Справа № 440/4806/19
Суддя: Є.Б. Супрун
Дата ухвалення: 2022-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

12 серпня 2022 рокум. ПолтаваСправа № 440/4806/19

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Супруна Є.Б., розглянувши у письмовому провадженні справу 440/4806/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

09.12.2019 ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (надалі - ГУПФ), в якому просить суд:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у здійсненні перерахунку та виплати йому пенсії (основної та додаткової) відповідно до вимог статей 50, 54, 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи" виходячи з кратного розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої законом на час виплат, за період з 01.01.2014 по 02.08.2014 та зобов`язати відповідача здійснити такий перерахунок і виплату щомісячної основної державної пенсії по інвалідності у розмірі не нижче восьми мінімальних пенсій за віком, встановленої законом на час виплат та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю у розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії за віком, як особі з інвалідністю ІІ групи внаслідок Чорнобильської катастрофи, з урахуванням частини 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з урахуванням вже проведених виплат;

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у здійсненні перерахунку та виплати ОСОБА_1 пенсії з 25.04.2019 на підставі частини третьої статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та пункту 91 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи" з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року та зобов`язати відповідача здійснити з 25.04.2019 такий перерахунок і виплату йому пенсії, з урахуванням проведених виплат.

Наявність обставин, які свідчать про порушення прав особи, позивач пов`язує з фактом неправомірної, як на його думку, відмови відповідача у перерахунку пенсії, на яку позивач має право як ліквідатор наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Ухвалою судді Полтавського окружного адміністративного суду 16.12.2019 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою суду від 15.01.2020 провадження у справі було зупинено до набрання законної сили рішенням Верховного Суду у зразковій адміністративній справі №520/12609/19.

Ухвалою суду від 05.08.2022 поновлено провадження у справі №440/4806/19.

Незважаючи на те, що матеріали справи містять інформацію про повідомлення усіх учасників щодо відкриття провадження у справі, відповідач правом на подачу відзиву на позов не скористався.

У зв`язку з цим суд, керуючись ч. 6. ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України, здійснює розгляд справи за наявними матеріалами.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

ОСОБА_1 брав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, має статус постраждалого внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС першої категорії (а.с. 23).

З 08.07.2011 позивачу встановлено другу групу інвалідності з огляду на захворювання, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та визначено ступінь втрати професійної працездатності у розмірі 70% (а.с. 3, 22).

Позивач перебуває на обліку в ГУПФ як одержувач пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (а.с. 33).

Позивач у позові зазначає, що йому стало відомо про факт невірного нарахування та виплати у період з 01.01.2014 по 02.08.2014 державної пенсії (основної і додаткової), у зв`язку з чим він 06.11.2019 звернувся до начальника Глобинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області із заявою про приведення розміру його пенсії у відповідність до норм статей 49, 50, 54, 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виходячи з кратного розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої законом на час виплати пенсії за період з 01.01.2014 по 02.08.2014 включно з урахуванням раніше проведених виплат (а.с. 19-20).

Листом ГУПФ від 22.11.2019 №5849/М-02 ОСОБА_1 повідомлено про те, що пенсійні виплати нараховувалися йому відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1210 виходячи з наявних фінансових ресурсів Пенсійного фонду України. Законом України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" не було передбачено видатків на виплату пенсій у зазначених розмірах (а.с. 26-27).

Розцінюючи даний лист як відмову у здійсненні перерахунку та виплати пенсії, позивач звернувся до суду з даним позовом, вимагаючи визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у проведенні перерахунку та виплати щомісячних державних пенсій (основної та додаткової) відповідно до вимог статей 50, 54, 67 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виходячи з кратного розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої законом на час виплат, за період за період з 01.01.2014 по 02.08.2014, а також зобов`язати відповідача виплати перераховану таким чином пенсію.

Аналізуючи суть позовних вимог, суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Для реалізації конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб`єктів у сфері управлінської діяльності в Україні створено систему адміністративних судів.

Порядок здійснення судочинства в адміністративних судах визначає Кодекс адміністративного судочинства України (далі - КАС України), частиною першою статті 5 якого визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Частина перша статті 118 КАС України визначає, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Відповідно до частин першої та другої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Питання застосування строку звернення до суду, передбаченого статтею 122 КАС України, у соціальних спорах було предметом розгляду Верховним Судом у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у справі №240/12017/19, в якій відступаючи від висновків про те, що при застосуванні строків звернення до адміністративного суду у соціальних спорах слід виходити з того, що встановлені процесуальним законом строки та повернення позовної заяви без розгляду на підставі їх пропуску не можуть слугувати меті відмови у захисті порушеного права, легалізації триваючого правопорушення, в першу чергу, з боку держави, а також про те, що строк звернення позивача до суду у випадку спірних правовідносин розпочав перебіг після отримання позивачем листа-відповіді від органу Пенсійного фонду, а не після отримання пенсії за відповідний період, Суд зазначив наступне.

Для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду регламентовані статтею 123 КАС України, відповідно до частини третьої якої якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 №17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує. Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було здійснено призначення пенсії чи був здійснений її перерахунок, з яких складових вона складається, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок чи розрахунок її складових.

Отже, з дня отримання пенсійної виплати особою, якій призначена пенсія, вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів. Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання пенсійної виплати, демонструючи свою необізнаність щодо видів та розміру складових призначеної (перерахованої) їй пенсії звернулась до пенсійного органу із заявою про надання їй відповідної інформації. В такому випадку особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні від пенсійного органу відповіді на подану нею заяву.

Аналогічний правовий висновок щодо застосування норм права викладено Верховим Судом у постанові від 27.05.2021 у справі №1.380.2019.005964, який підлягає застосуванню судом першої інстанції в силу приписів частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України (номер рішення в ЄДРСР 87232073).

До суду з позовною заявою позивач звернувся 04.12.2019 (через поштову організацію).

Тому, з урахуванням наведених вище висновків, суд констатує, що позивач пропустив шестимісячний строк звернення до суду, встановлений частиною 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України в частині позовних вимог про визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у здійсненні перерахунку та виплати йому пенсії (основної та додаткової) відповідно до вимог статей 50, 54, 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи" виходячи з кратного розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої законом на час виплат, за період з 01.01.2014 по 02.08.2014 та зобов`язання відповідача здійснити такий перерахунок і виплату щомісячної основної державної пенсії по інвалідності у розмірі не нижче восьми мінімальних пенсій за віком, встановленої законом на час виплат та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю у розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії за віком, як особі з інвалідністю ІІ групи внаслідок Чорнобильської катастрофи, з урахуванням частини 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з урахуванням вже проведених виплат.

Пунктом 8 частини 1 статті 240 КАС України визначено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Відповідно до частини 3 статті 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Таким чином, оскільки судом виявлено факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду після відкриття провадження в даній адміністративній справі і позивач не заявив про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, позов ОСОБА_1 в частині вимог про визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у здійсненні перерахунку та виплати йому пенсії (основної та додаткової) відповідно до вимог статей 50, 54, 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи" виходячи з кратного розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої законом на час виплат, за період з 01.01.2014 по 02.08.2014 та зобов`язання відповідача здійснити такий перерахунок і виплату щомісячної основної державної пенсії по інвалідності у розмірі не нижче восьми мінімальних пенсій за віком, встановленої законом на час виплат та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю у розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії за віком, як особі з інвалідністю ІІ групи внаслідок Чорнобильської катастрофи, з урахуванням частини 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з урахуванням вже проведених виплат - підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись статтями 122, 123, 240, 243 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Залишити без розгляду позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області в частині позовних вимог про визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у здійсненні перерахунку та виплати йому пенсії (основної та додаткової) відповідно до вимог статей 50, 54, 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи" виходячи з кратного розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої законом на час виплат, за період з 01.01.2014 по 02.08.2014 та зобов`язання відповідача здійснити такий перерахунок і виплату щомісячної основної державної пенсії по інвалідності у розмірі не нижче восьми мінімальних пенсій за віком, встановленої законом на час виплат та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю у розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії за віком, як особі з інвалідністю ІІ групи внаслідок Чорнобильської катастрофи, з урахуванням частини 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з урахуванням вже проведених виплат.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, але може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з моменту її підписання в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Є.Б. Супрун