Справа № 260/3998/21
Суддя: Маєцька Н.Д.
Дата ухвалення: 2022-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про заміну боржника у виконавчих листах

10 серпня 2022 року м. Ужгород№ 260/3998/21

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді - Маєцької Н.Д.

при секретарі судового засідання Кустрьо В.М.,

за участю:

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідачів 1,2,3 Андращук Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву позивача про заміну боржника у виконавчих листах в адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Головного територіального управління юстиції в Закарпатській області, Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про стягнення середнього заробітку за час затримки, -

ВСТАНОВИВ:

У відповідності до ч. 3 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 10 серпня 2022 року проголошено вступну та резолютивну частини ухвали, повний текст ухвали складено 15 серпня 2022 року.

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду із заявою про заміну боржника у виконавчих листах, виданих в адміністративній справі № 260/3998/21.

Заява обґрунтована тим, що Закарпатським окружним адміністративним судом видано два виконавчі листи, боржником у яких є Головне територіальне управління юстиції у Закарпатській області. Наказом Міністерства юстиції України від 28 грудня 2019 року № 4348/5 «Про внесення змін до деяких наказів Міністерства юстиції України», припинено Головному територіальному управлінню юстиції у Закарпатській області здійснення повноважень та виконання функцій з реалізації державної політики у відповідних сферах з 28 грудня 2019 року. В той же час, Південно-Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) є правонаступником всіх майнових прав та обов`язків Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області.

В судовому засіданні позивач просив задовольнити заяву про заміну боржника у виконавчих листах.

Представник відповідачів 1 та 3 надав до суду заперечення на заяву про заміну сторони у виконавчих листах, в яких зазначив, що Головне територіальне управління юстиції у Закарпатській області не є припиненим та не має правонаступників в майнових правовідносинах, у зв`язку з чим відсутні підстави для заміни боржника.

В судовому засіданні представник відповідача заперечив проти заміни боржника у виконавчих листах, з підстав наведених у запереченнях.

Розглянувши заяву про заміну боржника у виконавчих листах, суд приходить наступних висновків.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Головного територіального управління юстиції в Закарпатській області, Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про стягнення середнього заробітку за час затримки задоволено частково: 1) Стягнуто з Головного територіального управління юстиції в Закарпатській області (Закарпатська область, м. Ужгород, м. Ужгород, пл. Народна, буд. 4, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за час затримки виконання рішення суду за період з 18 червня 2020 року по 03 серпня 2021 року у розмірі 258337,38 грн. (двісті п`ятдесят вісім тисяч триста тридцять сім гривень тридцять вісім копійок); 2) В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17 травня 2022 року залишено без змін рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2021 року.

Додатковим рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 25 січня 2022 року задоволено частково заяву позивача про ухвалення додаткового рішення та стягнуто на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного територіального управління юстиції в Закарпатській області (Закарпатська область, м. Ужгород, м. Ужгород, пл. Народна, буд. 4, ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9600,00 грн. (дев`ять тисяч шістсот гривень).

16 червня 2022 року Закарпатським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист в справі № 260/3998/21 про стягнення з Головного територіального управління юстиції в Закарпатській області (Закарпатська область, м. Ужгород, м. Ужгород, пл. Народна, буд. 4, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за час затримки виконання рішення суду за період з 18 червня 2020 року по 03 серпня 2021 року у розмірі 258337,38 грн. (двісті п`ятдесят вісім тисяч триста тридцять сім гривень тридцять вісім копійок).

Також 16 червня 2022 року Закарпатським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист в справі № 260/3998/21 про стягнення на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного територіального управління юстиції в Закарпатській області (Закарпатська область, м. Ужгород, м. Ужгород, пл. Народна, буд. 4, ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9600,00 грн. (дев`ять тисяч шістсот гривень).

Як вбачаться із вищевказаних виконавчих листів, боржником у них зазначено Головне територіальне управління юстиції у Закарпатській області.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод забезпечення належного виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (ст. 373 КАС України).

Згідно з ч. 1 ст. 379 КАС України передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Згідно з ч. 4 ст. 379 КАС України положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до частини 4 статті 87 Цивільного кодексу України юридична особа вважається створеною з дня її державної реєстрації.

Згідно абз. 2 ч.4 ст. 21 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» територіальні органи центрального органу виконавчої влади припиняються як юридичні особи з дня внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію їх припинення.

Механізм здійснення заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією центральних органів виконавчої влади та їхніх територіальних органів визначений Порядком здійснення заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 20.10.2011 № 1074 (далі - Порядок № 1074 від 20.10.2011).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 1074 від 20.10.2011 органи виконавчої влади утворюються, реорганізуються або ліквідуються Кабінетом Міністрів України за поданням Прем`єр-міністра України.

За змістом пунктів 4, 5 Порядку № 1074 від 20.10.2011 орган виконавчої влади утворюється шляхом утворення нового органу виконавчої влади або в результаті реорганізації (злиття, поділу, перетворення) одного чи кількох органів виконавчої влади. Орган виконавчої влади припиняється шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації.

Згідно з пунктом 6 Порядку № 1074 від 20.10.2011 права та обов`язки органів виконавчої влади переходять, зокрема, у разі злиття органів виконавчої влади - до органу виконавчої влади; утвореного внаслідок такого злиття; у разі приєднання одного або кількох органів виконавчої влади до іншого органу виконавчої влади - до органу виконавчої влади, до якого приєднано один або кілька органів виконавчої влади; у разі перетворення органу виконавчої влади - до утвореного органу виконавчої влади.

За змістом частини 5 статті 104 ЦК України юридична особа є такою, що припинилася, з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення юридичної особи.

Дійсно, за відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на даний час Головне територіальне управління юстиції у Закарпатській області значиться в стані припинення.

Відповідно до листа Головного управління Державної казначейської служби України у Закарпатській області від 15 липня 2021 року № 9-11-06/3194, Головне територіальне управління юстиції у Закарпатській області відсутнє в Єдиній мережі розпорядників та одержувачів коштів державного бюджету в 2021 році, та відповідно відкритих рахунків на їх ім`я в Головному управлінні казначейства не має.

Постановою Кабінету Міністрів України № 870 «Деякі питання територіальних органів Міністерства юстиції» від 09 жовтня 2019 року, визначено механізм ліквідації як юридичних осіб публічного права територіальних органів Міністерства юстиції за переліком згідно з додатком 1, зокрема Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області; та утворення юридичних осіб публічного права - міжрегіональних територіальних органів Міністерства юстиції за переліком згідно з додатком 2, зокрема Південно- Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано- Франківськ).

Пунктом 3 цієї постанови установлено, що територіальні органи Міністерства юстиції, які ліквідуються згідно з пунктом 1 цієї постанови, продовжують здійснювати повноваження та функції, покладені на зазначені органи, до завершення здійснення заходів, пов`язаних з утворенням міжрегіональних територіальних органів Міністерства юстиції; здійснення заходів, пов`язаних з ліквідацією територіальних органів згідно з пунктом 1 цієї постанови та утворенням міжрегіональних територіальних органів згідно з пунктом 2 цієї постанови, покладається на Міністерство юстиції; міжрегіональні територіальні органи Міністерства юстиції, що утворюються згідно з пунктом 2 цієї постанови, є правонаступниками територіальних органів Міністерства юстиції, які ліквідуються згідно з пунктом 1: Південно-Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) - Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області.

Отож приведеною нормою закону, визначено що Південно-Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) є фактичним правонаступником Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області. З моменту утворення такого міжрегіонального територіального органу Міністерства юстиції такий орган здійснює повноваження та функції, покладені на зазначені органи.

На час розгляду поданої заяви Південно-Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Івано- Франківськ) створене, зареєстроване у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (підстава реєстрації саме постанова КМУ № 870) та діє замість ліквідованих територіальних органів Міністерства юстиції, зокрема Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області.

Відповідно до ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Таким чином, після набрання законної сили відповідним судовим рішенням, воно підлягає обов`язковому виконанню сторонами справи, які, виходячи із суті такого рішення, зазвичай набувають статусу стягувача та боржника, а у разі відсутності добровільного виконання судового рішення боржником, вчиняються дії щодо його примусового виконання у спосіб та в порядку, що визначені, зокрема Законом України «Про виконавче провадження», зокрема ініціювання відкриття виконавчого провадження тощо.

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року). «Право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (HORNSBY v. GREECE, N° 18357/91, § 40, ЄСПЛ, від 19 березня 1997 року).

У разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (RYSOVSKYY v. UKRAINE, N° 29979/04, § 70, ЄСПЛ, від 20 жовтня 2011 року).

Європейський суд з прав людини вказує, що «держава є відповідальною за борги державного підприємства, не дивлячись на те, що підприємство є окремою юридичною особою. Таким чином, держава є відповідальною за невиплату заявнику сум, присуджених йому рішеннями, що винесені проти такого підприємства. Суд вважає, що Уряд не продемонстрував, що підприємство мало достатню інституційну та операційну незалежність від держави, щоб звільнити державу від відповідальності за Конвенцією за дії чи бездіяльність цього підприємства. Таким чином, Суд вирішує, що держава є відповідальною за борги такого підприємства, як наведено у цій справі (див., наприклад, рішення у справі Garkusha v. Ukraine, заява № 4629/03, пункт 25, рішення від 13 грудня 2005 року; рішення у справі Martynov v. Ukraine) заява № 36202/03, пункт 23, рішення від 14 грудня 2006 року; та рішення у справі Solovyev v. Ukraine, пункт 20). Суд зауважує, що рішення суду від 4 листопада 2003 року та від 2 червня 2006 року залишалися невиконаними близько 4 років і 8 місяців та 2 років і 1 місяця відповідно. Суд нагадує, що він вже встановлював порушення пункту 1 статті 6 Конвенції та статті 1 Першого протоколу до Конвенції у справах, які стосувалися аналогічних питань (див., наприклад, рішення у справі Garkusha, згадане вище, пп. 24-25, рішення у справі Mykhaylenky and Others, згадане вище, п. 55, та рішення у справі Voytenko, згадане вище, пп. 39-43). Розглянувши всі подані матеріали, Суд вирішує, що Уряд не надав жодного переконливого факту чи аргументу який дозволив би Суду дійти іншого висновку у цій справі. Таким чином, у цій справі має місце порушення пункту 1 статті 6 Конвенції та статті 1 Першого протоколу до Конвенції» (STANKOVSKAYA v. UKRAINE, № 20984/04, § 25 - ЗО, ЄСПЛ, від 11 грудня 2008 року).

При цьому, суд враховує правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року в справі № 910/5953/17 (провадження № 12-98гс19) де вказано, що «при реорганізації в формі злиття немає значення, чи вказано в передавальному акті про правонаступництво щодо певного майна, прав чи обов`язків. Адже правонаступник лише один, що унеможливлює виникнення будь-яких спорів щодо переходу майна, прав чи обов`язків. Отже, лише при припиненні суб`єкта господарювання шляхом поділу в розподільчому балансі визначається правонаступництво. Внаслідок же злиття, приєднання або перетворення правонаступником є лише одна особа і будь-який розподіл прав та обов`язків при таких видах реорганізації неможливий. ...Отже, уже з дня державної реєстрації AT «Укрзалізниця» мало право здійснювати будь-які види господарської діяльності, які потребували ліцензій чи дозволів, на підставі ліцензій та інших дозвільних документів, отриманих підприємствами залізничної галузі, які знаходилися в процедурі припинення, включаючи ДП «Донецька залізниця». З огляду на викладене вище висновки судів попередніх інстанцій про те, що відсутність в ЄДР запису про припинення ДП «Донецька залізниця» свідчить про те, що правонаступництво не відбулося, є помилковими. ...Державна реєстрація рішення про припинення ДП «Донецька залізниця» була здійснена 25 листопада 2014 року. Таким чином, на момент звернення до суду ДП «Донецька залізниця» знаходилася в процедурі припинення більш як два роки, а на момент розгляду цієї справи судом касаційної інстанції - більше п`яти років. Якщо припустити, що правонаступництво настає лише з моменту державної реєстрації припинення юридичної особи, то це призведе до можливостей порушення прав кредиторів, які протягом значного періоду часу не зможуть звернутися з вимогами до новоствореної юридичної особи, яка отримає все майно правопопередника, але не буде нести відповідальність за його зобов`язаннями».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року в справі № 922/4519/14 (провадження № 12-34гс20) зазначено, що «забезпечення остаточності судового рішення та його неухильного виконання спрямоване на дотримання таких вимог верховенства права, як забезпечення прав і свобод людини, правової визначеності, доступу до правосуддя, законності. Порушення принципу обов`язковості виконання судового рішення суперечить вимогам правової визначеності».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року у справі № 264/5957/17 (провадження N° 14-37цс20) зроблено висновок, що «у випадках заміни сторони у зобов`язанні такі відомості не підтверджують правонаступництво прав та обов`язків юридичної особи, яку замінили. Іншими словами, інформація, відображена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо правонаступника юридичної особи (відомості, передбачені у пунктах 29 і 30 частини другої, пунктах 14 і 15 частини третьої статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань»), не охоплює всіх випадків правонаступництва прав і обов`язків юридичної особи, зокрема у випадку заміни сторони у зобов`язанні, що відбулася до припинення юридичної особи шляхом 'її реорганізації чи ліквідації».

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Також суд враховує, що Головне територіальне управління юстиції у Закарпатській області перебуває у стані припинення більше двох років, рішення про припинення останнього та його правонаступника який забезпечує виконання функцій та обов`язків ліквідованої установи було одночасно прийнято Кабінетом Міністрів України і не пов`язується із внесення відомостей до ЄДР.

Отож, передача функцій та обов`язків від Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області та фактичне їх виконання новоутвореною установою - Південно-Західним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції та закриття рахунків Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області свідчить про фактичне вибуття вказаного боржника.

При цьому, судом враховано, що закриття рахунків Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області та відсутність у вказаної установи майна фактично створюють позивачу перешкоди у захисті його прав.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини право на виконання рішення, яке виніс суд, є невід`ємною частиною «права на суд», а ефективний захист сторони у справі, а отже, і відновлення справедливості, передбачає зобов`язання адміністративних органів виконувати рішення (пункт 41 рішення від 19 березня 1997 року в справі «Горнсбі проти Греції»).

Європейський суд з прав людини вказує, що право на судовий розгляд було б примарним, якщо б внутрішня судова система Договірної Держави дозволила б, щоб остаточне та обов`язкове судове рішення залишалось невиконаним стосовно однієї зі сторін, і що виконання рішення або постанови будь-якого органу судової влади повинне розглядатися як невід`ємна частина «процесу» в розумінні статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (пункт 63 рішення від 28 липня 1999 року в справі «Іммобільяре Саффі проти Італії»).

У пункті 28 рішення Європейського суду з прав людини від 11 грудня 2008 року в справі «Антонюк проти України» зазначено, що відповідальність держави за виконання судових рішень щодо приватних осіб зводиться до участі державних органів у виконавчому провадженні.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» цей Закон встановлює гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України "Про виконавче провадження" (далі - рішення суду), та особливості їх виконання.

Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є державний орган; державні підприємство, установа, організація (далі - державне підприємство); юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства (далі - юридична особа).

Враховуючи вищенаведене, суд приходить висновку про наявність підстав для заміни боржника за виконавчими листами, виданими у даній справі, а саме з Головного територіального управління юстиції в Закарпатській області (пл. Народна, буд.4, м.Ужгород, Закарпатська область, 88000, код: ) на Південно-Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) (м. Івано-Франківськ, вул. Грюнвальдська, 11 ).

У зв`язку з чим, заява позивача про заміну боржника у виконавчих листах підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 256, 295, 379 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Заяву позивача про заміну боржника у виконавчих листах задовольнити.

2. Замінити боржника за виконавчим листом, виданим Закарпатським окружним адміністративним судом в адміністративній справі № 260/3998/21 про стягнення з Головного територіального управління юстиції в Закарпатській області (Закарпатська область, м. Ужгород, м. Ужгород, пл. Народна, буд. 4, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за час затримки виконання рішення суду за період з 18 червня 2020 року по 03 серпня 2021 року у розмірі 258337,38 грн. (двісті п`ятдесят вісім тисяч триста тридцять сім гривень тридцять вісім копійок), а саме Головне територіальне управління юстиції в Закарпатській області (пл. Народна, буд.4, м.Ужгород, Закарпатська область, 88000, код: ) на Південно-Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) (м. Івано-Франківськ, вул. Грюнвальдська, 11 ).

3. Замінити боржника за виконавчим листом, виданим Закарпатським окружним адміністративним судом в адміністративній справі № 260/3998/21 про стягнення на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного територіального управління юстиції в Закарпатській області (Закарпатська область, м. Ужгород, м. Ужгород, пл. Народна, буд. 4, ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9600,00 грн. (дев`ять тисяч шістсот гривень), а саме Головне територіальне управління юстиції в Закарпатській області (пл. Народна, буд.4, м.Ужгород, Закарпатська область, 88000, код: ) на Південно-Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) (м. Івано-Франківськ, вул. Грюнвальдська, 11 ).

4. Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями). Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

СуддяН.Д. Маєцька