Справа № 320/1642/20
Суддя: Шевцова Н.В.
Дата ухвалення: 2022-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2022 року

м. Київ

справа № 320/1642/20

адміністративне провадження № К/9901/37856/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Шевцової Н.В.,

суддів: Данилевич Н.А., Мацедонської В.Е.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження як суд касаційної інстанції без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами адміністративну справу № 320/1642/20

за позовом приватного виконавця виконавчого округу міста Києва ОСОБА_1

до Дисциплінарної комісії приватних виконавців, Міністерства юстиції України

про визнання протиправним та скасування наказу

за касаційною скаргою Міністерства юстиції України

на рішення Київського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2021 року, прийняте у складі головуючого судді Панової Г.В.

та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 вересня 2021 року, прийняту у складі колегії суддів: головуючого судді Кобаля М.І., суддів: Бужак Н.П., Костюк Л.О.

та додаткову постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 23 вересня 2021 року, прийняту у складі колегії суддів: головуючого судді Кобаля М.І., суддів: Бужак Н.П., Костюк Л.О.,

УСТАНОВИВ:

І. Короткий зміст позовних вимог

1. У лютому 2020 року приватний виконавець виконавчого округу міста Києва ОСОБА_1 (далі - позивачка, приватний виконавець ОСОБА_1) звернулася до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Дисциплінарної комісії приватних виконавців при Міністерстві юстиції України (далі - відповідач-1, Дисциплінарна комісія, Комісія), Міністерства юстиції України (далі - відповідач-2), у якому просила:

1.1. визнати протиправним та скасувати рішення Дисциплінарної комісії, оформлене протоколом засідання Дисциплінарної комісії від 16 грудня 2019 року № 24, щодо застосування до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді попередження;

1.2. визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України від 10 січня 2020 року № 90/5 про застосування до приватного виконавця ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення.

2. На обґрунтування позову позивачка зазначила, що не погоджується зі спірними рішеннями щодо притягнення її до дисциплінарної відповідальності, оскільки вважає, що при перевірці її діяльності відповідач діяв з перевищенням повноважень. При цьому, позивачка стверджувала, що Міністерством юстиції України не було встановлено особу заявника, на підставі скарги якого ініційовано перевірку, та не встановлено наявність електронного цифрового підпису на скарзі. Позивачка також наполягала, що відповідач при проведенні перевірки діяв не у спосіб, визначений чинним законодавством, зокрема перевірка проводилася поза межами питань, які були зазначені у зверненні ОСОБА_2 , оскільки останній не оскаржував дії приватного виконавця, а звернувся до Міністерства юстиції України у порядку Закону України «Про звернення громадян» із заявою про передачу матеріалів виконавчого провадження № 57509425, а не скаргою як кваліфікував відповідач. Додатково позивач вказала на порушення Дисциплінарною комісією процедури голосування членів, що виразилися у повторному голосуванні по питанню притягнення її до відповідальності, видаленню її з засідання Дисциплінарної комісії під час голосування членів комісії.

2.1. Крім того, позивачка наполягала на відсутності складу дисциплінарного проступку, що поставлено їй у провину, у зв`язку з чим зазначила, що 21 березня 2019 року нею була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження № 57509425, проте у зв`язку з технічними несправностями у роботі автоматизованої системи виконавчого провадження (далі - АСВП, Система) зазначена постанова була винесена в паперовому вигляді. Додаткового позивачка вказала, що в період з 01 квітня 2019 року до 26 вересня 2019 року вона не мала можливості внести зазначену постанову про закінчення виконавчого провадження № 57509425 від 21 березня 2019 року до АСВП, оскільки у період з 29 березня 2019 року до 26 вересня 2019 року наказом Міністерства юстиції України № 1015/5 було зупинено її діяльність на підставі рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії приватних виконавців.

3. Заперечуючи проти задоволення позову, у відзиві на позовну заяву відповідач-2 зазначив, що у результаті проведеної Міністерством юстиції України відповідно до вимог чинного законодавства України позапланової невиїзної перевірки діяльності позивачки щодо здійснення виконавчого провадження № 57509425 були виявленні порушення останньою вимог Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII), які полягали у тому, що постанову про закінчення виконавчого провадження №57509425 від 21 березня 2019 року позивачка внесла до АСВП лише 26 вересня 2019 року, що, у свою чергу, стало підставою для внесення подання на розгляд Дисциплінарній комісії.

3.1. Несвоєчасне внесення інформації, на думку відповідача-2, дозволяє дійти висновку про неналежний підхід позивачки до виконання своїх обов`язків, що потягло за собою порушення прав заявника, адже закінчення виконавчого провадження та внесення такої інформації до системи є завершальною стадією виконавчого провадження і лише після цього стягувач може, зокрема, вільно розпоряджатися своїм майном.

3.2. Відповідач-2 також зауважив, що Дисциплінарною комісією не надавалася оцінка процесуальним діям приватного виконавця, як це зазначено в адміністративному позові, а досліджувалися факти, що знайшли своє відображення у поданні. Крім того, Комісією було встановлено порушення норм чинного законодавства, що свідчило про неналежне виконання приватним виконавцем ОСОБА_1 своїх обов`язків, тобто про наявність у її діях дисциплінарного проступку.

4. Позивачка подала до суду першої інстанції відповідь на відзив відповідача-2, у якій виклала аналогічні доводи, тим які уже були зазначені у позовній заяві.

5. Відповідач-2 подав до суду першої інстанції заперечення на відповідь позивачки на відзив, у яких зазначив, що чинним законодавством не передбачено обов`язкового застосування цифрового електронного підпису заявника на зверненні та встановлення відповідачами дійсного місця проживання/перебування заявника. Щодо доводів позивачки про порушення процедури голосування відповідач-2 зазначив, що заступником голови Комісії було поставлено на голосування пропозицію відхилити подання Міністерства юстиції України, проте, як свідчать відомості із витягу з протоколу засідання Комісії, зазначене рішення не було прийнято, оскільки «за» проголосувало 3 члена Комісії, «проти» - 2 і 1 - «утримались», отже, за результатами вказаного голосування не було прийнято рішення у зв`язку із відсутністю простої більшості голосів. Відповідач-2 також зазначив, що заступником голови Комісії на засіданні Дисциплінарної комісії було поставлено на голосування питання про задоволення подання Міністерства юстиції України про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та застосування до неї дисциплінарного стягнення у вигляді попередження, яке більшістю голосів членів Дисциплінарної комісією було підтримано, відтак прийнято.

5.1. Крім того, відповідач-2 звернув увагу, що право позивачки на участь у засіданні Комісії було забезпечено, вислухано її пояснення та враховано при прийнятті рішення, що останньою не заперечується. При цьому, нормами чинного Законодавства передбачено, що приватний виконавець бере участь у засіданні Комісії, а не під час голосування Комісією, оскільки члени Комісії мають право брати участь у прийнятті рішення шляхом голосування.

ІІ. Установлені судами попередніх інстанцій фактичні обставини справи

6. Відповідно до відомостей посвідчення приватного виконавця № 0019, виданого 01 червня 2017 року Міністерством юстиції України, ОСОБА_1 здійснювала діяльність приватного виконавця виконавчого округу міста Києва.

7. На виконанні у приватного виконавця ОСОБА_1 перебувало провадження №57509425 з примусового виконання виконавчого напису №4661, виданого 05 листопада 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Халявка Н.А., про звернення стягнення на нежитлове приміщення в літері «А», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 191,8 кв. м., загальною площею 191,8 (сто дев`яносто одна ціла вісім десятих) кв.м., яке належить ОСОБА_3 . Стягувачем у вказаному виконавчому провадженні є ОСОБА_2 , а боржником - ОСОБА_3 .

8. 21 березня 2019 року приватним виконавцем ОСОБА_1 керуючись вимогами пункту 9 частини першої статті 39, статті 40 Закону № 1404-VII винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №57509425.

9. Відповідно до відомостей списку згрупованих поштових відправлень (рекомендованих листів) відправник: приватний виконавець ОСОБА_1 від 25 березня 2019, на адресу ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ) та ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 ) направлено поштове відправлення щодо виконавчого провадження № 5509425.

10. Наказом Міністерстві юстиції України від 29 березня 2019 року № 1015/5 зупинено діяльність приватного виконавця ОСОБА_1 на підставі рішення Дисциплінарної комісії від 15 березня 2019 року. Інформацію про зупинення діяльності приватного виконавця ОСОБА_1 внесено до Єдиного реєстру приватних виконавців 01 квітня 2019 року.

11. 11 вересня 2019 року до Міністерстві юстиції України надійшла заява ОСОБА_2 від 09 вересня 2019 року, яка зареєстрована за № Б-16105, про передачу матеріалів виконавчого провадження № 57509425.

11.1. У вказаній заяві ОСОБА_2 зазначив про те, що на виконанні у приватного виконавця ОСОБА_1 перебуває виконавче провадження № 57509425 з примусового виконання виконавчою напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу від 05 листопада 2016 року № 4661 про стягнення коштів з ОСОБА_3 в сумі 200 000,00 грн.

11.2. Заявник зазначив, що кошти за вказаним виконавчим документом ним отримано в повному обсязі ще наприкінці 2018 року, проте приватним виконавцем не закрито виконавче провадження та відповідні відомості щодо боржника не виключені з Єдиного реєстру боржників. Відтак, заявник просив приватного виконавця ОСОБА_1 терміново вжити заходів щодо передачі вказаного виконавчого провадження на виконання (для вчинення необхідних дій) приватному виконавцю виконавчого округу міста Києва ОСОБА_4 .

12. Судами попередніх інстанцій також установлено, що приватний виконавець ОСОБА_1 , не погоджуючись з рішенням про зупинення її діяльності, оскаржила наказ Міністерства юстиції України від 29 березня 2019 року №1015/5 до суду.

12.1. Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 15 травня 2019 року у справі №320/1771/19, залишеним в силі постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 17 вересня 2019, адміністративний позов задоволено.

12.1.1. Визнано протиправним та скасовано рішення Дисциплінарної комісії, оформлене протоколом №8 засідання Дисциплінарної комісії від 15 березня 2019 року, щодо застосування до приватного виконавця ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення діяльності строком на 6 місяців.

12.1.2. Визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства юстиції України від 29 березня 2019 року №1015/5 про зупинення діяльності приватного виконавця ОСОБА_1 , виданого на підставі рішення Дисциплінарної комісії, оформленого протоколом №8 засідання Дисциплінарної комісії від 15 березня 2019 року щодо застосування до приватного виконавця ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення діяльності строком на 6 місяців.

13. Наказом Міністерства юстиції України від 24 вересня 2019 року № 2982/5 поновлено діяльність приватного виконавця ОСОБА_1

14. 26 вересня 2019 року приватним виконавцем ОСОБА_1 внесено до АСВП постанову від 21 березня 2019 року про закінчення виконавчого провадження ВП №57509425.

15. Листом від 22 жовтня 2019 року Міністерством юстиції України повідомлено приватного виконавця ОСОБА_1 про проведення позапланової невиїзної перевірки на підставі заяви ОСОБА_2 від 09 вересня 2019 року щодо виконавчого провадження № 57509425 та запропоновано у строк до 18 жовтня 2019 року надати Міністерству юстиції України вмотивовані пояснення щодо фактів, викладених у заяві ОСОБА_2 , з наданням копій відповідних документів.

16. Листом від 18 жовтня 2019 року б/н приватним виконавцем ОСОБА_1 надано пояснення у відповідь на лист Міністерства юстиції України щодо проведення позапланової невиїзної перевірки та щодо суті питань, викладених у заяві ОСОБА_2 від 09 вересня 2019 року.

17. На підставі заяви ОСОБА_2 від 09 вересня 2019 року Міністерством юстиції України проведено позапланову невиїзну перевірку діяльності приватного виконавця ОСОБА_1 щодо виконавчого провадження № 57509425.

17.1. За результатами вищезазначеної перевірки, відповідачем оформлено 24 жовтня 2019 року довідку про результати проведення позапланової невиїзної перевірки приватного виконавця ОСОБА_1, відповідно до якої встановлено порушення приватним виконавцем вимог частини першої статті 40 Закону № 1404-VII щодо вжиття заходів, необхідних у зв`язку із закінченням виконавчого провадження та пункту 4 розділу IV Положення щодо порушення строків внесення постанови про закінчення виконавчого провадженій до автоматизованої системи виконавчих проваджень.

17.2. Так, перевіркою встановлено, що постановою від 26 жовтня 2018 року приватним виконавцем ОСОБА_1 відкрито виконавче провадження № 57509425 з примусового виконання виконавчого напису від 31 липня 2018 року № 4661, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Халявка Н.М., про звернення стягнення на нежитлове приміщення в літері «А», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 191,8 кв. м., яке належить ОСОБА_3 на підставі договору купівлі продажу нежитлового приміщення, посвідченого 20 травня 2016 року Юрченком В.В. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за № 908; право власності на предмет іпотеки зареєстровано в Державному реєстрі речових прав 20 травня 2016 року Юрченком В.В. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу; номер запису про прав власності: 14594456, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00., переданих ним в іпотеку ОСОБА_2 , посвідченим Халявкою Н.М., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за реєстровим № 2466, до договору позики грошових кошті посвідченого Халявкою Н.М., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 17 червня 2016 року за реєстровим № 2465. За рахунок коштів, виручених від реалізації зазначеного нежитлового приміщення, задовольнити вимоги ОСОБА_2 по поверненню позики, отриманої ОСОБА_3 за договором позики грошових коштів, посвідченим Халявкою Н.М., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 17 червня 2016 року за реєстровим № 2465, у розмірі 200 000 грн.

17.2.1. 21 березня 2019 року приватним виконавцем ОСОБА_1 винесено постанову про зняття арешту з майна боржника, яке реалізовано з електронних торгів, на підставі частини четвертої статті 59 Закону № 1404-VII.

17.2.2. Також 21 березня 2019 року позивачкою винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 57509425, на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону № 1404-VII.

17.2.3. У своїх поясненнях приватний виконавець ОСОБА_1 зазначила, що вказана постанова не внесена до Системи вчасно, у зв`язку з технічними несправностями у роботі Системи.

17.2.4. Так, зазначена постанова внесена приватним виконавцем ОСОБА_1 до Системи лише 26 вересня 2019 року, з огляду на те, що наказом Міністерства юстиції України від 29 березня 2019 року № 1015/5 зупинено діяльність позивачки на підставі рішення Дисциплінарної комісії від 15 березня 2019 року.

17.2.5. Інформацію про зупинення діяльності приватного виконавця ОСОБА_1 внесено до Єдиного реєстру приватних виконавців 01 квітня 2019 року.

17.2.6. Разом з тим, перевіркою відомостей Системи, встановлено, що у період з 21 березня 2019 року до 01 квітня 2019 року приватним виконавцем ОСОБА_1 вчинялися виконавчі дії та виготовлялися документи виконавчого провадження за допомогою цієї Системи, що свідчить про те, що приватний виконавець мала доступ до Системи.

18. На підставі обставин, які були встановлені в процесі перевірки, Міністерством юстиції України було внесено подання про притягнення до дисциплінарної відповідальності приватного виконавця ОСОБА_1 .

18.1. Відповідно до висновків вказаного подання за результатами позапланової невиїзної перевірки діяльності приватного виконавця ОСОБА_1 щодо здійснення виконавчого провадження №57509425, яка проводилася на підставі скарги ОСОБА_2 від 09 вересня 2019 року та в межах предмету цієї скарги встановлено порушення позивачкою вимог частини першої статті 40 Закону № 1404-VII щодо вжиття заходів, необхідних у зв`язку із закінченням виконавчого провадження, та пункту 4 розділу IV Положення про АСВП щодо порушення строків внесення постанови про закінчення виконавчого провадження до Системи.

19. Не погоджуючись з висновками проведеної перевірки, викладеними у довідці за результатами проведення позапланової невиїзної перевірки, 21 листопада 2019 року приватний виконавець ОСОБА_1 подала до Міністерства юстиції України заперечення на довідку за результатами проведення позапланової невиїзної перевірки приватного виконавця ОСОБА_1 .

20. Листом від 05 грудня 2019 року №332-2019/ДК Дисциплінарна комісія повідомила приватного виконавця ОСОБА_1 про те, що за результатами позапланової невиїзної перевірки її діяльності та на підставі скарги ОСОБА_2 від 09 вересня 2019 року, Міністерства юстиції України внесено подання про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності.

21. Відповідно до висновку дисциплінарного уповноваженого ОСОБА_6 № 2 від 12 грудня 2019 року щодо притягнення приватного виконавця ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, встановлено:

«....дослідження подання Міністерства юстиції України від 15 листопада 2019 року до Дисциплінарної комісії про притягнення приватного виконавця ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності (разом з доданими матеріалами) і пояснень приватного виконавця ОСОБА_1 (разом із доданими матеріалами), проведений аналіз чинних норм законодавства з питань виконавчого провадження є підставою для ствердження висновку про відсутність в діях приватного виконавця ОСОБА_1 всіх обов`язкових ознак складу дисциплінарного проступку, оскільки:

- існують сумніви щодо легітимності ініціації Міністерством юстиції України невиїзної перевірки щодо приватного виконавця ОСОБА_1 на підставі заяви, авторство одного із заявників якої не є підтвердженою (щодо стягувана ОСОБА_2 ), а по іншому - не встановлена законна підстава такого звернення (приватний виконавець ОСОБА_4 );

- дії приватного виконавця ОСОБА_1 у виконавчому провадженні № 57509425 не були спрямовані на порушення законодавства про виконавче провадження. Наявність недоліків в роботі автоматизованої системи виконавчого провадження не можуть мати наслідком дисциплінарну відповідальність приватного виконавця;

- відсутність порушень приватним виконавцем ОСОБА_1 вимог законодавства щодо передачі виконавчого провадження № 57509425 за заявою ОСОБА_2 встановлено довідкою Міністерства юстиції за результатами проведення позапланової невиїзної перевірки діяльності приватного виконавця ОСОБА_1 від 24 жовтня 2019 року;

- в результаті дій приватного виконавця ОСОБА_1 у виконавчому провадженні № 57509425 негативних наслідків для жодного з учасників виконавчого провадження не настало. Виконавче провадження № 57509425 завершене у зв`язку із фактичним виконанням виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Халявка Н.М. щодо звернення стягнення на майно, а саме: нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 .

У діях приватного виконавця ОСОБА_1 під час здійснення виконавчого провадження № 57509425 відсутня вся необхідна сукупність передумов для застосування дисциплінарного стягнення, передбачених частиною п`ятою статті 40 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» від 02 червня 2016 року № 1403-VIII (далі - Закон № 1403-VIII) та ознак дисциплінарного проступку, передбачених частиною другою статті 38 Закону № 1403-VIII».

22. Вказаний висновок дисциплінарного уповноваженого від 12 грудня 2019 року № 2 позивачкою надано на засідання Дисциплінарної комісії.

23. Згідно з витягом з протоколу № 24 засідання Дисциплінарної комісії від 16 грудня 2019 року Дисциплінарною комісією задоволено подання Міністерства юстиції України про притягнення приватного виконавця ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та вирішено застосувати до приватного виконавця дисциплінарне стягнення у вигляді попередження.

23.1. Зі змісту витягу з протоколу № 24 засідання Дисциплінарної комісії від 16 грудня 2019 року вбачається, що членом комісії ОСОБА_8 було запропоновано відхилити подання Міністерства юстиції України про притягнення приватного виконавця ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та відмовити у застосуванні до приватного виконавця дисциплінарного стягнення.

23.1.1. Під час голосування питання щодо відхилення подання Міністерства юстиції України про притягнення приватного виконавця ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та відмови у застосуванні до приватного виконавця дисциплінарного стягнення голосували: «за» - 3, «проти» - 2, «утримались» - 1. Рішення не прийнято.

23.2. У подальшому, ОСОБА_9 заступник голови Комісії поставила на голосування питання щодо задоволення подання Міністерства юстиції України про притягнення приватного виконавця ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення у вигляді попередження.

23.2.1. Голосували: «за» - 4, «проти» - 1, «утримались» - 1. Рішення прийнято.

24. Голосування по питанню щодо притягнення позивачки до дисциплінарної відповідальності було проведено за відсутності приватного виконавця ОСОБА_1 , оскільки її було видалено із зали засідання на час голосування.

25. Членом Дисциплінарної комісії ОСОБА_8 висловлено окрему думку до рішення Дисциплінарної комісії від 16 грудня 2019 року за результатами розгляду подання Міністерства юстиції України про притягнення приватного виконавця ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності (протокол засідання № 24 від 16 грудня 2019, перше питання порядку денного).

25.1. Так, членом Дисциплінарної комісії зазначено, що Дисциплінарною комісією мало бути прийняте рішення щодо відхилення подання про притягнення приватного виконавця ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності як такого, що було підготовлено в порушення вимог Конституції та законів України.

25.2. Членом Дисциплінарної комісії також зазначено, що незважаючи на наявність певних процедурних порушень у діях приватного виконавця ОСОБА_1 (невчасне внесення постанови про закінчення виконавчого провадження №57509425), в її діях відсутній умисел на вчинення порушень законодавства про виконавче провадження, як і негативні наслідки для майнових прав та інтересів заявника ОСОБА_2 . Відтак, і склад всіх елементів дисциплінарного проступку в діях приватного виконавця ОСОБА_1 відсутній.

26. Наказом Міністерства юстиції України від 10 січня 2020 року № 90/5 введено в дію рішення Дисциплінарної комісії від 16 грудня 2019 року, оформлене протоколом № 24, про задоволення подання Міністерства юстиції України та застосування до приватного виконавця ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді попередження.

ІІІ. Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

27. Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2021 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 вересня 2021 року, позов задоволено.

27.1. Визнано протиправним та скасовано рішення Дисциплінарної комісії, оформлене протоколом № 24 засідання Дисциплінарної комісії від 16 грудня 2019 року, щодо застосування до приватного виконавця ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді попередження.

27.2. Визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства юстиції України від 10 січня 2020 року № 90/5 про застосування до приватного виконавця ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення.

27.3. Стягнуто на користь приватного виконавця м. Києва ОСОБА_1 К.В сплачений нею судовий збір у розмірі 1681 (одна тисяча шістсот вісімдесят одну) грн 60 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства юстиції України.

28. Задовольняючі позовні вимоги, суди попередніх інстанцій виходили з того, що висновки відповідачів про неналежне виконання позивачкою виконавчого провадження ґрунтується на тому, що у період з 21 березня 2019 року до 01 квітня 2019 року не було внесено до АСВП постанову від 21 березня 2019 року про закінчення виконавчого провадження ВП №57509425. Однак відповідачами не було подано ані до суду першої інстанції, ані до суду апеляційної інстанції належних доказів щодо врахування при винесенні оспорюваних рішень обставин вчинення позивачкою проступку, ступеню вини приватного виконавця, тяжкості вчиненого нею дисциплінарного проступку, наявності наслідків, розміру заподіяної шкоди, висновку Дисциплінарного уповноваженого, який носить рекомендаційний характер. Зазначене, на переконання судів попередніх інстанцій, нівелює правомірність накладення на позивачку стягнення як об`єктивного та правомірного, а також порушує критерії правомірності рішення суб`єкта владних повноважень. Так, на думку судів попередніх інстанцій, з тексту подання Міністерства юстиції України про притягнення позивачки до дисциплінарної відповідальності та тексту витягу з протоколу № 24 від 16 грудня 2019 року вбачається, що Дисциплінарною комісією приватних виконавців розглядалися та оцінювалися винятково процесуальні виконавчі дії приватного виконавця щодо примусового виконання виконавчого провадження ВП № 57509425. Дослідивши протокол Дисциплінарної комісії № 24 від 16 грудня 2019 року суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що у цьому рішенні відсутні обґрунтовані мотиви для прийняття рішення та будь-які аргументи на користь прийняття чи відхилення доводів та доказів позивачки та прийняття саме такого рішення за результатами розгляду подання.

28.1. Крім того, суди попередніх інстанцій зважили на те, що голосування по питанню щодо притягнення позивачки до дисциплінарної відповідальності було проведено за відсутності позивачки, оскільки її було видалено із зали засідання на час голосування. Однак, за висновком судів попередніх інстанцій, нормами пунктів 17, 19 Положення про Дисциплінарну комісію приватних виконавців, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27 листопада 2017 року №3791/5 (далі - Положення № 3791/5), не передбачено видалення із зали присутніх на засіданні Дисциплінарної комісії осіб, зокрема на час голосування. З огляду на зазначене, суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що Дисциплінарною комісією було порушено право позивачки на об`єктивний розгляд подання Міністерства юстиції України щодо останньої.

28.2. Зазначене, на думку судів попередніх інстанцій, свідчить про порушення відповідачами, як суб`єктами владних повноважень, основного та безумовного принципу правомірності рішення, визначеного відповідно до засад адміністративного судочинства, а саме: прийняття рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

28.3. Разом з тим, суди попередніх інстанцій визнали безпідставними доводи позивачки щодо відсутності підстав для проведення Міністерством юстиції України позапланової перевірки її діяльності на підставі заяви ОСОБА_2 .

29. 23 вересня 2021 року Шостим апеляційним адміністративним судом прийнято додаткову постанову, якою стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства юстиції України, шляхом їх безспірного списання на користь ОСОБА_1 , витрати на професійну правову (правничу) допомогу в розмірі 6000,00 грн (шість тисяч грн 00 коп).

ІV. Провадження в суді касаційної інстанції

30. Не погодившись із зазначеними рішеннями судів попередніх інстанцій, Міністерство юстиції України подало до Верховного Суду касаційну скаргу, яку зареєстровано 20 жовтня 2021 року.

31. У касаційній скарзі Міністерством юстиції України зазначено, що судом апеляційної інстанції не враховано висновки Верховного Суду у подібних правовідносинах, викладені у постановах: від 28 квітня 2021 року у справі № 320/1771/19 стосовно вмотивованості рішення Комісії, у зв`язку з чим неправильно застосовано частину другу статті 38, частину першу статті 41 Закону № 1403-VIII, пункт 17 розділу III, пункт 2 розділу VI Порядку проведення перевірок діяльності органів державної виконавчої служби, приватних виконавців, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 жовтня 2018 року № 3284/5 (далі - Порядок № 3284/5) та пункти 12, 18, 25 Положення № 3791/5; від 10 червня 2021 року у справі № 420/11224/20 та від 07 липня 2021 року у справі № 160/10658/20 стосовно застосування частини сьомої статті 34 Закону № 1403-VIII щодо мотивів притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності, у яких зазначено, що «з аналізу частини сьомої статті 34 Закону № 1403-VIII вбачається, що для прийняття рішення про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності, підставою для якого є наявність у діях приватного виконавця складу дисциплінарного проступку, Дисциплінарна комісія приватних виконавців має ретельно дослідити всі обставини справи, тобто встановити факт порушення останнім законодавства, що в свою чергу і є мотивом для прийняття рішення про накладення дисциплінарного стягнення».

32.1. Так, скаржник наполягає, що у межах спірних правовідносин встановлено та не заперечується позивачкою факт порушення останньою вимог законодавства, зокрема, пункту 3 розділу IV Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 05 серпня 2016 року № 2432/5 (далі - Положення № 2432/5) та статті 8 Закону № 1404-VIII, що є достатньою підставою і мотивом для притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності. При цьому, висновки судів попередніх інстанцій стосовно неврахування Дисциплінарною комісією висновку Дисциплінарного уповноваженого, на думку скаржника, вказують на неповне дослідження обставин справи та неврахування норм Положення № 3791/5 (пункту 19 цього Положення).

32.2. Не погоджуючись з висновком судів попередніх інстанцій стосовно того, що при прийнятті рішення Дисциплінарною комісією не було враховано ступінь вини приватного виконавця, тяжкість вчиненого ним дисциплінарного проступку, наявність наслідків, розмір заподіяної шкоди, а також не зазначено у протоколі мотиви прийняття рішення Комісією, та покликаючись на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 28 квітня 2021 року у справі № 320/1771/19, скаржник зазначає, що Комісія у процедурі дисциплінарного провадження зобов`язана розглянути на своєму засіданні подання Міністерства юстиції України по суті виявлених порушень у діяльності приватного виконавця, заслухати пояснення останнього з цього приводу та шляхом голосування прийняти одне з рішень, перелічених у частині четвертій статті 40 Закону № 1403-VIII, урахувавши, у разі задоволення подання, обставини, які мають суттєве значення для обрання виду дисциплінарного стягнення (частина п`ята статті 40 Закону № 1403-VIII). При цьому, скаржник звертає увагу, що з аналізу спірного протоколу видно, які саме порушення на думку Дисциплінарної комісії потягли як наслідок притягнення до дисциплінарної відповідальності позивачки. У зв`язку з цим скаржник наполягає, що Дисциплінарною комісією було дотримано балансу між обставинами вчинення проступку, ступеню вини приватного виконавця, тяжкістю вчиненого проступку, наявністю наслідків та факт застосування до приватного виконавця дисциплінарних стягнень протягом останнього року і тому, застосовано найменш суворий вид дисциплінарного стягнення, який за своєю суттю не несе жодного негативного наслідку для позивачки, зокрема і жодним чином не впливає на здійснення позивачкою своєї діяльності.

32.3. У касаційній скарзі скаржник також зазначає про порушення судами попередніх інстанцій вимог частин першої - третьої статті 242, пунктів 1, 2, 6 частини четвертої статті 246 Кодексу адміністративного судочинства України (далі -КАС України), у зв`язку з чим звертає увагу, що в оскаржуваних судових рішеннях судами попередніх інстанцій не надано оцінки аргументам відповідача-2 та не наведено мотиві їх відхилення щодо обставини розгляду Дисциплінарною комісією подання про притягнення позивачки до дисциплінарної відповідальності. Так, скаржник наполягає, що висновок судів попередніх інстанцій про те, що позивачка не мала можливості внести до АСВП постанову про закінчення виконавчого провадження від 21 березня 2019 року ВП №57509425 у зв`язку із технічними несправностями у роботі АСВП не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки судами першої та апеляційної інстанцій не було досліджено та встановлено підстави, які заважали позивачці внести зазначену постанову до АСВП у період з 21 березня 2019 року до 01 квітня 2019 року. При цьому, судами попередніх інстанцій не враховано доводи відповідача-2 та не досліджено подану відповідачами та долучену до матеріалів справи відомість щодо дій користувача за період із 21 березня 2019 року до 01 квітня 2019 року, якою підтверджено вчинення позивачкою виконавчих дій та виготовлення документів виконавчого провадження за допомогою АСВП, що свідчить про те, що приватний виконавець мала доступ до АСВП.

32.4. Крім того, у касаційній скарзі скаржник висловлює незгоду з висновками судів попередніх інстанцій щодо порушення Дисциплінарною комісією процедури голосування при прийнятті спірного рішення. Так, скаржник звертає увагу, що під час голосування щодо застосування до позивачки дисциплінарного стягнення, одним із членів Комісії було запропоновано відхилити подання Міністерства юстиції України про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та відмовити у застосуванні дисциплінарного стягнення, заступником голови Комісії було поставлено на голосування вказану пропозицію, проте, як свідчать відомості із витягу протоколу засідання Комісії, зазначене рішення не було прийнято у зв`язку із відсутністю простої більшості голосів. Натомість, рішення Дисциплінарної комісії від 16 грудня 2019 року, оформлене протоколом № 24, про притягнення позивачки до дисциплінарної відповідальності та застосування до неї дисциплінарного стягнення у вигляді попередження, було прийнято більшістю голосів від загальної кількості членів Комісії та підписано всіма членами Комісії. Водночас скаржник не погоджується з висновком судів попередніх інстанцій щодо порушення Дисциплінарною комісією вимог частини п`ятої статті 40 Закону № 1403-VIII та наполягає, що право позивачки на об`єктивний розгляд не було порушено, оскільки у ході засідання Дисциплінарною комісією заслухано пояснення позивачки, досліджено матеріали подання Міністерства юстиції України, а отже дотримано вимоги статті 40 Закону № 1403-VIII, що підтверджується витягом з протоколу № 24 засідання Дисциплінарної комісії від 16 грудня 2019 року.

33. У касаційній скарзі відповідач-2 просить скасувати рішення суду першої інстанції, постанову суду апеляційної інстанції і додаткову постанову суду апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

34. Касаційна скарга містить клопотання про здійснення розгляду справи за участі представника скаржника.

35. 02 грудня 2021 року ухвалою Верховного Суду відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою позивача у зв`язку із доведенням наявності підстав касаційного оскарження, визначених пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України та витребувано із Київського окружного адміністративного суду матеріали справи № 320/1642/20.

36. 20 липня 2022 року справа № 320/1642/20 надійшла до Верховного Суду.

37. Від інших учасників справи відзивів на касаційну скаргу відповідача-2 не надходило, що відповідно до статті 338 КАС України не перешкоджає перегляду рішень судів першої та апеляційної інстанцій в касаційному порядку.

V. Релевантні джерела права й акти їхнього застосування

38. Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

39. За змістом статті 1 і частини першої статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів« від 02 червня 2016 року № 1403-VIII (далі - Закон № 1403-VIII, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), який, у свою чергу, визначає основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус.

40. Відповідно до статті 1 Закону № 1403-VIII примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом Закону № 1404-VIII випадках - на приватних виконавців.

41. Діяльність органів державної виконавчої служби та приватних виконавців здійснюється з дотриманням принципів, зокрема: верховенства права; законності (пункти 1, 2 частини першої статті 4 Закону № 1403-VIII).

42. За змістом частин першої, четвертої статті 8 Закону № 1404-VIII реєстрація виконавчих документів, документів виконавчого провадження, фіксування виконавчих дій здійснюється в автоматизованій системі виконавчого провадження, порядок функціонування якої визначається Міністерством юстиції України.

42.1. Рішення виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби виготовляються за допомогою автоматизованої системи виконавчого провадження. У разі тимчасової відсутності доступу до автоматизованої системи допускається виготовлення документів на паперових носіях з подальшим обов`язковим внесенням їх до автоматизованої системи не пізніше наступного робочого дня після відновлення її роботи.

43. Відповідно до частини першої статті 40 Закону № 1404-VIII у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

44. Механізм функціонування автоматизованої системи виконавчого провадження визначає Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 05 серпня 2016 року № 2432/5 (далі - Положення № 2432/5, в редакції, чинній на час винесення позивачкою постанови про закінчення виконавчого провадження № 57509425 - 21 березня 2019 року).

45. Так, пунктом 3 розділу ІV Положення № 2432/5 передбачено, що відомості про проведення виконавчих дій вносяться до Системи одночасно з виготовленням документа, на підставі якого вчиняється виконавча дія, або одночасно з виготовленням документа, яким оформлюється проведення виконавчої дії.

46. Постанови виконавця, а також інші документи виконавчого провадження виготовляються за допомогою Системи. Виготовлення постанов та інших документів виконавчого провадження не в Системі забороняється. У разі тимчасової відсутності доступу до Системи (через перебої в електропостачанні тощо), як виняток, допускається виготовлення документів виконавчого провадження без використання Системи з подальшим обов`язковим внесенням таких документів до системи в день усунення причин, що перешкоджали доступу до неї (пункт 4 розділу ІV Положення № 2432/5).

47. Статтею 37 Закону № 1403-VIII обумовлено, що приватний виконавець несе за свої рішення, дії чи бездіяльність та завдану третім особам шкоду цивільно-правову, адміністративну чи кримінальну відповідальність у порядку та обсягах, установлених законом, а також дисциплінарну відповідальність у порядку, встановленому цим Законом.

48. Державне регулювання діяльності приватного виконавця здійснюється Міністерством юстиції України, до повноважень якого стаття 17 Закону №1403-VIII відносить, зокрема: здійснення контролю за діяльністю приватних виконавців та визначення порядку здійснення контролю за діяльністю приватного виконавця (пункт 8 частини першої цієї статті Закону); введення в дію рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців про застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення (пункт 10 частини першої цієї статті Закону).

49. Контроль за діяльністю приватного виконавця відповідно до частини першої статті 34 Закону №1403-VIII здійснюється Міністерством юстиції України шляхом проведення планових і позапланових перевірок у порядку, встановленому Міністерством юстиції України.

50. Частинами третьою та сьомою статті 34 Закону № 1403-VIII передбачено, що позапланові перевірки проводяться, зокрема, на підставі письмових звернень учасників виконавчого провадження щодо рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця.

50.1. У разі виявлення під час здійснення перевірок ознак дисциплінарного проступку приватного виконавця Міністерство юстиції України вносить вмотивоване подання до Дисциплінарної комісії про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності.

51. Згідно зі статтею 38 Закону № 1403-VIII підставою для притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку.

Дисциплінарним проступком приватного виконавця є, зокрема: <…> 4) невиконання або неналежне виконання своїх обов`язків; <…>.

52. Відповідно до частин першої, сьомої - дев`ятої статті 39 Закону № 1403-VIII Дисциплінарна комісія приватних виконавців (далі - Дисциплінарна комісія) утворюється при Міністерстві юстиції України для розгляду питань притягнення приватних виконавців до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарних проступків.

52.1. Дисциплінарна комісія вважається повноважною у разі призначення не менше семи членів комісії.

52.2. Рішення Дисциплінарної комісії приймаються на її засіданні, за умови присутності не менше п`яти членів комісії, шляхом голосування простою більшістю голосів від кількості присутніх на засіданні членів комісії. У разі рівного розподілу голосів рішення вважається неприйнятим.

52.3. Рішення Дисциплінарної комісії оформлюється протоколом, який підписують усі присутні на засіданні члени комісії.

53. За змістом частин першої, третьої - п`ятої статті 40 Закону № 1403-VIII дисциплінарна комісія розглядає подання про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності та приймає рішення про застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення протягом двох місяців з дня виявлення дисциплінарного проступку, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

53.1. Дисциплінарна комісія, розглядаючи подання про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності, зокрема, обов`язана запросити на засідання приватного виконавця та заслухати його пояснення з питань, що стали підставою для внесення подання про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності.

53.2. Дисциплінарна комісія, розглядаючи подання про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності, приймає одне з таких рішень: 1) задовольнити подання та застосувати до приватного виконавця дисциплінарне стягнення; 2) відхилити подання та направити матеріали для повторної перевірки діяльності приватного виконавця; 3) відхилити подання та відмовити в застосуванні до приватного виконавця дисциплінарного стягнення.

53.3. У разі якщо Дисциплінарною комісією прийнято рішення про задоволення подання та застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення, під час визначення виду дисциплінарного стягнення враховуються обставини вчинення проступку, ступінь вини приватного виконавця, тяжкість вчиненого ним дисциплінарного проступку, наявність наслідків, розмір заподіяної шкоди, а також факти застосування до приватного виконавця дисциплінарних стягнень протягом останнього року.

54. Відповідно до статті 41 Закону № 1403-VIII за вчинення дисциплінарного проступку до приватного виконавця може бути застосовано одне з таких дисциплінарних стягнень: 1) попередження; 2) догана; 3) зупинення діяльності приватного виконавця на строк до шести місяців; 4) припинення діяльності приватного виконавця.

Рішення Дисциплінарної комісії про задоволення відповідного подання Міністерства юстиції України чи Ради приватних виконавців України та застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення вводиться в дію наказом Міністерства юстиції України.

Про застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення робиться запис у Єдиному реєстрі приватних виконавців України.

У разі якщо приватний виконавець протягом року з дня застосування до нього дисциплінарного стягнення не вчинив нового дисциплінарного проступку, він вважається таким, що не притягувався до дисциплінарної відповідальності.

Рішення про застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення, введене в дію наказом Міністерства юстиції України, може бути оскаржено до суду.

55. Механізм здійснення Міністерством юстиції України перевірок діяльності, зокрема, приватних виконавців, визначає Порядок проведення перевірок діяльності органів державної виконавчої служби, приватних виконавців, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 жовтня 2018 року №3284/5 (далі - Порядок № 3284/5, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

56. За змістом пункту 19 розділу ІІІ Порядку № 3284/5 позапланові перевірки діяльності приватного виконавця поділяються на виїзні та невиїзні.

Під час проведення позапланових перевірок діяльності приватного виконавця з`ясовуються лише ті питання, потреба перевірки яких стала підставою для здійснення таких перевірок.

57. Позапланова невиїзна перевірка діяльності приватного виконавця проводиться шляхом витребування від приватного виконавця потрібних документів та відомостей у межах предмета звернення та надання висновку щодо відповідності рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця вимогам законодавства, який викладається в довідці за результатами такої перевірки (пункт 26 розділу ІІІ Порядку № 3284/5).

58. Пунктом 29 Розділу ІІІ Порядку № 3284/5 визначено, що за результатами проведення позапланової невиїзної перевірки діяльності приватного виконавця Управління контролю (Управління забезпечення примусового виконання рішень) складає довідку, в якій зазначаються: підстави проведення перевірки; факти, викладені у зверненні або у скарзі, на підставі яких проводиться перевірка; обставини, встановлені під час перевірки, із посиланням на джерела отримання інформації; висновок щодо відповідності рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця вимогам законодавства з посиланням на відповідну норму законодавства.

59. Згідно з пунктами 1, 2 Розділу ІV Порядку № 3284/5 у разі виявлення під час здійснення планових та позапланових перевірок діяльності приватного виконавця ознак дисциплінарного проступку, визначених пунктами 1, 3, 4 частини другої статті 38 Закону № 1403-VIII, структурний підрозділ Міністерства вносить вмотивоване подання до Дисциплінарної комісії приватних виконавців про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності.

59.1. У поданні зазначаються: прізвище, ім`я, по батькові приватного виконавця, виконавчий округ, у якому приватний виконавець здійснює діяльність, номер посвідчення приватного виконавця; вид перевірки, під час якої виявлено порушення, та підстави її проведення; реквізити довідки, складеної за результатами перевірки; зміст виявлених порушень із посиланням на відповідні норми нормативно-правових актів; наслідки, до яких призвели (або можуть призвести) порушення приватним виконавцем вимог законодавства (за наявності); відомості про застосування до приватного виконавця дисциплінарних стягнень (вид дисциплінарного стягнення, реквізити наказу Міністерства юстиції України про застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення).

У поданні не зазначаються відомості про застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення, якщо з дати видання наказу Міністерства юстиції України про введення в дію рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців про застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення минув один рік.

60. Наказом Міністерства юстиції України від 27 листопада 2017 року № 3791/5 затверджено Положення про Дисциплінарну комісію приватних виконавців (далі - Положення № 3791/5, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), яке визначає порядок утворення при Мін`юсті Дисциплінарної комісії приватних виконавців (далі - Дисциплінарна комісія), її завдання, функції та порядок діяльності .

61. Згідно з пунктами 15 - 18 Положення № 3791/5 рішення Дисциплінарної комісії приймаються шляхом голосування простою більшістю голосів від кількості присутніх на засіданні членів комісії. У разі рівного розподілу голосів рішення вважається неприйнятим.

61.1. Рішення Дисциплінарної комісії оформлюється протоколом, що підписується усіма присутніми на засіданні членами комісії протягом двох робочих днів після засідання Дисциплінарної комісії.

61.2. На засіданні Дисциплінарної комісії мають право бути присутніми представники Асоціації приватних виконавців України, громадських об`єднань та засобів масової інформації.

61.3. Протокол засідання Дисциплінарної комісії має містити перелік присутніх на засіданні осіб, порядок денний, питання, що розглядались на засіданні, перелік осіб, які виступали під час засідання, прийняте Дисциплінарною комісією рішення.

61.4. У разі прийняття Дисциплінарною комісією рішення про застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення у протоколі засідання Дисциплінарної комісії зазначається вид дисциплінарного стягнення, який застосовано до приватного виконавця.

62. Члени Дисциплінарної комісії мають право: вивчати матеріали, подані на розгляд Дисциплінарної комісії; заявляти клопотання, висловлювати власну думку з питань, що розглядаються; брати участь у прийнятті рішення шляхом голосування; висловлювати окрему думку, оформлену в письмовому вигляді (пункт 19 Положення № 3791/5).

63. Згідно з пунктом 25 Положення № 3791/5 розгляд подання Мін`юсту чи Ради приватних виконавців України про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності на засіданні Дисциплінарної комісії починається із заслуховування доповіді члена Дисциплінарної комісії, який попередньо за дорученням голови Дисциплінарної комісії вивчав таке подання, після чого заслуховуються присутні на засіданні члени Дисциплінарної комісії, приватний виконавець та інші запрошені на засідання особи, а також вивчаються та аналізуються необхідні документи.

Дисциплінарна комісія зобов`язана запросити на засідання приватного виконавця, стосовно якого Мін`юстом внесено подання про притягнення до дисциплінарної відповідальності, та заслухати його пояснення з питань, що стали підставою для внесення подання.

Приватний виконавець, щодо якого внесено подання про притягнення до дисциплінарної відповідальності, повідомляється про дату, час і місце проведення засідання не пізніше ніж за 10 днів до проведення засідання Дисциплінарної комісії рекомендованим поштовим відправленням.

64. Пунктами 26 та 27 Положення № 3791/5 визначено, що за результатами розгляду подання про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності Дисциплінарна комісія приймає рішення про: задоволення подання та застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення, передбаченого частиною першою статті 41 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів»; відхилення подання та направлення матеріалів для повторної перевірки діяльності приватного виконавця; відхилення подання та відмову в застосуванні до приватного виконавця дисциплінарного стягнення.

64.1. У разі якщо Дисциплінарною комісією прийнято рішення про задоволення подання та застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення, під час визначення виду дисциплінарного стягнення враховуються обставини вчинення проступку, ступінь вини приватного виконавця, тяжкість вчиненого ним дисциплінарного проступку, наявність наслідків, розмір заподіяної шкоди, а також факти застосування до приватного виконавця дисциплінарних стягнень протягом останнього року.

VІ. Позиція Верховного Суду

65. Частиною першої статті 341 КАС України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

66. Згідно з частиною другою статті 341 КАС України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

67. Вирішуючи питання про обґрунтованість касаційної скарги позивача, суд касаційної інстанції виходить з такого.

68. Предметом судового контролю у цій справі є рішення Дисциплінарної комісії, оформлене протоколом від 16 лютого 2019 року № 24 та введене у дію наказом Міністерства юстиції України від 10 січня 2020 року № 90/5, яким приватного виконавця ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та застосовано до неї дисциплінарне стягнення у вигляді попередження.

69. Аналіз статей 34, 38, 40, 41 Закону № 1403-VIII, пункту 29 Розділу ІІІ Порядку № 3284/5 дає підстави для висновку, що приватний виконавець може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарного проступку, яким вважається, зокрема, невиконання або неналежне виконання своїх обов`язків.

70. Прийняттю рішення про накладення на приватного виконавця дисциплінарного стягнення передує проведення заходів контролю у вигляді, зокрема позапланової перевірки, за результатами якої Міністерство юстиції України вносить вмотивоване подання до Дисциплінарної комісії про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності з урахуванням довідки та пояснень приватного виконавця.

71. Накладення дисциплінарного стягнення на приватного виконавця здійснюється Дисциплінарною комісією, яка, в свою чергу, при визначенні виду дисциплінарного стягнення враховує обставини вчинення проступку, ступінь вини приватного виконавця, тяжкість вчиненого ним дисциплінарного проступку, наявність наслідків, розмір заподіяної шкоди, а також факти застосування до приватного виконавця дисциплінарних стягнень протягом останнього року.

72. При цьому, з аналізу частини сьомої статті 34 Закону № 1403-VIII вбачається, що для прийняття рішення про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності, підставою для якого є наявність у діях приватного виконавця складу дисциплінарного проступку, Дисциплінарна комісія має ретельно дослідити всі обставини справи, тобто встановити факт порушення останнім законодавства, що, в свою чергу, і є мотивом для прийняття рішення про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності.

73. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 10 січня 2020 року у справі №2040/6763/19, від 10 червня 2021 року у справі № 420/11224/20, від 07 липня 2021 року у справі №160/10658/20, від 19 травня 2022 року у справі №160/16943/20.

74. Підставою прийняття оспорюваного у цій справі рішення Дисциплінарної комісії слугувало, на думку членів Дисциплінарної комісії, порушення позивачкою при здійсненні виконавчого провадження вимог частини першої статті 40 Закону № 1404-VII щодо вжиття заходів, необхідних у зв`язку із закінченням виконавчого провадження та пункту 4 розділу IV Положення № 2432/5 щодо порушення строків внесення постанови про закінчення виконавчого провадження до Системи.

75. Отже з метою перевірки правомірності спірного рішення Дисциплінарної комісії, зокрема, в аспекті пропорційності застосованого до неї дисциплінарного стягнення, суди попередніх інстанцій мали дати правову оцінку діям (бездіяльності) приватного виконавця ОСОБА_1, які стали підставою для ініціювання щодо неї дисциплінарного провадження, та перевірити, чи становили такі дії (бездіяльність) склад дисциплінарного проступку.

76. У контексті спірних правовідносин судами попередніх інстанцій встановлено таке.

77. На виконанні у приватного виконавця ОСОБА_1 перебувало виконавче провадження №57509425, у якому 21 березня 2019 року нею винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

78. Звертаючись із позовною заявою у цій справі, позивачка визнала, що постанова про закінчення виконавчого провадження № 57509425 від 21 березня 2019 року нею була винесена в паперовому вигляді у зв`язку з технічними несправностями у роботі АСВП.

79. Судами попередніх інстанцій також установлено, що наказом Міністерстві юстиції України від 29 березня 2019 року № 1015/5 зупинено діяльність приватного виконавця ОСОБА_1 на підставі рішення Дисциплінарної комісії від 15 березня 2019 року. Інформацію про зупинення діяльності приватного виконавця ОСОБА_1 внесено до Єдиного реєстру приватних виконавців 01 квітня 2019 року.

80. Наказом Міністерства юстиції України від 24 вересня 2019 року № 2982/5 поновлено діяльність приватного виконавця ОСОБА_1, а 26 вересня 2019 року останньою внесено до АСВП постанову від 21 березня 2019 року про закінчення виконавчого провадження ВП №57509425.

81. З аналізу частин першої, четвертої статті 8 Закону № 1404-VIII та пунктів 3, 4 розділу ІV Положення № 2432/5 вбачається, що постанови та інші документи виконавчого провадження виготовляються приватних виконавців виключно за допомогою АСВП. Лише у разі тимчасової відсутності доступу до Системи (через перебої в електропостачанні тощо), як виняток, допускається виготовлення документів виконавчого провадження без використання Системи з подальшим обов`язковим внесенням таких документів до Системи не пізніше наступного робочого дня після відновлення її роботи (відновлення доступу до неї).

82. За доводами касаційної скарги скаржник наполягає, що у період з 21 березня 2019 року до 01 квітня 2019 року позивачка мала доступ до АСВП, що підтверджується наявною у матеріалах справи відомістю щодо дій користувача (позивачки).

83. Як слідує зі змісту оскаржуваних рішень, вирішуючи спір, суди попередніх інстанцій не дослідили обставини та не надали оцінку аргументам відповідача-2 щодо наявності у позивачки доступу до АСВП у період з 21 березня 2019 року до 01 квітня 2019 року.

84. Проте встановлення цих обставин має значення для правильного вирішення справи.

85. Неповне встановлення судами попередніх обставин справи щодо фактичної підстави для притягнення позивачки до дисциплінарної відповідальності та ненадання їм належної правової оцінки не дозволяє перевірити правомірність оспорюваного рішення в частині правильності кваліфікації відповідачами дій приватного виконавця на предмет наявності у них складу дисциплінарно проступку, а також співмірності застосованого до приватного виконавця ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення вчиненому нею проступку.

86. Водночас висновок щодо невмотивованості рішення Дисциплінарної комісії, оформленого протоколом засідання від 16 грудня 2019 року № 24, зроблений судами без проведення комплексного аналізу положень Порядку № 3284/5, у якому вимоги щодо зазначення змісту виявлених порушень, допущених приватним виконавцем, із посиланням на норми законодавства (відповідності рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця вимогам законодавства) ставляться до довідки, складеної за результатами перевірки (29 Розділу ІІІ), і подання Міністерства юстиції України (пункт 2 розділу VI). У поданні зазначаються також наслідки, до яких призвели (або можуть призвести) порушення приватним виконавцем вимог законодавства (за наявності) та відомості про застосування до приватного виконавця дисциплінарних стягнень.

87. Вимоги до протоколу засідання Дисциплінарної комісії закріплені у пункті 18 Положення №3791/5, та передбачають, що протокол має містити перелік присутніх на засіданні осіб, порядок денний, питання, що розглядалися на засіданні, перелік осіб, які виступали під час засідання, прийняте Дисциплінарною комісією рішення.

88. Аналіз наведених норм у сукупності з положеннями Закону №1403-VIII, які визначають порядок розгляду питання про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності, дає підстави для висновку про те, що Дисциплінарна комісія у процедурі дисциплінарного провадження зобов`язана розглянути на своєму засіданні подання Міністерства юстиції України по суті виявлених порушень у діяльності приватного виконавця, заслухати пояснення останнього з цього приводу та шляхом голосування прийняти одне з рішень, перелічених у частині четвертій статті 40 Закону №1403-VIII, урахувавши, у разі задоволення подання, обставини, які мають суттєве значення для обрання виду дисциплінарного стягнення (частина п`ята статті 40 Закону №1403-VIII).

89. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 28 квітня 2021 року у справі № 320/1771/19.

90. Не достатньо обґрунтованою є й позиція судів попередніх інстанцій щодо порушення Дисциплінарною комісією права позивачки на об`єктивний розгляд подання Міністерства юстиції України при прийнятті рішення, враховуючи те, що письмові пояснення позивачки відображено у довідці про результати проведення позапланової невиїзної перевірки приватного виконавця ОСОБА_1 на підставі якої Міністерством юстиції України було внесено подання про притягнення позивачки до дисциплінарної відповідальності, а з протоколу засідання Дисциплінарної комісії від 16 грудня 2019 року вбачається, що позивачка була присутня на цьому засіданні та надавала пояснення з ключових питань перевірки, а також подавала докази (висновок дисциплінарного уповноваженого від 12 грудня 2019 року № 2).

91. Підсумовуючи наведене, Верховний Суд констатує, що висновки судів попередніх інстанцій ґрунтуються на неповно встановлених обставинах справи.

92. Статтею 242 КАС України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

93. Це означає, що судове рішення має містити пояснення (мотиви), чому суд вважає ту чи іншу обставину доведеною або не доведеною, чому суд врахував одні докази, але не взяв до уваги інших доказів, чому обрав ту чи іншу норму права (закону), а також чому застосував чи не застосував встановлений нею той чи інший правовий наслідок. Кожен доречний і важливий аргумент особи, яка бере участь у справі, повинен бути проаналізований і одержати відповідь суду.

94. Виходячи із змісту принципу офіційного з`ясування всіх обставин у справі в адміністративному судочинстві саме на суд покладається обов`язок визначити характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, матеріальний закон, який їх регулює, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі позовних вимог та заперечень; з`ясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів, і вжити заходів для виявлення та витребування доказів.

95. Верховний Суд також звертає увагу, що одне із призначень обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті, та надати стороні можливість його оскарження у разі незгоди з аргументами суду. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватися публічний контроль за здійсненням правосуддя. А тому при оскаржені рішення суду слід звертати увагу на те, що залишення без уваги ключових доводів сторони є прямим порушенням процесу.

96. Відповідно до частини другої статті 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 328 цього Кодексу.

97. Оскільки судами першої та апеляційної інстанцій порушено норми процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин справи, які мають значення для правильного вирішення справи, зокрема не встановлено обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, а суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, тому відсутні правові підстави для ухвалення нового рішення або зміни судових рішень.

98. Таким чином, рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню із направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції відповідно до вимог статті 353 КАС України.

99. При новому розгляді справи суду першої інстанції необхідно з`ясувати обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення спору, викладені Верховним Судом у цій постанові у розділі "Позиція Верховного Суду", всебічно і повно з`ясувати та перевірити всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінити аргументи усіх учасників справи та наданим ними доказам із наведенням мотивів їх врахування чи відхилення, а також проаналізувати оскаржуване рішення відповідача на предмет його правомірності відповідно до критеріїв, визначених у частині другій статті 2 КАС України.

VІІ. Судові витрати

100. Оскільки за наслідками касаційного розгляду Верховним Судом не ухвалюється нове рішення, судові витрати не розподіляються.

Керуючись статтями 3, 341, 344, 349, 353, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Міністерства юстиції України задовольнити частково.

2. Рішення Київського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 вересня 2021 року та додаткову постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 23 вересня 2021 року скасувати та направити справу № 320/1642/20 на новий розгляд до Київського окружного адміністративного суду.

3. Судові витрати не розподіляються.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддіН.В. Шевцова Н.А. Данилевич В.Е. Мацедонська