Справа № 520/1310/22
Суддя: Спірідонов М.О.
Дата ухвалення: 2022-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2022 р. № 520/1310/22

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Спірідонова М.О., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини Денісової Людмили Леонтіївни (вул. Інститутська, буд. 21,м. Київ,02000) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1 , звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини Денісової Людмили Леонтіївни, в якому просить суд:

1 Визнати протиправною бездіяльність Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини Денісової Людмили Леонтіївни.

2. Зобов`язати Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини Денісову Людмилу Леонтіївну провести перевірку на предмет вчинення адміністративних правопорушень посадовими особами заступником начальника управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції ОСОБА_2 , а також т.в.о. начальника відділу правового забезпечення управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом поліції Левенцовою Катериною, у зв`язку з відмовою у наданні публічної інформації у передбачений частиною першою статті 20 Закону України Про доступ до публічної інформації строк, а саме не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту та необгрунтоване продовження розгляду поданого мною запиту на отримання публічної інформації та надання формальної та неповної відповіді на мій інформаційний запит 237зі від 12.11.2021.

3. Зобов`язати Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини ОСОБА_3 притягти до адміністративної відповідальності за статтею 212-3 КУпАП осіб, які протиправно не надали відповідь у передбачений частиною першою статті 20 Закону України Про доступ до публічної інформації строк, а саме не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту та необгрунтовано продовжили розгляд поданого запиту на отримання публічної інформації від 12.11.2021, та згодом надали формальну та неповну відповідь на мій Інформаційний запит 237зі від 12.11.2021.

В обґрунтування позову зазначено, що бездіяльність Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини ОСОБА_3 при розгляді звернення від 20.11.2021 року на предмет вчинення адміністративних правопорушень посадовими особами заступником начальника управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції ОСОБА_2 , а також т.в.о. начальника відділу правового забезпечення управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом поліції Левенцовою Катериною, у зв`язку з відмовою у наданні публічної інформації у передбачений частиною першою статті 20 Закону України Про доступ до публічної інформації строк, а саме не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту та необгрунтоване продовження розгляду поданого запиту на отримання публічної інформації та надання формальної та неповної відповіді на інформаційний запит 237зі від 12.11.2021 є протиправною та такою, що порушує права позивачка.

Ухвалою суду від 23.02.2022 року відкрито спрощене провадження по справі та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана та отримана відповідачем через електронний кабінет, що підтверджується матеріалами справи.

Від відповідача, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини Денісової Людмили Леонтіївни, відзив на адміністративний позов не надходив, отже, своїм правом на подання відзиву по адміністративній справі відповідач не скористався.

Відповідно до ч. 2 ст. 175 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України зазначено, що у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З огляду на вищезазначені приписи Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін в порядку письмового провадження за наявними в матеріалах справи доказами.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вивчивши норми матеріального та процесуального права, якими врегульовані спірні правовідносини вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав та мотивів.

Судом встановлено, що позивач - ОСОБА_1 , 12.11.2021 року звернулась до Начальника управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції капітана поліції Стрижак А. з запитом на отримання публічної інформації, в якому просила надати наступну інформацію: 1. На якій підставі т.в.о. заступника начальника відділу моніторингу та аналітичного забезпечення управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції капітан поліції Барибін Сергій Сергійович 11.11.2021 здійснював візит до Куп`янської міської лікарні КНП "Куп`янське ТМО"; 2. За які кошти була здійснена ця поїздка та яка сума коштів була витрачена на поїздку до Куп`янської міської лікарні КНП "Куп`янське ТМО"; 3. На якому транспорті капітан поліції ОСОБА_4 їздив до Куп`янської міської лікарні КНП "Куп`янське ТМО"; 4. Чи був не робочій візит?; 5. Яка мета візиту капітана поліції ОСОБА_4 до Куп`янської міської лікарні КНП "Куп`янське ТМО"; 6. Хто із працівників управління патрульної поліції в Харківській області Департаметну патрульної поліції, окрім ОСОБА_4 , здійснював 11.11.2021 візит до Куп`янської міської лікарні КНП "Куп`янське ТМО"; 7. Прошу вказати конкретно з ким під час візиту до Куп`янської міської лікарні КНП "Куп`янське ТМО" зустрічалися та спілкувалися капітан поліції ОСОБА_4 та інші працівники управління; 8. Які питання піднімалися працівниками патрульної поліції під час візиту до Куп`янської міської лікарні КНП "Куп`янське ТМО"; 9. Чи здійснювався відеозапис працівниками управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції під час візиту до Куп`янська міська лікарня КНП "Куп`янське ТМО"; 10. У разі наявності відеозаписів прошу їх надати.

Департамент патрульної поліції управління патрульної поліції в Харківській області листом від 18.11.2021 року № 237зі повідомив, що на підставі ч. 4 ст. 20 ЗУ "Про доступ до публічної інформації" розгляд запиту ОСОБА_1 від 12.11.2021 року продовжено до 20 робочих днів.

Позивач, вбачаючи в зазначеному порушення своїх прав на своєчасне отримання інформації, у передбачені ч. 1 ст. 20 ЗУ "Про доступ до публічної інформації" 5 робочих днів, 20.11.2021 року звернулась до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини зі зверненням про усунення порушень права на доступ до публічної інформації та притягнення правопорушника до адміністративної відповідальності за ст. 212-3 КупАП, в якому просила:

1. Провести перевірку на предмет вчинення адміністративних правопорушень посадовими особами заступником начальника управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції ОСОБА_2 , а також т.в.о. начальника відділу правового забезпечення управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом поліції ОСОБА_5 , у зв`язку з відмовою у наданні публічної інформації у передбачений частиною першою статті 20 Закону України "Про доступ до публічної інформації"" строк, а саме не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту та необґрунтоване продовження розгляду поданого мною запиту на отримання публічної інформації.

2. Притягти до адміністративної відповідальності за статтею 212-3 КУпАП осіб, які протиправно не надали відповідь у передбачений частиною першою статті 20 Закону України "Про доступ до публічної інформації строк, а саме не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту та необґрунтовано продовжили розгляд поданого запиту на отримання публічної інформації від 12.11.2021.

3. Направити до управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції акти реагування на вищезазначені порушення права на доступ до публічної інформації з метою їх усунення та надання запитуваних відомостей.

Також судом встановлено, що 08.12.2021 року Департаментом патрульної поліції в Харківській області листом за № 237зі/41/14/02-2021 позивачу було повідомлено наступне:

1. т.в.о. заступника начальника відділу моніторингу та аналітичного забезпечення УПП в Харківській області ДПП капітан поліції ОСОБА_4 11.11.2021 відвідував Куп`янську міську лікарню КНП "Куп`янське ТМО" за результатами звернення позивача щодо надання допомоги у лікуванні хворого батька;

2. кошти на поїздку до Куп`янської міської лікарні КНП "Куп`янське ТМО" не витрачались;

3. капітан поліції ОСОБА_4 здійснював поїздку до Куп`янської міської лікарні КНП "Куп`янське ТМО"на автомобілі;

4. відвідування Куп`янської міської лікарні КНП "Куп`янське ТМО" капітаном поліції ОСОБА_4 пов`язано з виконанням службових обовязків;

5. капітан поліції ОСОБА_4 відвідував Куп`янську міську лікарню КНП "Куп`янське ТМО" з метою з`ясування обсягу та потреби надання допомоги на лікування;

6. Куп`янську міську лікарню КНП "Куп`янське ТМО" ОСОБА_4 відвідував одноособово;

7. під час відвідування Куп`янської міської лікарні КНП "Куп`янське ТМО" капітан поліції ОСОБА_4 спілкувався з директором КНП "Куп`янське ТМО";

8. під час відвідування Куп`янської міської лікарні КНП "Куп`янське ТМО" ОСОБА_4 з`ясувався обсяг та потреби надання допомоги;

9. відеозаписи під час перебування у Куп`янській міській лікарні КНП "Куп`янське ТМО" не здійснювався.

13.12.2021 року відповідач - Уповноважений Верховною Радою України з прав людини Денісова Людмила Леонтіївна, листом № 399364/Л-22425-3/2147 повідомила, що з метою всебічного з`ясування обставин, керуючись статтею 101 Конституції України, статтями 13, 22 Закону України «Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини», статтею 17 Закону України «Про доступ до публічної інформації», до Управління був надісланий відповідний лист.

Згідно отриманої інформації, на Ваш запит від 12.11.2021 вх.№237зі, Управління листом від 18.11.2021 надало відповідь щодо подовження строку розгляду Вашого запиту до 20 робочих днів. Управлінням було зазначено, що для підготовки відповіді у повному обсязі були досліджені роздавальні відомості відеореестраторів та рацій станом на 11.11.2021, які могли б свідчити про проведення капітаном ОСОБА_4 або працівниками ВМтАЗ відеозапису запитуваних подій, досліджено рапорти, створені працівниками ВМтАЗ, переглянуто вїдеозапис з відеореестраторів працівників ВМтАЗ, які заступали на зміну 11.11.2021, на підставі чого, листом від 08.12.2021 №237 зі/41/14/02-2021 Управління надало Вам остаточну відповідь.

Зауважуємо, що відповідно до частини четвертої статті 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації» у разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обгрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Враховуючи вищевикладене, підстави для вжиття додаткових заходів реагування - відсутні.

Позивач, вбачаючи при розгляді звернення про усунення порушень права на доступ до публічної інформації та притягнення правопорушника до адміністративної відповідальності за ст. 212-3 КупАП від 20.11.2021 року, бездіяльність Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини Денісової Людмили Леонтіївни, звернувся за захистом своїх прав до суду.

Суд, надаючи оцінку спірним правовідносинам, зазначає наступне.

Згідно зі ст.40 Конституції України, усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини", парламентський контроль за додержанням конституційних прав і свобод людини і громадянина та захист прав кожного на території України і в межах її юрисдикції на постійній основі здійснює Уповноважений Верховної Ради України з прав людини (далі - Уповноважений), який у своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, чинними міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Статтею 3 Закону України "Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини" встановлено, що метою парламентського контролю, який здійснює Уповноважений, є: захист прав і свобод людини і громадянина, проголошених Конституцією України, законами України та міжнародними договорами України; додержання та повага до прав і свобод людини і громадянина суб`єктами, зазначеними у статті 2 цього Закону; запобігання порушенням прав і свобод людини і громадянина або сприяння їх поновленню; сприяння приведенню законодавства України про права і свободи людини і громадянина у відповідність з Конституцією України, міжнародними стандартами у цій галузі; поліпшення і подальший розвиток міжнародного співробітництва в галузі захисту прав і свобод людини і громадянина; запобігання будь-яким формам дискримінації щодо реалізації людиною своїх прав і свобод; сприяння правовій інформованості населення та захист конфіденційної інформації про особу.

Відповідно до частини другої статті 4 Закону України "Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини", Уповноважений здійснює свою діяльність незалежно від інших державних органів та посадових осіб. Діяльність Уповноваженого доповнює існуючі засоби захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина, не відміняє їх і не тягне перегляду компетенції державних органів, які забезпечують захист і поновлення порушених прав і свобод.

Згідно зі статтею 16 Закону України "Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини", Уповноважений здійснює свою діяльність на підставі відомостей про порушення прав і свобод людини і громадянина, які отримує: за зверненнями громадян України, іноземців, осіб без громадянства чи їх представників; за зверненнями народних депутатів України; за власною ініціативою.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України "Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини", Уповноважений приймає та розглядає звернення громадян України, іноземців, осіб без громадянства або осіб, які діють в їхніх інтересах, відповідно до Закону України "Про звернення громадян".

Так, статтею 20 Закону України "Про звернення громадян" встановлено, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

Разом з тим, частинами другою-пятою статті 17 Закону України "Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини" встановлено особливий порядок розгляду Уповноваженим звернень громадян України, іноземців, осіб без громадянства або осіб, які діють в їхніх інтересах.

Згідно зі частиною третьою статті 17 Закону України "Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини", при розгляді звернення Уповноважений:

1) відкриває провадження у справі про порушення прав і свобод людини і громадянина;

2) роз`яснює заходи, що їх має вжити особа, яка подала звернення Уповноваженому;

3) направляє звернення за належністю в орган, до компетенції якого належить розгляд справи, та контролює розгляд цього звернення;

4) відмовляє в розгляді звернення.

Механізм здійснення провадження у справах про порушення прав і свобод людини і громадянина врегульовано Порядком здійснення провадження Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, затвердженого наказ Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини від 12.08.2013 №18/02-13 (далі - Порядок).

Відповідно до пункту 1.4 Порядку, під час провадження кожна дія або рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є обєктивно необхідними для виконання таких дій та прийняття рішень. Критерієм для визначення розумності строків провадження є складність провадження, яка визначається з урахуванням кількості порушень, щодо яких здійснюється провадження, обсягу та специфіки дій, необхідних для здійснення провадження, тощо.

Згідно пункту 2.1 Порядку, підставами відкриття провадження можуть бути відомості про порушення прав і свобод людини і громадянина, які містяться у: а) зверненнях громадян України, іноземців, осіб без громадянства чи їх представників (повноваження яких оформлені у встановленому законодавством порядку); б) повідомленнях підприємств, установ, організацій, в тому числі і громадських; в) зверненнях народних депутатів;

Згідно пункту 3.6 Порядку, в ході провадження можуть вживатись такі заходи: надання роз`яснень з питань, наведених у зверненні; здійснення перевірки відомостей, викладених у зверненнях або повідомленнях, шляхом: надсилання запитів до відповідних державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності; виїзд працівника Секретаріату на місце події, відвідування органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності; запрошення посадових і службових осіб, громадян України, іноземців та осіб без громадянства для отримання від них усних або письмових пояснень щодо обставин, які перевіряються по справі; ознайомлення з документами, у тому числі тими, що містять інформацію з обмеженим доступом, та отримання їх копій в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, об`єднаннях громадян, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності, органах прокуратури, включаючи справи, які знаходяться в судах; проведення нарад, консультацій з представниками державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, з питань, що порушені у зверненнях або повідомленнях; звернення до суду із заявою про захист прав і свобод людини і громадянина, у випадках та в порядку, встановлених законодавством; участь у судовому процесі у випадках та порядку, встановлених законодавством; проведення перевірок діяльності органів державної влади, підприємств, установ, організацій, з отриманням результатів експертиз і підготовкою відповідних висновків; здійснення моніторингових візитів до місць несвободи, в тому числі відвідування без попереднього повідомлення про час і мету.

Відповідно до пункту 6.1 Порядку, провадження завершується шляхом надання остаточної відповіді авторові звернення за результатами з`ясування обставин справи після вжиття передбачених Законом України "Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини" заходів, спрямованих на запобігання порушенням прав і свобод людини або сприяння їх поновленню.

Відтак, суд, аналізуючи надану відповідь позивачу, зазначає, що Уповноважений Верховної Ради України з прав людини наділений правом самостійно, на власний розсуд обирати найбільш ефективний спосіб захисту законних прав заявника.

Таким ефективним засобом в даному випадку, владний суб`єкт обрав саме здійснення перевірки відомостей викладених у зверненні позивачем від 20.11.2021 року та роз`яснення того, що Управлінням патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, під час розгляду інформаційного запиту позивача від 12.11.2021 року, діяло в межах чинного законодавства України.

Крім того, захід реагування, визначений ОСОБА_1 у зверненні від 20.11.2021, а саме: провести перевірку на предмет вчинення адміністративних правопорушень посадовими особами заступником начальника управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції ОСОБА_2 , а також т.в.о. начальника відділу правового забезпечення управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом поліції Левенцовою Катериною, у зв`язку з відмовою у наданні публічної інформації у передбачений частиною першою статті 20 Закону України "Про доступ до публічної інформації"" строк, а саме не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту та необґрунтоване продовження розгляду поданого мною запиту на отримання публічної інформації; притягти до адміністративної відповідальності за статтею 212-3 КУпАП осіб, які протиправно не надали відповідь у передбачений частиною першою статті 20 Закону України "Про доступ до публічної інформації строк, а саме не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту та необґрунтовано продовжили розгляд поданого запиту на отримання публічної інформації від 12.11.2021 та направити до управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції акти реагування на вищезазначені порушення права на доступ до публічної інформації з метою їх усунення та надання запитуваних відомостей, не знаходить свого підтвердження, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 17 Закону №776, в якій законодавцем перелічено вичерпний перелік заходів, які за наслідком розгляду звернення Уповноважений Верховної Ради України зобов`язаний вчинити, відсутній такий захід.

Таким чином суд дійшов висновку, що відповідачем належним чином та у встановлений Законами України "Про звернення громадян" та "Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини" строк було розглянуто звернення ОСОБА_1 від 20.11.2021 року та надано змістовну, обґрунтовану та в межах його компетенції відповідь, а отже суд не знаходить підстав для підтвердження наявності протиправної бездіяльності владного суб`єкта при наданні оспорюваної відповіді та підстав для зобов`язання Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини провести перевірку на предмет вчинення адміністративних правопорушень посадовими особами, про які просить позивач в позовній заяві.

Крім того суд дійшов висновку, що вимога позивача щодо зобов`язання Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини ОСОБА_3 притягти до адміністративної відповідальності за статтею 212-3 КУпАП осіб, які протиправно не надали відповідь у передбачений частиною першою статті 20 Закону України Про доступ до публічної інформації строк, а саме не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту та необгрунтовано продовжили розгляд поданого запиту на отримання публічної інформації від 12.11.2021, та згодом надали формальну та неповну відповідь на мій Інформаційний запит 237зі від 12.11.2021, також не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного судочинства є контроль легальності. Перевірка доцільності переступає компетенцію адміністративного суду і виходить за межі завдання адміністративного судочинства.

Як випливає зі змісту Рекомендації № R (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої 11.03.1980 року на 316-й нараді заступників міністрів, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Отже, під дискреційним повноваженням суд розуміє таке повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган чи посадова особа має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення.

Суд зауважує, що він є правозастосовуючим органом, тобто, не створюючи нових правових норм, не підміняючи собою органи виконавчої та законодавчої влади, на підставі закону у встановленому процесуальним законом порядку вирішує справи.

Згідно ч. 2 ст. 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

У статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" зазначається, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Статтею 19 Конвенції передбачено, що для забезпечення дотримання Високими Договірними Сторонами, однією з яких є Україна, їхніх зобов`язань за Конвенцією та протоколами до неї, створюється Європейський суд з прав людини. Він функціонує на постійній основі. Статтею 46 Конвенції передбачено, що Високі Договірні Сторони зобов`язуються виконувати остаточні рішення Суду в будь-яких справах, у яких вони є сторонами.

Згідно із рішеннями Європейського суду з прав людини по справах: "Класс та інші проти Німеччини" від 6 вересня 1978 року, "Фадєєва проти Росії" (Заява № 55723/00), Страсбург, від 9 червня 2005 року, "Кумпене і Мазере проти Румунії" (Заява N 33348/96), Страсбург, від 17 грудня 2004 року - завдання суду при здійсненні його контрольної функції полягає не в тому, щоб підміняти органи влади держави, тобто суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою.

Таким чином суд зазначає, що притягнення Уповноваженим Верховної Ради України з прав людини ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за статтею 212-3 КУпАП осіб, які протиправно не надали відповідь у передбачений частиною першою статті 20 Закону України Про доступ до публічної інформації строк, а саме не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту та необгрунтовано продовжили розгляд поданого запиту на отримання публічної інформації від 12.11.2021, та згодом надали формальну та неповну відповідь на Інформаційний запит 237зі від 12.11.2021, є виключною дискреційною компетенцією відповідача, в яку суд не має повноважень втручатися.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини Денісової Людмили Леонтіївни (вул. Інститутська, буд. 21,м. Київ,02000) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Спірідонов М.О.