Справа № 215/4230/20
Суддя: Божко Л.А.
Дата ухвалення: 2022-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

07 липня 2022 року м. Дніпросправа № 215/4230/20

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Божко Л.А. (доповідач),

суддів: Дурасової Ю.В., Лукманової О.М.,

розглянувши у письмовому провадженні в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.11.2020 р. (суддя Горбалінський В.В.) по справі за позовом ОСОБА_1 до голови Державної служб України з питань праці про визнання бездіяльності протиправною

В С Т А Н О В И В:

23.07.2020 р. ОСОБА_1 звернувся до Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з адміністративним позовом до голови Державної служб України з питань праці про визнання бездіяльності протиправною, де просив:

Визнати протиправною бездіяльність голови Державної служби України з питань праці, що виразилася у невжитті заходів для забезпечення фундаментального права на соціальний захист в не направленні за призначенням та не наданні вихідного номеру і дати відправки його скарги від 20.04.2020 р. Управлінню праці Кіровоградської області, в непідкоренні ст. 7 Закону України «Про звернення громадян», ст.ст. 3,22,34,46,92 Конституції України;

Визнати протиправною бездіяльність голови Державної служби України з питань праці, що виразилася у ненаданні порядку і терміну звернення до Фону соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України при розгляді скарги від 21.04.2020 р. вх.С-2523-20;

Визнати протиправною бездіяльність голови Державної служби з питань праці, що виразилася у не витребуванні і ненаданні йому висновків, викладених в рішенні, постанові, наказі по Управлінню Держпраці Кіровоградської області, тобто в індивідуальному правовому акті, складеному за підсумками всебічного розгляду питання відповідно до розгляду скарги від 13.08.2016 р. та 20.04.2020 р., відповідно до скарги від 21.04.2020 р. вх.С-2523-20;

Визнати бездіяльність голови Державної/ служби України з питань праці, що виразилася в невинесенні за результатами розгляду скарги від 21.04.2020 р. рішення, постанови, тобто правового акту.

Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27.07.2020 р. матеріали адміністративної позовної заяви ОСОБА_1 до голови Державної служби України з питань праці про визнання бездіяльності протиправною передано за підсудністю до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.11.2020 р. в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що позивачем не були надані суду належні та допустимі докази, що свідчили б про бездіяльність відповідача при розгляді скарги позивача від 21.04.2020 р.

Не погодившись з рішенням суду позивач подав апеляційну скаргу, де просив скасувати рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.11.2020 р., постановити окрему ухвалу згідно ст.ст. 29,324 КАС України та повторно розглянути клопотання від 09.11.2020 р., що є ефективним і показовим захистом фундаментальних прав, свобод громадянина відповідно до 10 ч.2 ст. 245 КАС України.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції суперечить правовій позиції Конституції України та ст. 7 Закону України «Про звернення громадян».

Дослідивши матеріали справи та докази по справі, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін в зв`язку з наступним.

З матеріалів справи вбачається, що 21.04.2020 р. ОСОБА_1 звернувся до Міністра праці та соціальної політики України зі скаргою на неправомірні дії Держпромнагляду у Кіровоградській області, де просив:

Розглянути скаргу від 21.04.2020 р. по суті і висновки викласти в рішенні, постанові, наказі по установі, тобто в індивідуальному правовому акті, складеному за підсумком всебічного розгляду питання скарги, який надати йому;

Вжити системи заходів, спрямованих на усунення правових, соціальних та інших причин не надання вчасно начальником Управління Держпраці Кіровоградської області припис за формою Н-9 щодо необхідності проведення повторного (додаткового) розслідування нещасного випадку, який відбувся 02.06.2010 р. з ОСОБА_1 на підприємтві ВКіК, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та скласти акт форми Н-5 від 14.07.2010 р.;

Розпорядженням зобов`язати начальника Управління Держпраці в Кіровоградській області перевірити додержання законодавства на підприємстві ВКіК з питань розслідування зазначеного нещасного випадку, що відбувся 02.06.2010 р. з виявленням відповідності окремих посадових осіб займаній посаді;

Витребувати від ПП ВКіК акт НПВ від 14.07.2010 р. належно оформлений та копію листа КЗ «Міська лікарня №7» необхідних для МСЕК і направити його за адресою АДРЕСА_2 ;

Розпорядженням витребувати у начальника Управління Держпраці Кіровоградської області висновки викладені в рішенні, постанові, наказі по установі, тобто в індивідуальному правовому акті, складеному за підсумком всебічного розгляду питання відповідно до розгляду скарги від 13.08.2016 р., 20.04.2020 р., який надати йому;

Окремим листом надати порядок і термін звернення до Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України;

Окремим листом надати роз`яснення яким чином зазначені в актах причини настання нещасного випадку спричинили не настання страхового випадку державного соціального страхування громадян від нещасного випадку на виробництві для нього;

Направити за призначеннями та надати вхідний номер і дату відправки заяви ОСОБА_1 від 20.04.2020 р. Управлінню Держпраці у Кіровоградській області.

Згідно листа № С/559-04-10 від 10.05.2017 р. Управління Держпраці у Кіровоградській області, розглянувши звернення ОСОБА_1 , повідомило заступника голови Держпраці про те, що за результатами розслідування комісією для проведення розслідування нещасного випадку нещасний випадок визнаний таким, що не пов`язаний з виробництвом, про що 14.07.2010 р. складені акти за формою Н-5 та НПВ, Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 19.05.2011 р. відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 про зобов`язання роботодавця скласти акт про нещасний випадок на виробництві, ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 05.07.2011 р. Рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 19.05.2011 р. залишене без змін. А тому підстави для призначення повторного розслідування та визнання нещасним випадку, пов`язаним з виробництвом відсутні, про що неодноразово повідомлялося скаржнику.

Листом Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України № 05/05-964 від 07.09.2016 р. повідомило начальника Управління Держпраці в Кіровоградській області про те, що у громадянина ОСОБА_1 відсутні правові підстави для звернення до робочого органу виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України для призначення страхових виплат, так як даний нещасний випадок був визнаний таким, що не пов`язаний з виробництвом та були складені і затверджені акти за формою Н-5 та НПВ.

Крім того, судом встановлено, що листом № С-2/16 від 08.2.2013 р. Територіальне управління Держгірпромнагляду у Кіровоградській області повідомило ОСОБА_1 про те, що теруправління припиняє розгляд звернень ОСОБА_1 , так як аналогічне звернення розглянуте по суті та про що надана відповідь.

Так, рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 19.05.2011 р. по справі № 2-1786/9011 в позові ОСОБА_1 до ПП ВКіК про зобов`язання роботодавця скласти акт про нещасний випадок на виробництві та зміни формулювання звільнення відмовлено в повному обсязі.

Відповідно ст. 19 Конституції України «Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України».

Як слідує з матеріалів справи позивач подав скаргу 21.04.2020 р., яку скеровано до Держпраці листом Міністерства соціальної політики України і зареєстровано за вхідним С-2523 від 11.06.2020 р. Скаргу розглянуто в встановлений ст. 18 Закону України «Про звернення громадян» термін і надано відповідь від 19.06.2020 р. № 40789/2.3/8.1-20.

Факт направлення ОСОБА_1 відповіді на скаргу підтверджується копією листа від 19.06.2020 р. № 4078/2.3/8.1-20, роздруківкою реєстраційно контрольної картки від 11.06.2020 р. та відомостями з електронної системи документообігу «Мегаполіс».

Крім того, судом встановлено, що по суті порушених ОСОБА_1 питань, йому вже надавалися неодноразові відповіді щодо відсутності підстав для призначення та проведення повторного розслідування нещасного випадку, що відбувся 02.06.2010 р. на ПП ВКіК.

Також встановлено, що судовим рішенням відмовлено в позові ОСОБА_1 до ПП ВКіК про зобов`язання роботодавця скласти акт про нещасний випадок на виробництві та зміни формулювання звільнення.

Так, статтею 1 Закону України «Про звернення громадян» передбачено, що «Громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення».

Відповідно статті 18 Закону України «Про звернення громадян» передбачено, що «Громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право: особисто викласти аргументи особі, що перевіряла заяву чи скаргу, та брати участь у перевірці поданої скарги чи заяви; знайомитися з матеріалами перевірки; подавати додаткові матеріали або наполягати на їх запиті органом, який розглядає заяву чи скаргу; бути присутнім при розгляді заяви чи скарги; користуватися послугами адвоката або представника трудового колективу, організації, яка здійснює правозахисну функцію, оформивши це уповноваження у встановленому законом порядку; одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги; висловлювати усно або письмово вимогу щодо дотримання таємниці розгляду заяви чи скарги; вимагати відшкодування збитків, якщо вони стали результатом порушень встановленого порядку розгляду звернень».

Статтею 19 даного Закону передбачено, що «Органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина; у разі визнання заяви чи скарги необгрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

Згідно статті 20 Закону «Звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

На обгрунтовану письмову вимогу громадянина термін розгляду може бути скорочено від встановленого цією статтею терміну.

Звернення громадян, які мають встановлені законодавством пільги, розглядаються у першочерговому порядку».

Як слідує з матеріалів справи за зверненням позивача від 21.04.2020 р., у визначені чинним законодавством строки надана письмова відповідь позивачу, саме, заступником, а не головою Державної служби України з питань праці.

При таких обставинах суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що вимоги щодо визнання протиправної бездіяльності відповідача є необгрунтованими та безпідставними.

Крім того, суд зазначає, що підстави для винесення окремої ухвали згідно ст. 249 КАС України та задоволення клопотань щодо надання визначеності управлінській функції голови Державної служби України з питань праці, та щодо повернення відзиву на позовну заяву і кваліфікацію такого відзиву, як відмову відповідача надати відзив - згідно статті 167 КАС України - відсутні.

Аналізуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог, в зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст. 315,316,321,322,325 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.11.2020 р. залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня викладення повного тексту.

Головуючий - суддя Л.А. Божко

суддя Ю. В. Дурасова

суддя О.М. Лукманова