Справа № 320/4595/21
Суддя: Леонтович А.М.
Дата ухвалення: 2022-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2022 року № 320/4595/21

Суддя Київського окружного адміністративного суду Леонтович А.М., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вел Міт»

до Головного управління Держпродспоживслужби у Київській області

про визнання протиправним та скасування рішення,

в с т а н о в и в:

I. Зміст позовних вимог

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Вел Міт» з позовом до Головного управління Держпродспоживслужби у Київській області, в якому просить суд:

-визнати протиправною та скасувати постанову від 18.03.2021 Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області про порушення Закону України «Про державний контроль за дотриманням законодавства про харчові продукти, корми, побічні продукти тваринного походження, здоров`я та благополуччя тварин» та Закону України «Про інформацію для споживачів щодо харчових продуктів» та накладення штрафу у розмірі 30 000,00 грн. на ТОВ «Вел Міт».

II. Позиція позивача та заперечення відповідача

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що на підставі протоколу про порушення Закону України "Про державний контроль за дотриманням законодавства про харчові продукти, корми, побічні продукти тваринного походження, здоров`я та благополуччя тварин" ГУ Держпродспоживслужби у Київській області винесено постанову про накладення на позивача штрафу за порушення вимог Закону України "Про державний контроль за дотриманням законодавства про харчові продукти, корми, побічні продукти тваринного походження, здоров`я та благополуччя тварин" №2042-VIIІ, Закону України "Про інформацію для споживачів щодо харчових продуктів" у розмірі 30000,00 грн. Позивач вважає, що постанова є протиправною з огляду на наявність з боку відповідача процесуальних порушень щодо процедури її винесення та безпідставність виявлених порушень. Також зазначає, що постанова відповідача не містить нормативного обґрунтування та належних, допустимих доказів того, що продукція позивача містить порушення вимог маркування, що не становить загрозу життю або здоров`ю людини, а тому постанова є протиправною та підлягає скасуванню.

Представник відповідача у поданому до суду відзиві на позов проти позову заперечував та зазначив, що оскаржувана постанова про накладення штрафу є такою, що прийнята у зв`язку з встановленням порушень законодавства, а отже є законною та такою, що не підлягає скасуванню.

III. Процесуальні дії у справі

Ухвалою суду від 22.04.2021 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Вел Міт» повернуто позивачу.

Непогодившись з ухвалою суду від 22.04.2021, позивач подав апеляційну скаргу.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.06.2021 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Вел Міт" задоволено, скасовано ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 22.04.2021, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою суду від 01.11.2021 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Частиною 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Згідно з частиною 2 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання; якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів.

З огляду на завершення 30-ти денного терміну для подання заяв по суті справи, суд вважає можливим розглянути та вирішити справу по суті за наявними у ній матеріалами.

IV. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

23.02.2021 Броварським районним управлінням Головного управління Держпродспоживслужби у Київській області був проведений позаплановий захід державного контролю на підставі розпорядчого документу №736-ОД від 17.02.2021.

На підставі вищезазначеного, Броварським районним управлінням головного управління Держпродспоживслужби у Київській області було складено акт №10-19.1.19-11/86 від 23.02.2021, в якому зазначені такі порушення:

- п.2 ч.1 ст. 45, п.3 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про безпечність та якість харчових продуктів»;

-п.5 ч.1 ст.49 Закону України «Про безпечність та якість харчових продуктів»;

- ч.1 ст. 5, ч. 1 ст. 12, ч. 1 ст. 16 Закону України «Про інформацію для споживачів щодо харчових продуктів»;

- ч. 5 ст.17 Закону України «Про інформацію для споживачів щодо харчових продуктів» - на маркуванні харчових продуктів;

- ст. 20 Закону України «Про інформацію для споживачів щодо харчових продуктів»;

- ч.1 ст. 21 Закону України «Про безпечність та якість харчових продуктів».

Відповідачем було винесено припис про усунення порушень вимог законодавства про харчові продукти, корми, побічні продукти тваринного походження, здоров`я та благополуччя тварин від 23.02.2021 №10-19.1.19-11/21 та надано строк до 09.03.2021 для надання письмового повідомлення про результи виконання припису.

24.02.2021 було винесено протокол №10-19.1.19-11/21 про порушення Закону України «Про державний контроль за дотриманням законодавства про харчові продукти, корми, побічні продукти тваринного походження, здоров`я та благополуччя тварин» та законодавства про харчові продукти та корми.

09.03.2021 позивач направив Броварському районному управлінню Головного управління Держпродспоживслужби у Київській області план коригувальних заходів на підприємстві для усунення порушень стосовно додержання операторами ринку вимог законодавства про харчові продукти та корми, здоров`я та благополуччя тварин.

12.03.2021 Броварським районним управлінням Головного управління Держпродспоживслужби у Київській області був здійснений виїзд з позаплановою перевіркою щодо виконання припису від 23.02.2021 №10-19.1.19-11/21, на підставі перевірки був складений акт 10-19.1.19-11/126 від 12.03.2021 про відсутність порушень вимог законодавства.

18.04.2021 у приміщенні Головного управління Держпродспоживслужби у Київській області відбувся розгляд справи відповідно до складеного протоколу №10-19.1.19-11/08 складеного Броварським районним управлінням Головного управління Держпродспоживслужби у Київській області.

Проте, не врахувавши всі докази та доводи позивача, Головним управління Держпродспоживслужби в Київській області була винесена постанова про порушення Закону України «Про державний контроль за дотриманням законодавства про харчові продукти, корми, побічні продукти тваринного походження, здоров`я та благополуччя тварин» щодо порушення ч.1 ст.5, частини 1 ст.12, ч. 1 ст.16 Закону України «Про інформацію для споживачів щодо харчових продуктів» та накладено штраф у розмірі 30 000,00 грн. на ТОВ «Вел Міт».

Позивач, вважаючи постанову про накладення штрафу за порушення закону України "Про державний контроль за дотриманням законодавства про харчові продукти, корми, побічні продукти тваринного походження, здоров`я та благополуччя тварин" протиправною, звернувся з позовом до суду.

IV. Норми права, які застосував суд

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначені законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" (далі - Закон №877-V).

Статтею 1 Закону №877-V визначено, що державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.

Згідно з частиною 6 статті 2 Закону №877-V центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері безпечності та окремих показників якості харчових продуктів та у сфері ветеринарної медицини, його територіальні органи зобов`язані забезпечити дотримання з урахуванням особливостей, визначених Законом України "Про державний контроль за дотриманням законодавства про харчові продукти, корми, побічні продукти тваринного походження, здоров`я та благополуччя тварин", виключно вимог частин першої, четвертої, шостої - сьомої, абзацу другого частини десятої, частин дванадцятої - чотирнадцятої статті 4, частин першої (крім вимоги щодо отримання погодження центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу на проведення позапланового заходу) та третьої статті 6, частин першої - четвертої, шостої, восьмої - десятої статті 7, частин першої та другої статті 12, статей 13-18, 20, 21 цього Закону.

Відповідно до статті 3Закону №877-V державний нагляд (контроль) здійснюється за принципами, зокрема, здійснення державного нагляду (контролю) лише за наявності підстав та в порядку, визначених законом; відкритості, прозорості, плановості й системності державного нагляду (контролю).

Згідно із статтею 6 Закону №877-V підставами для здійснення позапланових заходів є, зокрема, звернення фізичної особи (фізичних осіб) про порушення, що спричинило шкоду її (їхнім) правам, законним інтересам, життю чи здоров`ю, навколишньому природному середовищу чи безпеці держави, з додаванням документів чи їх копій, що підтверджують такі порушення (за наявності).

Позаплановий захід у такому разі здійснюється виключно за погодженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу.

Відповідно до статті 5 Закону України "Про захист прав споживачів" від 12.05.1991 №1023-ХІІ, захист прав споживачів у сфері безпечності та якості харчових продуктів, інформування про їх властивості, у тому числі маркування, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері безпечності та якості харчових продуктів.

Перед початком здійснення позапланового заходу державного нагляду (контролю) посадові особи органів державного нагляду (контролю) зобов`язані пред`явити керівнику чи уповноваженій особі суб`єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу, фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі, крім документів, передбачених цим Законом, додатково копію погодження центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу на проведення такої перевірки.

Суб`єкти господарювання мають право не допускати посадових осіб територіального органу державного нагляду (контролю) до здійснення заходів державного нагляду (контролю), якщо вони не пред`явили документи, передбачені цим абзацом.

Під час проведення позапланового заходу з`ясовуються лише ті питання, необхідність перевірки яких стала підставою для здійснення цього заходу, з обов`язковим зазначенням цих питань у посвідченні (направленні) на проведення заходу державного нагляду (контролю).

Суб`єкт господарювання повинен ознайомитися з підставою проведення позапланового заходу з наданням йому копії відповідного посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю).

Відповідно до частини 1 статті 7 Закону №877-V для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ, який має містити найменування суб`єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки.

Правовідносини у сфері господарської діяльності та здійснення заходів контролю врегульовані Законом України "Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів" №771/97-ВР, Законом України "Про інформацію для споживачів щодо харчових продуктів" №2639, Законом України "Про державний контроль за дотриманням законодавства про харчові продукти, корми, побічні продукти тваринного походження, здоров`я та благополуччя тварин" від 18 травня 2017 року №2042-VIII.

Відповідно до ст.7 Закону України "Про державний контроль за дотриманням законодавства про харчові продукти, корми, побічні продукти тваринного походження, ветеринарну медицину та благополуччя тварин" компетентний орган у сфері державного контролю, зокрема, організовує та здійснює державний контроль, у тому числі на державному кордоні України.

Пунктом 20 частини 1 статті 1 Закону України "Про державний контроль за дотриманням законодавства про харчові продукти, корми, побічні продукти тваринного походження, ветеринарну медицину та благополуччя тварин" визначено, що компетентний орган - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері безпечності та окремих показників якості харчових продуктів та у сфері ветеринарної медицини.

В свою чергу, пунктом 9 частини 1 статті 1 цього Закону передбачено, що державний контроль - діяльність компетентного органу, його територіальних органів, державних інспекторів, державних ветеринарних інспекторів, помічників державного ветеринарного інспектора та уповноважених осіб, що здійснюється з метою перевірки відповідності діяльності операторів ринку вимогам законодавства про харчові продукти, корми, побічні продукти тваринного походження, ветеринарну медицину та благополуччя тварин, а також усунення наслідків невідповідності та притягнення до відповідальності за порушення відповідних вимог.

Відповідно до Положення про Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №667 від 2 вересня 2015 року (далі - Положення №667), Державна служба України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (Держпродспоживслужба) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Першого віце-прем`єр-міністра України - Міністра економіки та який реалізує державну політику у галузі ветеринарної медицини, сферах безпечності та окремих показників якості харчових продуктів, карантину та захисту рослин, ідентифікації та реєстрації тварин, санітарного законодавства, санітарного та епідемічного благополуччя населення (крім виконання функцій з реалізації державної політики у сфері епідеміологічного нагляду (спостереження) та у сфері гігієни праці та функцій із здійснення дозиметричного контролю робочих місць і доз опромінення працівників), з контролю за цінами, попередження та зменшення вживання тютюнових виробів та їх шкідливого впливу на здоров`я населення, метрологічного нагляду, ринкового нагляду в межах сфери своєї відповідальності, насінництва та розсадництва (в частині сертифікації насіння і садивного матеріалу), реєстрації та обліку машин в агропромисловому комплексі, державного нагляду (контролю) у сфері агропромислового комплексу, державного нагляду (контролю) у сферах охорони прав на сорти рослин, насінництва та розсадництва, державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів і рекламу в цій сфері, за якістю зерна та продуктів його переробки, державного нагляду (контролю) за додержанням заходів біологічної і генетичної безпеки щодо сільськогосподарських рослин під час створення, дослідження та практичного використання генетично модифікованого організму у відкритих системах на підприємствах, в установах та організаціях агропромислового комплексу незалежно від їх підпорядкування і форми власності, здійснення радіаційного контролю за рівнем радіоактивного забруднення сільськогосподарської продукції і продуктів харчування.

Для виконання покладених завдань Держпродспоживслужба має право в установленому порядку, здійснювати заходи державного нагляду (контролю) відповідно до закону; вимагати відповідно до закону від суб`єктів господарювання усунення виявлених порушень; вживати у межах повноважень, передбачених законом, заходів до усунення порушень вимог закону і притягнення винних у таких порушеннях осіб до відповідальності відповідно до закону.

Держпродспоживслужба здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи.

ГУ Держпродспоживслужби у Київській області є територіальним органом Держпродспоживслужби України, а останнє є компетентним органом у сфері цих правовідносин в розумінні Закону № 2042-VIII.

Загальні принципи надання та вимоги до інформації про харчові продукти, що надається споживачам, зокрема щодо маркування харчових продуктів, а також обов`язки операторів ринку харчових продуктів з доведення цієї інформації до інших операторів ринку харчових продуктів та до споживачів, встановлюється Законом України "Про інформацію для споживачів щодо харчових продуктів".

Пунктом 11 ч. 1 ст. 1 цього Закону встановлено, що маркування - слова, описи, знаки для товарів і послуг (торговельні марки), графічні зображення або символи, що стосуються харчових продуктів, які розміщуються на будь-якій упаковці, етикетці (стікері), кольєретці, а за відсутності упаковки, у документі або повідомленні, що супроводжують харчовий продукт або посилаються на нього.

Статтею 4 Закону України "Про інформацію для споживачів щодо харчових продуктів" передбачено, що будь-який харчовий продукт, призначений для кінцевого споживача або закладу громадського харчування, має супроводжуватися інформацією про харчовий продукт відповідно до вимог цього Закону. Інформація про харчовий продукт має бути точною, достовірною та зрозумілою для споживача.

Згідно ст. 5 зазначеного вище Закону оператор ринку харчових продуктів, відповідальний за інформацію про харчовий продукт, зобов`язаний забезпечити наявність і точність інформації про харчовий продукт відповідно до цього Закону. Оператори ринку харчових продуктів, які не є відповідальними за інформацію про харчовий продукт, не мають права здійснювати обіг харчових продуктів, щодо яких вони мають інформацію, що ці харчові продукти не відповідають законодавству щодо надання інформації про харчові продукти.

З урахуванням положень частин першої - третьої цієї статті оператори ринку харчових продуктів у межах своєї діяльності зобов`язані забезпечити дотримання вимог законодавства щодо надання інформації про харчові продукти, дія якого поширюється на їхню діяльність, а також перевіряти дотримання цих вимог.

Оператори ринку харчових продуктів у межах своєї діяльності зобов`язані забезпечити, щоб інформація про нефасовані харчові продукти, призначені для кінцевого споживача або для постачання закладам громадського харчування, була передана операторам ринку харчових продуктів, які їх отримують, щоб забезпечити надання кінцевому споживачеві обов`язкової інформації про харчові продукти.

Оператори ринку харчових продуктів у межах своєї діяльності зобов`язані забезпечити наявність обов`язкової інформації про харчові продукти відповідно до статей 6 та 7 цього Закону на упаковці харчових продуктів або на прикріплених до них етикетках, або у супровідних документах з гарантією того, що такі документи або супроводжують відповідні харчові продукти, або надаються (надсилаються) до моменту доставки (передачі), або надаються одночасно з доставкою (передачею) харчового продукту.

Згідно п. 44 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів" під час встановлення небезпечності харчового продукту враховуються, зокрема, інформація про харчовий продукт, надана споживачеві, зокрема шляхом зазначення у маркуванні, та інша загальнодоступна споживачеві інформація про уникнення негативних для здоров`я наслідків, пов`язаних з харчовим продуктом чи категорією харчових продуктів.

Статтею 20 Закону України "Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів" визначено, що оператори ринку відповідають за виконання вимог законодавства про безпечність та окремі показники якості харчових продуктів у межах діяльності, яку вони здійснюють. Оператор ринку, що здійснює роздрібну торгівлю або розповсюдження харчових продуктів і не здійснює при цьому пакування або маркування або іншим чином не впливає на безпечність та цілісність харчових продуктів, у межах своєї діяльності ініціює процедури вилучення з обігу продуктів, що не відповідають параметрам безпечності. Такий оператор ринку повинен сприяти забезпеченню безпечності харчових продуктів, передавати інформацію, необхідну для забезпечення простежуваності харчових продуктів та будь-яких речовин, що використовуються для виробництва харчових продуктів, на вимогу відповідних осіб, а також співпрацювати з операторами ринку та/або компетентним органом.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про вилучення з обігу, переробку, утилізацію, знищення або подальше використання неякісної та небезпечної продукції" до неякісної та небезпечної продукції відноситься, зокрема, продукція, під час маркування якої порушено встановлені законодавством вимоги щодо мови маркування та (або) до змісту і повноти інформації, яка має при цьому повідомлятися.

VІ. Оцінка суду

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

Правові та організаційні засади надання споживачам інформації про харчові продукти з метою забезпечення високого рівня захисту здоров`я громадян і задоволення їхніх соціальних та економічних інтересів встановлює Закон України "Про інформацію для споживачів щодо харчових продуктів" від 06.12.2018 №2639-VIII.

Відповідно до ч.1 ст.6 Закону №2639-VIII, з урахуванням винятків, передбачених цим розділом для фасованих харчових продуктів, обов`язковою для надання є така інформація:

1) назва харчового продукту; 2) перелік інгредієнтів; 3) будь-які інгредієнти або допоміжні матеріали для переробки, які наведені у додатку N 1 до цього Закону або походять з речовин чи продуктів, наведених у додатку N 1 до цього Закону, які використовуються у виробництві або приготуванні харчового продукту і залишаються присутніми у готовому продукті, навіть у зміненій формі; 4) кількість певних інгредієнтів або категорій інгредієнтів у випадках, передбачених цим Законом; 5) кількість харчового продукту в установлених одиницях вимірювання; 6) мінімальний термін придатності або дата "вжити до"; 7) будь-які особливі умови зберігання та/або умови використання (за потреби); 8) найменування та місцезнаходження оператора ринку харчових продуктів, відповідального за інформацію про харчовий продукт, а для імпортованих харчових продуктів - найменування та місцезнаходження імпортера; 9) країна походження або місце походження - у випадках, передбачених статтею 20 цього Закону; 10) інструкції з використання - у разі якщо відсутність таких інструкцій ускладнює належне використання харчового продукту; 11) для напоїв із вмістом спирту етилового понад 1,2 відсотка об`ємних одиниць - фактичний вміст спирту у напої (крім продукції за кодом 2204 згідно з УКТ ЗЕД); 12) інформація про поживну цінність харчового продукту.

Згідно пункту 3 статті 8 Закону №2639-VIII, обов`язкова інформація про харчові продукти розміщується на видному місці, має бути чіткою і розбірливою та, за потреби, наноситися у спосіб, що унеможливлює її видалення.

У відповідності до пункту 7 статті 8 Закону № 2639-VIII, інформація, передбачена пунктами 1, 5 і 11 частини першої статті 6 цього Закону, має наводитися в одному полі видимості.

Назвою харчового продукту є його офіційна назва. За відсутності офіційної назви назвою харчового продукту є його звична назва. Якщо звичної назви не існує або вона не використовується, застосовується описова назва харчового продукту (частина 1 статті 11 Закону №2639-VIII).

Крім того, відповідно до частини 1 статті 5 Закону №2639-VIII оператор ринку харчових продуктів, відповідальний за інформацію про харчовий продукт, зобов`язаний забезпечити наявність і точність інформації про харчовий продукт відповідно до цього Закону.

Щодо порушення вимог ч. 1 ст. 5, ч.1 ст. 12 та ч. 1 ст.16 Закону №2639 визначено, що інформація про готові харчові продукти (крило к/б охол. у маринаді «Чикаго» та філе к/б охол. у маринаді «Техас») наявна, але не точна - на маркуванні в розділі «склад» відсутня інформація щодо маринаду як складного інгредієнта, за яким має бути наведено перелік його інгредієнтів.

Відповідно до ч.1 ст. 12 Закону № 2639 перелік інгредієнтів має включати всі інгредієнти харчового продукту в порядку зменшення їх маси станом на момент їх використання у процесі виробництва харчового продукту. Перелік інгредієнтів наводиться під заголовком, що складається з або включає в себе слово "склад" або "інгредієнти".

Відповідно до ч.1 ст. 16 Закону №2639 кількість окремого інгредієнта або категорії інгредієнтів, використаних у виробництві або приготуванні харчового продукту, зазначається у маркуванні в обов`язковому порядку, якщо:

1) назва даного інгредієнта або категорії інгредієнтів зазначена у назві харчового продукту або зазвичай асоціюється споживачем з назвою харчового продукту;

2) назва даного інгредієнта або категорії інгредієнтів виділяється у маркуванні словесно або графічно;

3) зазначення назви даного інгредієнта або категорії інгредієнтів є суттєвим для того, щоб охарактеризувати харчовий продукт та вирізнити його серед продуктів, з якими його можна сплутати через його назву та/або зовнішній вигляд.

З цього приводу суд наголошує, що на маркуванні вказаних продуктів в розділі «склад» наведено перелік всіх інгредієнтів маринаду, а в назві самих харчових продуктів міститься інформація про використання маринаду а саме «крило к/б охол. у маринаді «Чикаго» фас. мал. лот Епікур, ваг та філе к/б охол. у маринаді «Техас», фас. мал. лот Епікур, ваг», крім того в матеріалах справи міститься фото, яке підтверджує, що на виконання припису позивачем були внесені відповідні уточнення у маркування вищезазначених харчових продуктів з врахуванням зауважень наданих при здійсненні позапланового заходу державного нагляду.

Щодо порушенням положень ч.5 ст.17 Закону №2639 визнано відсутність на маркуванні харчових продуктів, а саме: крила к/б охол. у маринаді «Чикаго» фас. мал. лот Епікур, ваг та філе к/б охол. у маринаді «Техас», фас. мал. лот Епікур, ваг. не зазначення маси твердого харчового продукту (філе та крило куряче), зважаючи на те, що він знаходиться в рідкому середовищі.

Аналізуючи абзац другий ч.5 ст.17 Закону №2639, відповідно до якого рідким середовищем для цілей цієї статті вважаються: вода, водні сольові розчини, розсіл, водні розчини харчових кислот, оцет, водні розчини цукру, інших підсолоджуючих речовин.

Отже виходячи зі складу маринаду застосованого ТОВ «ВЕЛ МІТ» у вказаних харчових продуктах, а саме філе та крило куряче не знаходяться в рідкому середовищі, а тому наведені в акті висновки про порушення вимог ч. 5 ст. 17 Закону №2639 є хибними.

Також в акті порушенням ст. 20 Закону №2639 зазначено відсутність на маркуванні вищенаведених харчових продуктів інформації щодо місця походження основного інгредієнта (крила та філе курячого). Відповідно до п.2 ч.1 ст.20 Закону №2639 зазначення країни походження або місця походження харчового продукту є обов`язковим для окремих типів м`яса, що класифікується за кодами УКТЗЕД наведеними у додатку №7 до цього Закону, в якому м`ясо та їстівні субпродукти свійської птиці, для яких зазначення місця походження є обов`язковим, класифікуються за кодом УКТЗЕД 0207.

Проте під час здійснення позапланового заходу державного нагляду не взято до уваги той факт, що згідно податкового обліку (податкових накладних) ТОВ «Вел Міт» крила у маринаді «Чикаго» та філе у маринаді «Техас» класифікуються за кодом УКТЗЕД 1602, а тому їх маркування не підпадає під дію вимог ст. 20 Закону 2639. Крім цього ч. 3 ст. 20 цього ж Закону передбачено, що порядок, спеціальні вимоги до маркування та перелік харчових продуктів для яких обов`язковим є зазначення країни або місця походження, відповідно до частин першої і другої цієї статті, встановлюються відповідним центральним органом виконавчої влади, чого до цього часу не було зроблено.

З вищенаведеного, суд дійшов висновку, що позивачем у строк та спосіб, усунуто порушення вимог законодавства про харчові продукти, корми, побічні продукти тваринного походження, здоров`я та благополуччя тварин.

На підтвердження цього факту свідчить і те, що Броварським районним управлінням Головного управління Держпродспоживслужби у Київській області була здійснена позапланова перевірка щодо виконання припису від 23.02.2021 №10-19.1.19-11/21, на підставі якої був складений акт 10-19.1.19-11/126 від 12.03.2021 про відсутність порушень вимог законодавства. Отже, у відповідача були відсутні підстави для винесення спірної постанови.

Стаття 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За змістом ч. 1 та 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів належними доказами правомірність та обґрунтованість прийняття оскаржуваної постанови, тому суд доходить висновку про обгрунтованість позовних вимог.

VII. Висновок суду

Статтею 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

VІІІ. Розподіл судових витрат

Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Під час звернення до суду із даним позовом позивачем сплачено судовий збір на суму 2270,00 грн.

Оскільки адміністративний позов підлягає задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпродспоживслужби у Київській області витрати по сплаті судового збору у розмірі 2270,00 грн.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 7, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову від 18.03.2021 Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області про порушення Закону України «Про державний контроль за дотриманням законодавства про харчові продукти, корми, побічні продукти тваринного походження, здоров`я та благополуччя тварин» та Закону України «Про інформацію для споживачів щодо харчових продуктів» та накладення штрафу у розмірі 30 000,00 грн. на ТОВ «Вел Міт».

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпродспоживслужби у Київській області (, місцезнаходження: 08133, Київська область, Києво-Святошинський район, с. Вишневе, вул. Балукова, 22) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вел Міт» (, місцезнаходження: 01015, м. Київ, вул. Лейпцизька, буд. 3 А, вхід «Б», оф) судовий збір у розмірі 2270,00 грн. (дві тисячі двісті сімдесят грн. 00 коп.).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Леонтович А.М.

Дата підписання та виготовлення повного тексту рішення - 12.08.2022