Справа № 240/41142/21
Суддя: Горовенко Анна Василівна
Дата ухвалення: 2022-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2022 року м. Житомир

справа № 240/41142/21

категорія 113050100

Житомирський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Горовенко А.В.,

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні суду за адресою: 10014, місто Житомир, вул. Мала Бердичівська, 23, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до 11 Регіональної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, у якому просить:

- визнати протиправними дії 11 Регіональної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України щодо відмови ОСОБА_1 у встановленні причинного зв"язку захворювання та причин смерті її чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , із захистом Батьківщини;

- зобов`язати 11 Регіональну військово-лікарську комісію Міністерства оборони України провести військово-лікарську експертизу та прийняти відповідне рішення щодо визначення причинного зв"язку захворювання та причин смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , із захистом Батьківщини.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що її чоловік, ОСОБА_2 , в період з 28.11.1997 по 02.05.2000 та з 22.03.2014 по 29.09.2014 проходив військову службу у складі Збройних Сил України. Відповідно до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_4 (по стройовій частині) від 29.09.2014 №196 його звільнено з військової служби за станом здоров`я та у подальшому виключено із списків військової частини з 29.09.2014.

Відповідно до Витягу з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв від 28.03.2016 року №1330 ОСОБА_2 встановлений причинний зв`язок його захворювання: "Виражений затяжний тривожно-депресивний розлад внаслідок органічного ураження головного мозку з вираженими характерологічними змінами особистості по органічному типу", у формулюванні - захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, причиною смерті у свідоцтві про смерть №129 від 02.03.2021 вказано: "Кардіоміопатія неуточнена. Гостра серцево-судинна недостатність".

Позивач, дружина померлого військовослужбовця, вважає вказані у протоколі засідання Центральної військово-лікарської комісії захворювання, перебувають у причинно-наслідковому зв`язку зі смертю її чоловіка.

На думку позивача, хвороби набуті у зв`язку із захистом Батьківщини (пов`язані із захистом Батьківщини) напряму вплинули на причину смерті її чоловіка.

Позивач звернулась до 11 Регіональної військово-лікарської комісії для надання висновку (підтвердження) причинно-наслідкового зв`язку між захворюванням, одержаним її чоловіком під час захисту Батьківщини та причиною його смерті.

Відповідачем відмовлено у встановленні причинного зв`язку захворювання та причин смерті військовослужбовця ОСОБА_2 , із захистом Батьківщини.

На думку позивача, відповідач протиправно вчинив дії щодо відмови у встановленні причинного зв"язку захворювання та причин смерті її чоловіка.

Відповідно до ухвали Житомирського окружного адміністративного суду від 13.12.2021 провадження у справі відкрито. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвала про відкриття провадження була направлена позивачу та відповідачу за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, вказана ухвала отримана відповідачем.

Відповідач у строк, встановлений ч.1ст.261 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), зазначений в ухвалі про відкриття провадження у справі надіслав до суду відзив на позовну заяву за вх.№8741/22.

У відзиві на позовну заяву відповідач просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, посилаючись на їх необґрунтованість. Зазначає, що враховуючи зазначену у лікарському свідоцтві про смерть від 02.03.2021 №1219 причину смерті ОСОБА_2 - "Кардіоміопатія неуточнена. Гостра серцево-судинна недостатність", відсутність інших документів про звернення до 11 РВЛК про встановлення причинно-наслідкового зв`язку серцево-судинних захворювань, звернень за медичною допомогою в лікувально-профілактичні заклади під час проходження військової служби та безпосередньої участі в антитерористичній операції з приводу серцево-судинних захворювань, позивачу було надано письмове роз`яснення від 02.07.2021 №969, про те, що причинно-наслідкового зв`язку між захворюваннями одержаними ОСОБА_2 під час захисту Батьківщини та причиною смерті немає.

Відповідно до вимог Положення, встановити причинний зв`язок захворювання та причини смерті ОСОБА_2 із захистом Батьківщини немає підстав.

Вказує, що документів, які підтверджують, що в період служби та безпосередньої участі в АТО у ОСОБА_2 виникли захворювання, що стали причиною його смерті (гостра серцево-судинна недостатність, кардіоміопатія неуточнена) відповідачу не надавались.

Хвороба розладів психіки та поведінки, на яку хворів ОСОБА_2 (захворювання було пов`язане із захистом Батьківщини) не пов`язане із захворюванням чи його ускладненням, яке безпосередньо є причиною смерті.

Відповідно до положень ч.5 ст.262, ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Суд зазначає, що судове рішення у справі, постановлене у письмовому провадженні, складено у повному обсязі відповідно до ч.4 ст.243 КАС України, з врахуванням положень ст.258 КАС України.

Згідно з ч. 5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Суд, розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні докази за своїм внутрішнім переконанням, зазначає наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 14 листопада 2008 року перебували у шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 14.11.2008 (а.с. 11).

ОСОБА_2 проходив військову службу в Збройних Силах України з 28.11.1997 по 02.05.2000 та з 22.03.2014 по 29.09.2014.

Згідно з наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_4 від 29.09.2014 №196 старшого сержанта ОСОБА_2 звільнено з військової служби за пунктом "б" (за станом здоров`я) ч.8 ст.26 Закону України "Про військовий обов"язок і військову службу" з 29.09.2014 (а.с. 15).

Відповідно до витягу з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв від 28.03.2016 №1330 ОСОБА_2 був встановлений причинний зв`язок його захворювання: "Виражений затяжний тривожно-депресивний розлад внаслідок органічного ураження головного мозку з вираженими характерологічними змінами особистості по органічному типу", у формулюванні - Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини" (а.с. 27).

Згідно з довідкою серії 12ААБ №015181 до акту №105516 ОСОБА_2 встановлено ІІ групу інвалідності у зв"язку із захворюванням, пов`язаним із захистом Батьківщини (а.с. 19).

У подальшому, ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер, про що зроблено відповідний актовий запис №32, згідно зі свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 11.02.2021 (а.с. 12).

В свою чергу, відповідно до лікарського свідоцтва про смерть №1219 від 02.03.2021 та довідки про причини смерті, виданими обласним бюро судово-медичної експертизи м.Житомира, причиною смерті ОСОБА_2 вказано: "Кардіоміопатія неуточнена." (а.с. 13-14)

З метою отримання пільг, передбачених Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", позивач, після смерті чоловіка, через ІНФОРМАЦІЯ_3 звернулась до 11 Регіональної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України щодо встановлення причинного зв`язку захворювання та причини смерті ОСОБА_2 , що не заперечується сторонами (а.с.21).

Листом від 11.05.2021 за №670 11-та Регіональна військово-лікарська комісія Міністерства оборони України повідомила позивача, що надані військово-медичні документи стосовно встановлення причинного зв`язку захворювання та причини смерті ОСОБА_2 , комісією уважно вивчені. Встановити причинний зв`язок захворювання та причини смерті колишнього військовослужбовця ОСОБА_2 із захистом Батьківщини не представляється можливості (а.с. 22).

Окрім того, листом від 18.11.2021 №1777 11-та Регіональна військово-лікарська комісія Міністерства оборони України повідомила позивачу, що враховуючи відсутність документів, які підтверджують звернення за медичною допомогою в лікувально-профілактичні заклади Міністерства оборони України та Міністерства охорони здоров"я України з приводу серцево-судинних захворювань та документів, які підтверджують факт отримання травми під час проходження проходження військової служби, то комісія вбачає відсутність підстав для встановлення причинного зв"язку між захворюванням, одержаними під час захисту Батьківщини та причиною смерті (а.с.24-25).

Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Статтею 19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові, організаційні, економічні та соціальні засади охорони здоров`я в Україні регулюються Законом України "Основами законодавства України про охорону здоров`я" від 19.11.1992 № 2801-XII (далі - Закон № 2801-XII) (станом на день виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ст. 70 Закону № 2801-XII, військово-лікарська експертиза визначає придатність до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, встановлює причинний зв`язок захворювань, поранень і травм з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Військово-лікарська експертиза здійснюється військово-лікарськими комісіями, які створюються при військових комісаріатах і закладах охорони здоров`я Міністерства оборони України, Служби безпеки України та інших військових формувань, а також Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.

Порядок встановлення причинного зв`язку захворювань (поранень, контузій, травм, каліцтв) у військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, які призвані на збори та колишніх військовослужбовців зі службою у Збройних Силах України регламентовано Положенням про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженим наказом Міністра оборони України № 402 від 14.08.2008 (далі - Положення № 402).

Згідно з п. 1.2 глави 1 розділу І Положення № 402 військово-лікарська експертиза - це:

- медичний огляд допризовників, призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); військовозобов`язаних, офіцерів запасу, які призиваються на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військово-навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів Міністерства оборони України, учнів військових ліцеїв; колишніх військовослужбовців; працівників Збройних Сил України, які працюють у шкідливих та небезпечних умовах праці та залучаються до роботи з джерелами іонізуючого випромінювання, компонентами ракетного палива, джерелами електромагнітних полів, лазерного випромінювання, мікроорганізмами I-II груп патогенності; працівників допоміжного флоту Військово-Морських Сил Збройних Сил України;

- визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ, роботи за фахом;

- установлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів.

Пунктом 1.3 глави 1 розділу І Положення № 402 передбачено, що основними завданнями військово-лікарської експертизи є, зокрема, визначення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтва) у військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, які призвані на збори, у осіб, звільнених із військової служби, а також причинного зв`язку захворювань, поранень, які заподіяли військовослужбовцям смерть.

Відповідно до п. 2.1, 2.2 глави 1 розділу ІІ Положення № 402 для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії, штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).

Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця. Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.

Штатні ВЛК є військово-медичними установами. Вони мають гербову печатку, кутовий штамп та утримуються за окремим штатом. До штатних ВЛК належать: Центральна військово-лікарська комісія; ВЛК регіону; ВЛК евакуаційного пункту; ВЛК пересувної госпітальної бази.

Пунктом 2.4.5 глави 1 розділу ІІ Положення № 402 передбачено, що ВЛК регіону має право, зокрема: оглядати військовослужбовців та інших осіб, зазначених у пункті 1.2 розділу I цього Положення; приймати постанови, а за необхідності переглядати свої постанови про причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та смерті у осіб, звільнених з військової служби, з військовою службою (крім постанов ЦВЛК).

Згідно з п. 1.1 глави 2 розділу І Положення № 402 медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови).

У разі коли під час медичного огляду військовослужбовців встановлено діагноз, ВЛК встановлює причинний зв`язок захворювання, травми, контузії, каліцтва, поранення.

Причинний зв`язок захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв у військовослужбовців, які проходять військову службу, військовозобов`язаних і резервістів, призваних військовими комісаріатами на навчальні (перевірочні) збори, при медичному огляді вирішують позаштатні постійно діючі госпітальні, гарнізонні ВЛК і ЛЛК та за потреби - штатні ВЛК. (пр 21.1, 21.2 глави 21 розділу II Положення № 402).

Відповідно до п. 21.3 глави 21 розділу II Положення № 402 причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишніх військовослужбовців визначають штатні ВЛК; у колишніх військовослужбовців інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, та військових формувань колишнього СРСР, правонаступниками яких вони стали, - штатні ВЛК цих військових формувань та оформлюють протоколом за формою, наведеною в додатку 19.

У випадку відсутності підстав для зміни або визначення причинного зв`язку захворювань, поранень (контузій, травм або каліцтв) у формулюваннях, передбачених пунктами 21.5, 21.6 цієї глави, протокол не складається, а заявнику надається письмове роз`яснення.

Згідно із п.п. "ґ" п. 21.5 глави 21 розділу II Положення № 402 постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються в таких формулюваннях: "Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини", якщо воно виникло в період служби у військових частинах та установах, що входять до складу діючої армії, або коли захворювання, яке виникло до цього, у період служби у військових частинах і установах, які входять до складу діючої армії, досягло такого розвитку, що обмежує придатність або призводить до непридатності (у тому числі й тимчасової) до військової служби. Постанова в такому формулюванні приймається щодо військовослужбовців, які брали участь у бойових діях, зазначених у підпункті "а" цього пункту.

Зазначена постанова приймається також при хронічних повільно прогресуючих захворюваннях за наявності медичних документів, виданих у перші десять років після вибуття військовослужбовця з діючої армії або пізніше, але за даними за зазначені десять років, якщо вони дозволяють віднести або підтверджують початок захворювання на період перебування в діючій армії.

Тоді як, пп. "а" п. 21.5 глави 21 розділу II Положення № 402 постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються в таких формулюваннях: "Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини" - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане під час захисту Батьківщини або виконання обов`язків військової служби під час служби у складі діючої армії і флоту у роки Громадянської війни, Великої Вітчизняної війни та війни з Японією (Другої світової війни), участі у бойових діях з розмінування боєприпасів часів Великої Вітчизняної війни (Другої світової війни), при безпосередній охороні державного кордону чи суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні у складі прикордонного наряду, екіпажу корабля (катера), екіпажу літака (вертольота) або під час проведення оперативно-розшукових заходів, або здійснення самостійно чи в складі підрозділу відбиття збройного нападу чи вторгнення на територію України військових груп і злочинних угруповань, а також під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.

Матеріали справи свідчать, що позивач звернулась до 11 Регіональної військово-лікарської комісії з метою встановлення причинного зв`язку захворювання та причини смерті її чоловіка, колишнього військовослужбовця ОСОБА_2 із захистом Батьківщини.

З наданих на розгляд до 11 Регіональної військово-лікарської комісії документів встановлено, що ОСОБА_2 проходив військову службу в Збройних Силах України з 28.11.1997 по 02.05.2000 та з 22.03.2014 по 29.09.2014. Під час проходження військової служби з 22 травня 2014 року по 15 липня 2014 року приймав безпосередню участь в антитерористичній операції, що підтверджується довідкою виданою військовою частиною польова пошта НОМЕР_4 від 10.07.2014 №112 (а.с.16, 17)

Після звільнення ОСОБА_2 з військової служби, 28.03.2016 Центральною військово-лікарською комісією встановлено, що його захворювання: "Виражений затянутий тривожно-депресивний розлад внаслідок органічного ураження головного мозку з вираженими характерологічними змінами особистості по органічному типу", - захворювання, так, пов`язане із захистом Батьківщини (а.с. 27).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер.

Для визначення причинного зв`язку смерті із захворюванням ОСОБА_2 , із захистом Батьківщини відповідачу необхідно встановити чи виникли його захворювання в період служби з 28.11.1997 по 02.05.2000 та з 22.03.2014 по 29.09.2014, або захворювання, яке виникло до цього періоду.

Відповідно до частини першої пункту 11 Лікарського свідоцтва про смерть (з приміткою остаточне) від 02.03.2021 №1219, хворобами та патологічними станами, що призвели до смерті ОСОБА_2 , вказано: кардіоміопатія неуточнена, гостра серцево-судинна недостатність.

При цьому, хвороба кардіоміопатія неуточнена (І 42.8 ), зазначена як основна причина смерті (вказана в частині першій пункту 11 Лікарського свідоцтва про смерть 02.03.2021 №1219.

Твердження відповідача про те, що вказана у лікарському свідоцтві причина смерті ОСОБА_2 не підтверджена належними лікарськими документами є безпідставним.

Суд вказує, що відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного хворого ОСОБА_2 від 09.03.2021 (форма 027/о), яка надавалась на розгляд військово-лікарській комісії, у розділі "6 повний діагноз (основне захворювання супутні захворювання та ускладнення)" вказано: "Міокардіодистрофія змішаного генезу. Симптоматична гіперплазія ... Екстрасистолічна аритмія. ДЕП з інтелектуально-мнестичними порушеннями на фоні органічного ураження ЦЕС". У розділі "7 короткий анамнез, діагностичні дослідження, перебіг хвороби, проведене лікування, стан при направленні, при виписці" зазначено: " Знаходився на "Д" обліку з 2015 року, коли вперше звертався до лікаря амбулаторії з приводу підвищення артеріального тиску, болі в ділянці серця, перебоями в роботі серця, головних болей, головокружіння. Обстежений в амбулаторних умовах. Призначено лікування... За період з 2015 по 2020 рік неодноразово знаходився на стаціонарному лікуванні в Житомирській психіатричній лікарні №1 з приводу діагнозу тривожно-депресивний розлад внаслідок органічного ураження ЦНС. Судомний синдром. Зі слів родичів на протязі останніх 2-х місяців скаржився на періодичні болі в ділянці серця, головні болі, пропускав призначене лікування. ІНФОРМАЦІЯ_1 хворий помер. Посмертний діагноз: гостра серцево-судинна недостатність, кардіоміопатія неуточнена (428)" (а.с. 20).

Суд зауважує, що доводи відповідача щодо того, що захворювання ОСОБА_2 отримані в період проходження військової служби та пов`язані із захистом Батьківщини, зазначені у витягу з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв від 28.03.2016 №1330 ("Виражений затяжний тривожно-депресивний розлад внаслідок органічного ураження головного мозку з вираженими характерологічними змінами особистості по органічному типу"), проте не вказані як причина його смерті у лікарському свідоцтві про смерть від 02.03.2021 №1219, є підставою відмови у встановленні причинного зв"язку з захворюванням та причинами смерті колишнього військовослужбовця, є необґрунтованими.

Оскільки у матеріалах справи відсутні належні, допустимі та достатні докази щодо вжиття відповідачем, при розгляді документів померлого старшого сержанта запасу ОСОБА_2 , будь-яких дій з метою належного встановлення обставин чи виникло його захворювання, якими спричинена смерть (гостра серцево-судинна недостатність, кардіоміопатія неуточнена) саме в період служби та/або початок захворювання яких був в період перебування в лавах Збройних Сил України.

Згідно з пунктом 2.5.5. п.2.4 розділу розділу I Положення №402 ВЛК регіону має право, зокрема:

- витребовувати особові та пенсійні справи, медичні документи, матеріали адміністративного розслідування, дізнання, судового розгляду, характеристики, архівні довідки, витяги з наказів, актів, протоколів та інші документи, необхідні для прийняття постанови;

- залучати для вирішення питань військово-лікарської експертизи головних (провідних) медичних спеціалістів та інших лікарів-спеціалістів, за необхідності - інших спеціалістів, начальників медичної служби та представників командування (керівництва) військових частин, де проходить службу військовослужбовець.

Відповідачем, як суб"єктом владних повноважене, не надано суду належних доказів підтвердження вчинення будь-яких дій передбачених Положеннями №402, щодо встановлення причинного зв`язку захворювання, якими спричинена смерть (гостра серцево-судинна недостатність, кардіоміопатія неуточнена) ОСОБА_2 , із захистом Батьківщини.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку, що зі змісту відповідей 11 регіональної військов-лікарської комісії на звернення ОСОБА_1 щодо причинного зв"язку захворювання та причини смерті її чоловіка - ОСОБА_2 слідує, що відповіді не містить належного розгляду відповідної заяви, зокрема відповідачем не надано оцінки документів, наданих позивачем разом з указаним зверненням та не вчинено всіх необхідних дій щодо встановлення причинного зв`язку захворювання, якими спричинена смерть (гостра серцево-судинна недостатність, кардіоміопатія неуточнена) ОСОБА_2 , із захистом Батьківщини.

Разом з тим, п. 2.4 глави 2 Розділу І Положення № 402 визначені обов`язки та права ВЛК регіону.

Так, відповідно до пп. 2.4.5 п. 2.4 глави 2 Розділу І Положення № 402 ВЛК регіону має право, зокрема, приймати постанови, а за необхідності переглядати свої постанови про причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та смерті у осіб, звільнених з військової служби, з військовою службою (крім постанов ЦВЛК).

Згідно із пп. 2.4.10 п. 2.4 глави 2 Розділу І Положення № 402 постанова ВЛК регіонів може бути оскаржена у ЦВЛК або у судовому порядку.

В главі 20 розділу ІІ Положення № 402 визначено, що постанови ВЛК приймаються колегіально, більшістю голосів. У прийнятті постанови голова та члени ВЛК не залежні і у своїй роботі керуються цим Положенням. У разі незгоди голови або членів комісії з думкою інших членів їх окрема думка заноситься до протоколу засідання ВЛК. Члени ВЛК зобов`язані дотримуватися вимог Положення.

Постанови ВЛК згідно з цим Положенням розглядаються, затверджуються, контролюються, а за необхідності переглядаються відповідною штатною ВЛК.

Підсумовуючи наведене, суд дійшов висновку, що дії 11 Регіональної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України щодо відмови ОСОБА_1 у встановленні причинного зв"язку захворювання та причин смерті її чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , із захистом Батьківщини, є протиправними.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача провести військово-лікарську експертизу та прийняти відповідне рішення щодо визначення причинного зв"язку захворювання та причин смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , із захистом Батьківщини, суд зазначає наступне.

Відповідності до пункту 1.2 глави 1 Розділу І Положення № 402 військово-лікарська експертиза - це, зокрема, установлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів.

Відповідно до пункту 2.1 глави 2 Розділу І Положення №402 для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).

Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця.

Частиною другою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

У пункті 70 рішення у справі «Рисовський проти України» (№ 29979/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що принцип «належного урядування», зокрема передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовний спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливості уникати виконання своїх обов`язків.

При розгляді справи "Кечко проти України", Європейський Суд з прав людини зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм працівникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни до законодавства. Однак, як що чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними.

Окрім того, суд враховує, що статтею 13 "Право на ефективний засіб юридичного захисту" Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод установлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahalv. theUnitedKingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява N 38722/02)).

Таким чином, ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Відповідно до пункту 4 частини 2статті 245 КАС України, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про зобов`язання відповідача вчинити певні дії.

У випадку, коли поданих доказів достатньо для того, щоб зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти те чи інше рішення чи утриматись від вчинення певних дій суд вправі обрати такий спосіб захисту порушеного права.

При цьому спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Отже, суд відхиляє доводи позивача щодо наявності підстав для зобов`язання 11 Регіональної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України провести військово-лікарську експертизу та прийняти рішення щодо визначення причинного зв"язку захворювання та причин смерті ОСОБА_2 , із захистом Батьківщини, зважаючи на наступне.

На законодавчому рівні поняття "дискреційні повноваження" суб`єкта владних повноважень відсутнє. Втім, поняття «дискреційних повноважень» наведено у Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, відповідно до якої під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Отже, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

З огляду на зазначене, а також ураховуючи встановлену судом протиправність дій відповідача та, з метою повного захисту прав позивача, суд, керуючись ч.2 ст.9 КАС України, вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати відповідача повторно розглянути військово-медичні документи щодо встановлення причинного зв"язку захворювання та причини смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , із захистом Батьківщини та прийняти відповідне рішення, з урахуванням висновків суду у даній справі.

Згідно зі ч.ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про задоволення позову частково.

Згідно з ч.3 ст.143 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до ч.5 ст.143 КАС України у випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст.252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

За приписами ч. 2 ст. 252 КАС України заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.

Частиною 3 ст.252 КАС України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Згідно з частинами першою та третьою статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Частиною четвертою ст.134 КАС України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною п`ятою статті 134 КАС України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6 статті 134 КАС України).

Частиною 7 статті 134 КАС України передбачено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Як свідчать матеріали справи, між позивачем і адвокатом Дмитренком Володимиром Вікторовичем укладено Договір про надання правничої (правової) допомоги №б-н від 10.11.2021 (далі - Договір). Відповідно до витягу з Договору за надання правничої допомоги позивач сплачує адвокату гонорар, який складається з суми вартості послуг, тарифи яких узгоджені Сторонами (а.с. 29).

Документ, що підтверджує надання адвокатом Дмитренком Володимиром Вікторовичем та отримання ОСОБА_1 правової допомоги є Договір про надання правничої (правової) допомоги №б-н від 10.11.2021, підписаний сторонами (а.с.29).

Оплата позивачем правничої допомоги підтверджується прибутковим касовим ордером №10-11-2021 від 10.11.2021 у розмірі 5000 грн (а.с.31).

Відповідач просить зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з їх неспівмірністю зі складністю справи.

Як уже зазначалося судом, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При вирішенні питання щодо розподілу витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, суд враховує те, що позивачем доказів оплати дана справа є справою незначної складності, у даній категорії справ є усталена судова практика Верховного Суду, розгляд справи проводився у порядку письмового провадження без виклику представників сторін у судове засідання, тому за критеріями обґрунтованості її розміру та пропорційності до предмета спору, та враховуючи клопотання відповідача, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на правову допомогу в сумі 3000,00 грн решту витрат повинен нести позивач.

Керуючись статтями 6-9, 32, 77, 90, 139, 241-246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, Житомирський окружний адміністративний суд,-

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідн. номер НОМЕР_3 ) до 11 Регіональної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України (вул.Князів Коріатовичів, 185, Вінниця, Вінницька область,21014, ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії 11 Регіональної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України щодо відмови ОСОБА_1 у встановленні причинного зв"язку захворювання та причин смерті її чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , із захистом Батьківщини.

Зобов`язати 11 Регіональну військово-лікарську комісію Міністерства оборони України повторно розглянути військово-медичні документи, подані ОСОБА_1 щодо встановлення причинного зв"язку захворювання та причини смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , із захистом Батьківщини та прийняти відповідне рішення, з урахуванням висновків суду у даній справі.

У задоволенні решти позовних вимог, - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань 11 Регіональної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 (три тисячі) грн 00 (нуль) коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного судового рішення.

Рішення складено в повному обсязі 10 серпня 2022 року.

Суддя А.В. Горовенко