтом у періоди з 25.06.1990 року по 24.10.1990 року та 02.10.1998 року по 19.04.2006 року, підтверджено як записами трудової книжки, яка в силу приписів статті 62 Закону № 1788-XII є основним документом, так і іншими доказами (наказами ЦРА № 19: № 40, № 106, № 107, № 70, № 89).

Щодо посилання відповідача про те, що запис у трудовій книжці позивачки на посаді кіоскера Дунаєвецької ЦРА № 19 кіоска № 4 "з виконанням обов`язків фармацевта" дописано кульковою ручкою чорнилом іншого кольору, суд зазначає наступне.

Порядок ведення трудових книжок працівників регулює Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджена наказом Міністерства праці № 58 від 29.07.1993 року (далі - Інструкція № 58).

Відповідно до абзацу 3 пункту 2.3. Інструкції № 58 записи здійснюються пером або кульковою ручкою, чорнилами чорного, синього або фіолетового кольору.

Згідно з пунктом 2.3. Інструкції № 58 усі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагородження та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а при звільненні - в день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Відповідно до пунктів 2.5., 2.7. Інструкції № 58 у випадку виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу виправлення здійснюється адміністрацією того підприємства, де було зроблено запис. Якщо підприємство, яке внесло неправильний або неточний запис, ліквідовано, виправлення вносяться правонаступником, а при його відсутності - вищестоящою організацією, якій було підпорядковано ліквідоване підприємство.

Отже, записи у трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто позивачем.

При цьому Інструкція № 58 не передбачає обов`язкової умови про те, що весь запис у трудовій книжці повинен бути здійснений чорнилом одного кольору. Натомість допустимим є використання чорного, синього або фіолетового кольорів.

Крім того, посилання пенсійного органу на наявний допис чорнилами іншого кольору є лише припущеннями. Однак рішення суб`єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях, а повинно ґрунтуватися лише на належних і допустимих доказах.

У той же час, право позивача на пенсійне забезпечення не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівниками, відповідальними за порядок ведення трудової документації. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

До спеціального стажу позивачки також не зараховано періоди роботи фармацевтом з 18.04.2006 року по 01.08.2007 року (у ЗАТ Хмельницьке обласне виробниче підприємство "Медтехніка"), з 19.03.2008 року по 30.09.2009 року (у ПП ОСОБА_2 ), з 02.10.2009 року по 22.08.2011 року (у ФОП ОСОБА_3 ) та з 05.07.2013 року по 31.12.2017 (у ФОП ОСОБА_4 ), оскільки назви фармацевтичних закладів відсутні у Переліку закладів охорони здоров`я № 385.

Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 28.10.2002 року № 385 затверджено Переліки закладів охорони здоров`я, лікарських посад, посад фармацевтів, посад фахівців з фармацевтичною освітою (асистентів фармацевтів), посад професіоналів у галузі охорони здоров`я, посад фахівців у галузі охорони здоров`я та посад професіоналів з вищою немедичною освітою у закладах охорони здоров`я.

Згідно з пунктом 3 Переліку закладів охорони здоров`я до фармацевтичних (аптечних) закладів належать: аптека; аптечна база (склад); база (склад) медичної техніки; база спеціального медичного постачання (центральна, республіканська, обласна); контрольно-аналітична абораторія; лабораторія з аналізу якості лікарських засобів; магазин (медичної техніки, медичної оптики).

Судом встановлено, що записи трудової книжки позивачки про роботу у вказані вище спірні періоди містять інформацію, що позивачка займала посаду фармацевта, однак не містять відомостей про фармацевтичний (аптечний) заклад.

У силу вимог абзацу першого пункту 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків (пункт 2 Порядку № 637).

Оскільки у трудовій книжці позивачки відсутня інформація про структурні підрозділи, у яких вона працювала на посаді фармацевта, остання надала пенсійному органу для підтвердження трудового стажу відповідні довідки.

Так, відповідно до довідки від 11.02.2022 року, наданої ОСОБА_2 , що був фізичною особою-підприємцем (згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, основний вид діяльності - 47.73 Роздрібна торгівля фармацевтичними товарами в спеціалізованих магазинах), позивачка перебувала у трудових відносинах із ним та працювала фармацевтом в аптеці фармацевтом з 19 березня 2008 року по 30 вересня 2009 року.

Згідно з довідкою від 11.02.2022 року, наданої ОСОБА_3 , що була фізичною особою-підприємцем (згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, основний вид діяльності - 47.73 Роздрібна торгівля фармацевтичними товарами в спеціалізованих магазинах), позивачка перебувала у трудових відносинах із нею та працювала фармацевтом в аптеці з 02 жовтня 2009 року по 22 серпня 2011 року.

Відповідно до довідки від 11.02.2022 року, наданої фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 , позивачка перебувала у трудових відносинах із ним та працювала фармацевтом в аптеці з 05 липня 2013 року по 31 грудня 2017 року.

Згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, основний вид діяльності ОСОБА_4 як фізичної особи-підприємця - 47.73 Роздрібна торгівля фармацевтичними товарами в спеціалізованих магазинах.

Отже, вказаними довідками підтверджено факт роботи позивачки фармацевтом саме в аптеці.

Робота позивачки в аптеці фармацевтом у ЗАТ Хмельницьке обласне виробниче підприємство "Медтехніка", діяльність якого згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань припинено, підтверджується письмовими поясненнями ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Позивачка позбавлена можливості надати уточнюючу довідку для підтвердження спеціального трудового стажу у зв`язку із ліквідацією підприємства. З огляду на це, суд вважає, що спірний період має бути зараховано до стажу для призначення пенсії на пільгових умовах. Така ж позиція викладена Верховним Судом у постанові від 20 лютого 2020 року у справі № 182/6635/16-а.

Крім цього, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки (у якій відсутня інформація про те, що позивачка працювала саме в аптеці) з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питання про призначення пенсії. Правова позиція щодо того, що недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для зазначеної у такій трудовій книжці особи, викладена в постанові Верховного Суду від 06.02.2018 року у справі № 677/277/17.

Отже, зайнятість на посадах фармацевта у аптеці належить до посад, що передбачені Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року № 909.

Враховуючи вищевказане, періоди роботи з 18.04.2006 року по 01.08.2007 року, з 19.03.2008 року по 30.09.2009 року, з 02.10.2009 року по 22.08.2011 року та з 05.07.2013 року по 31.12.2017 року підлягають зарахуванню до стажу позивачки, який дає право на пенсію за вислугу років.

Враховуючи самостійно обрахований відповідачем спеціальний стаж позивачки у 9 років 3 місяці 24 дні, а також спірні періоди, котрі підлягають зарахуванню до такого, спеціальний стаж роботи позивачки становить понад 28 років. Тому на час звернення із заявою про призначення пенсії позивачка мала необхідних стаж для призначення пенсії відповідно до пункту ''е'' статті 55 Закону № 1788-XII.

Враховуючи наведені законодавчі положення, беручи до уваги, що позивачка протягом спірних періодів працювала на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років, вказані посади передбачені Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, від 04.11.1993 № 909, спеціальний стаж роботи позивачки становить понад 28 років і вона залишила роботу, що дає право на таку пенсію, позивачка має право на пенсію за вислугу років.

Суд враховує правову позицію Великої Палати Верховного Суду, висловлену у постановах від 29 серпня 2018 року у справі № 492/446/15-а, від 30 січня 2019 року у справі № 876/5312/17 та від 13 лютого 2019 року у справі № 233/4308/17, про недопустимість формальних (дискримінаційних) підходів органів Пенсійного фонду України до реалізації особою конституційного права на соціальний захист при наявності підтвердженого стажу роботи у закладах і установах освіти, охорони здоров`я та соціального захисту.

Враховуючи вказане, суд дійшов висновку, що позовні вимоги щодо визнання протиправними та скасування рішень Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 17.12.2021 року № 90 та Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 21.03.2022 року № 90 є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім окремих випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку.

З метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів позивачки, слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до спеціального стажу час навчання з 01.09.1986 року по 06.07.1988 року в Одеському медичному училищі, а також періоди роботи з 25.06.1990 року по 24.10.1990 року, з 02.10.1998 року по 01.08.2007 року, з 19.03.2008 року по 30.09.2009 року, з 02.10.2009 року по 22.08.2011 року, з 05.07.2013 року по 31.12.2017 року та призначити пенсію за вислугу років відповідно до пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з 15.12.2021 року (з дня звернення за пенсією).

За нормами частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єктів владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачкою, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги підлягають задоволенню.

У зв`язку із задоволенням позовних вимог, відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, сплачений позивачкою судовий збір, слід стягнути на її користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 17.12.2021 року № 90.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 21.03.2022 року № 90.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 до спеціального стажу час навчання з 01.09.1986 року по 06.07.1988 в Одеському медичному училищі, а також періоди роботи з 25.06.1990 року по 24.10.1990 року, з 02.10.1998 року по 01.08.2007 року, з 19.03.2008 року по 30.09.2009 року, з 02.10.2009 року по 22.08.2011 року, з 05.07.2013 року по 31.12.2017 року та призначити пенсію за вислугу років відповідно до пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з 15.12.2021 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн 40 коп. судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 11 серпня 2022 року

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_3 )
Відповідачі:Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Герцена, 10, м. Хмельницький, Хмельницька область, 29013 , код ЄДРПОУ - 21318350) Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65107 , код ЄДРПОУ - 20987385) Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, буд. 66, м. Полтава, Полтавська область, 36014 , код ЄДРПОУ - 13967927)

Головуюча суддя Д.Д. Гнап