Справа № 160/16042/20
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2022-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

11 серпня 2022 року

м. Київ

справа №160/16042/20

адміністративне провадження № К/990/18205/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Губської О.А.,

суддів: Білак М.В., Калашнікової О.В.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 травня 2021 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 10 лютого 2022 року у справі №160/16042/20 за позовом ОСОБА_1 до Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області про стягнення середнього заробітку, коштів та моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

Ухвалою Верховного Суду від 04 серпня 2022 року визнано неповажними причини пропуску ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 травня 2021 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 10 лютого 2022 року у справі №160/16042/20, залишено без руху касаційну скаргу та надано десятиденний строк на усунення недоліків шляхом надання до суду клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, із зазначенням інших причин поважності пропуску строку на касаційне оскарження з наданням відповідних доказів їхньої поважності.

На виконання вимог ухвали про залишення касаційної скарги без руху від скаржника до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду надійшла заява на усунення недоліків касаційної скарги, в якій скаржник указує, що вчетверте касаційна скарга подана на тридцятий день з моменту отримання ухвали Верховного Суду від 13 червня 2022 року про повернення касаційної скарги. На думку скаржника це є поважною причиною пропуску строку на касаційне оскарження у цій справі.

Перевіривши доводи вищевказаної заяви, суд касаційної інстанції виходить з такого.

Відповідно до частин першої, другої статті 329 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з поважних причин, крім випадків, визначених частиною п`ятою статті 333 цього Кодексу (частина третя статті 329 КАС України).

Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження віднесено до повноважень судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Для поновлення процесуальних строків суд зобов`язаний указати обґрунтовані та об`єктивні підстави, за яких пропущений строк підлягає поновленню.

Колегія суддів зауважує, що норми КАС України не містять виключень або підстав для звільнення учасників процесу від обов`язку надавати докази до суду та доводи ті обставини, які є підставами для поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно з частиною 1 статті 77 КАС України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що пропуск такого строку дійсно пов`язаний з об`єктивно непереборними обставинами чи істотними перешкодами.

Проте таких доводів та доказів щодо пропуску строку касаційного оскарження під час четвертого звернення до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 травня 2021 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 10 лютого 2022 року, позивачем надано не було.

З приводу доводів позивача стосовно строку повторної подачі ним касаційної скарги в межах тридцяти денного строку від моменту отримання ухвали Верховного Суду від 13 червня 2022 року про повернення касаційної скарги, колегія суддів зазначає таке.

Ухвалами Верховного Суду від 18 квітня 2022 року, від 24 травня 2022 року, від 13 червня 2022 року касаційні скарги ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 травня 2021 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 10 лютого 2022 року було повернуто у зв`язку із не зазначенням підстав для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

В контексті цього колегія суддів зазначає, що недотримання особою вимог процесуальних норм щодо форми та змісту касаційної скарги, у зв`язку з чим раніше подані касаційні скарги ухвалами Верховного Суду були повернуті, за загальним правилом не є підставою для поновлення строку на касаційне оскарження, оскільки не є такою, що не залежить від волі особи, яка подає касаційну та не надає особі права у будь-який необмежений час після сплину строку касаційного оскарження реалізовувати право на касаційне оскарження судових рішень.

Факт повернення касаційної скарги не є поважною причиною пропуску строку.

Та обставина, що повернення касаційної скарги не позбавляє повторного звернення до суду не означає наявність у особи безумовного права оскаржувати судові рішення у будь-який момент після повернення вперше поданої касаційної скарги без урахування процесуальних строків, встановлених для цього, а у Суду - обов`язку поновлювати такий строк, у разі його пропуску, тим більш за відсутності поважних причин.

При вирішенні питання про поновлення строку касаційного оскарження суд надає оцінку обставинам, які слугували перешкодою для своєчасного звернення до суду, у взаємозв`язку інтервалів часу: з моменту закінчення встановленого статтею 329 Кодексу адміністративного судочинства України строку касаційного оскарження до дати звернення з касаційною скаргою вперше; з моменту повернення вперше поданої касаційної скарги/відмови у відкритті касаційного провадження за вперше поданою касаційною скаргою до дати повторного звернення з касаційною скаргою і т.д.

Неналежна організація процесу з оскарження судового рішення та невиконання вимог процесуального закону щодо належного оформлення касаційної скарги, та як наслідок, повернення заявнику касаційної скарги не належать до об`єктивних обставин особливого і непереборного характеру, які можуть зумовити перегляд остаточного і обов`язкового судового рішення після закінчення строку його касаційного оскарження, а відтак не свідчить про наявність поважних підстав для поновлення цього строку.

Колегія суддів звертає увагу скаржника, що повернення раніше поданої касаційної скарги не означає можливість повторного звернення до суду касаційної інстанції у будь-який час після такого повернення, без дотримання часових рамок, встановлених процесуальним законом, оскільки у такому разі порушуватиметься принцип юридичної визначеності.

Поновлення строку на касаційне оскарження можливе лише за дотримання таких процесуальних формальностей, а саме: дотримання строків при первинному зверненні, повторне звернення в найкоротший термін та звернення з належно оформленою касаційною скаргою.

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що звернення до Верховного Суду з касаційною скаргою це право сторони, а не обов`язок, а тому, якщо особа вважає за необхідне скористатися своїм правом на касаційне оскарження, то реалізація зазначеного права повинна відбуватися із дотриманням порядку та строків встановлених положеннями КАС України. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Слід зауважити, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (Рішення Європейського суду з прав людини від 07 липня 1989 року у справі "Компанія "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А." проти Іспанії).

У рішенні у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі "Олександр Шевченко проти України", заява № 8371/02, від 26 квітня 2007 року, "Трух проти України", заява № 50966/99, від 14 жовтня 2003 року).

Європейський суд з прав людини зауважив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року).

Водночас суд звертає увагу на те, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин, якщо ці відносини стали спірними.

Необхідно зауважити на тому, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Аналогічний висновок міститься в ухвалах Верховним Судом від 17 квітня 2018 року у справі №9901/473/18, від 11 березня 2019 року у справі №9901/95/19, від 08 квітня 2019 року у справі №9901/138/19, від 03 червня 2019 року у справі №640/3940/19, від 18 січня 2021 року у справі №520/7779/20.

Обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011). Такі обмеження направленні на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права та інтереси інших учасників правовідносин.

Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Строк звернення до суду, як одна із складових гарантії "права на суд", може і має бути поновленим, лише у разі наявності достатніх на те поважних причин.

Поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд судді, суду.

Суд звертає увагу скаржника на те, що пропущений строк касаційного оскарження може бути поновлений судом, якщо за результатами оцінки та перевірки наведених заявником у відповідній заяві підстав пропуску такого строку, суд дійде висновку про їх поважність.

Для здійснення судом належної оцінки та перевірки доводів, наведених заявником в обґрунтування поважності підстав пропуску строку касаційного оскарження, такі доводи повинні бути підтверджені відповідними письмовими документами або іншими доказами, з яких достовірно вбачається існування обставин, зазначених у заяві про поновлення строку.

При цьому, суд касаційної інстанції враховує тривалість строку пропущеного строку, обставини пропуску строку звернення до суду, які залежали виключно від волевиявлення скаржника.

Враховуючи наведене, колегія суддів констатує, що подання повторно касаційної скарги навіть у межах тридцяти денного строку, у цьому випадку на тридцятий день, з моменту отримання скаржником ухвали Верховного Суду про повернення касаційної скарги не є безумовною підставою для поновлення строку на касаційне оскарження. Поновлення строку на касаційне оскарження у цьому випадку було б обґрунтованим за умови зазначення об`єктивних причин пропуску такого строку (непереборних обставин) із наданням відповідних доказів на їх підтвердження.

Втім, у заяві про поновлення строку на касаційне оскарження скаржником не наведено належних обґрунтувань поважності причин пропуску такого строку, як і не надано належних доказів поважності причин пропуску такого строку.

З урахуванням наведеного, відсутні підстави для визнавання поважними причини пропуску строку на касаційне оскарження та підстави для поновлення такого строку.

За правилами пункту 4 частини першої статті 333 КАС України визначено, що суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані судом неповажними.

За такого правового регулювання та обставин справи підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 248, 333 КАС України,

у х в а л и в:

Визнати неповажними причини пропуску ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 травня 2021 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 10 лютого 2022 року у справі №160/16042/20 та відмовити у клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 травня 2021 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 10 лютого 2022 року у справі №160/16042/20.

СуддіО.А. Губська М.В. Білак О.В. Калашнікова