Справа № 160/6079/20
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2021-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 грудня 2021 року Справа № 160/6079/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого суддіЦарікової О.В.,
секретаря судового засіданняГолубцової А.І.,
представника позивача: представника відповідача: Корчаки М.В., Леонова О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу №160/6079/20 за позовною заявою Приватного акціонерного товариства "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
03.06.2020 року Приватне акціонерне товариство «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» (далі ПРАТ «ЦГЗК») звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом про:
Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю оскаржених податкових повідомлень-рішень, оскільки позивач вважає необґрунтованими та безпідставними висновки контролюючого органу, що відображені в акті перевірки щодо допущення позивачем порушень в контексті господарських взаємовідносин підприємства з його контрагентами. Позивач зазначає, що первинні документи по господарським операціям із контрагентами оформлені відповідно до норм чинного законодавства. Окрім того, позивач наголосив на тому, що в акті перевірки відсутнє чітке обґрунтування та посилання на докази, що підтверджують порушення саме ПРАТ «ЦГЗК» норм податкового законодавства в частині взаємовідносин останнього з його контрагентами.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 червня 2020 року відкрито провадження у справі №160/6079/20 та призначено її до розгляду на 30 червня 2020 року. Останнє судове засідання відбулося 28.12.2021.
02 липня 2020 року до суду надійшов від представника Офісу великих платників податків ДПС відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечив проти заявлених позовних вимог. Відповідач зазначив, що оскаржені податкові повідомлення-рішення є правомірними та повністю відповідають нормам чинного податкового законодавства. Відповідач вказав, що наведені в акті перевірки висновки щодо не підтвердження реальності взаємовідносин ПРАТ «ЦГЗК» із зазначеними в акті контрагентами - постачальниками зроблені за сукупністю обставин, встановлених в ході перевірок, а саме: на підставі аналізу наданих до перевірки паперових носіїв за формою первинних документів, договорів, баз даних АІС "Податковий блок" (АІС "Картка платника", АІС "Зустрічні перевірки", АРМ "Автоматизованого співставлення податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України", Єдиного реєстру податкових накладних; підсистеми "Податковий блок": "Обробка ПЗ та платежів", "Реєстрація ПП", "Аналітична система", АІС "Інспектор 2006"). Відповідач зазначив, що при проведенні перевірки, дослідженні та аналізу взаємовідносин та паперових носіїв за формою первинних документів, які надані ПРАТ «ЦГЗК» до перевірки із контрагентами-постачальниками, перевіркою встановлено багатоступеневий ланцюг формування податкового кредиту, до складу якого входять контрагенти, які здійснювали незаконну діяльність та проводили неіснуючі операції з продажу товарів (робіт, послуг), з метою незаконного формування податкового кредиту та витрат, заниження своїх податкових зобов`язань з податку на додану вартість і податку на прибуток. З огляду на викладене, відповідач вважає, що висновки, зроблені за результатами перевірки є об`єктивними, обґрунтованими, задокументованими та такими, що відповідають нормам чинного законодавства. За таких обставин, позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню судом.
13 липня 2020 року представником позивача подано до суду відповідь на відзив, де позивач вказує, що відповідач безпідставно та необґрунтовано зазначає про завищення податкового кредиту за жовтень 2019 року на суми ПДВ по господарським взаємовідносинам: із ТОВ «СК СПМ», ТОВ «Барнат», ПП «Вакант», ТОВ «НВП «Гормаш», ТОВ «Скайсіс», ТОВ «Соларіс Оіл», ТОВ «Інкорпорація», ПП «Рустстрой», ТОВ «НВФ «Ротормаш», ТОВ «МК-Сталь», ПП «Колбі», ТОВ «НДП «Екоексперт», ТОВ «НВО «Рема», ТОВ «Енергополюс», ТОВ «Мгруптехнологія», оскільки господарські операції із вказаними контрагентами підтверджуються первинними документами. Окрім того, позивач вважає, що акт перевірки базується на припущеннях контролюючого органу. Позивач відзначив, що доданими до матеріалів справи доказами підтверджується факт реальності здійснення господарських операцій з контрагентами, зазначеними в акті перевірки, спричинення реальних змін майнового стану позивача щодо фактичного руху активів та капіталу, що не спростовано відповідачем.
До матеріалів справи залучені письмові пояснення позивача із детальним описом взаємовідносин ПРАТ «ЦГЗК» із переліченими вище контрагентами, на підтвердження здійснення господарських операцій, та додаткові пояснення відповідача, в яких останній зазначив, що висновки контролюючого органу ґрунтувалися на комплексному аналізі одержаних від платника податків паперових носіїв за формою первинних документів та отриманої податкової інформації.
27.10.2020 позивач надав до суду письмові пояснення з питань стосовно взаємовідносин з ПП «КОЛБІ», ТОВ «МК-СТАЛЬ», ТОВ «НВФ «РОТОРМАШ».
24.11.2020 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшли письмові пояснення від позивача, в яких позивач надав документи та інформацію про взаємовідносини з ТОВ «ЕНЕРГОПОЛЮС», ТОВ «НВО «РЕМА», ПП «КОЛБІ», ТОВ «МК-СТАЛЬ», ТОВ «НДП «ЕКОЕКСПЕРТ» та ТОВ «МГРУПТЕХНОЛОГІЯ».
03.12.2020 від позивача до суду надійшли письмові пояснення з питань, які виникли під час розгляду справи щодо взаємовідносин позивача з ТОВ «БАРНАТ», ТОВ «ІНКОРПОРАЦІЯ», ТОВ «НДП «ЕКОЕКСПЕРТ», ТОВ «ЕНЕРГОПОЛЮС».
24.12.2020 позивач надав до суду письмові пояснення, якими з метою підтвердження використання результатів спірних операцій у власній господарській діяльності, додатково залучено первинні облікові документи, що підтверджують використання та списання товарно-матеріальних цінностей, які придбані відповідно до укладених договорів постачання з контрагентами: ТОВ «СОЛАРІС ОІЛ», ТОВ «НВП «ГОРМАШ», ПП «КОЛБІ», ТОВ «МК-СТАЛЬ», ТОВ «НВФ «РОТОРМАШ».
21.01.2021 від позивача до суду надійшли письмові пояснення (вх. №4717/21) щодо взаємовідносин з ТОВ «ЕНЕРГОПОЛЮС», ПП «РУСТСТРОЙ».
23.11.2021 від позивача до суду надійшли письмові пояснення (вх. №104194/21) стосовно довіреностей на отримання позивачем придбаних у контрагентів товарно-матеріальних цінностей та щодо взаємовідносин з ТОВ «МГРУПТЕХНОЛОГІЯ».
15.07.2021 відповідач надав до суду додаткові пояснення стосовно порушень податкового законодавства, що призвело до завищення податкового кредиту позивача на суму ПДВ 320869,09 грн. за результатами перевірки господарських операцій з ПП «СТРОЙ-АРСЕНАЛ» та ТОВ «ДТЕК ТРЕЙДІНГ».
Представник позивача у судовому засіданні 28.12.2021 позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити адміністративний позов повністю.
Представник відповідача у судовому засіданні 28.12.2021 заперечив проти задоволення позовних вимог, просив відмовити у задоволенні адміністративного позову повністю.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, з огляду на таке.
Як встановлено судом та підтверджується наявними матеріалами справи, видами діяльності позивача є: добування залізних руд (код КВЕД 07.10), будівництво інших споруд, н. в. і. у. (код КВЕД 42.99), діяльність посередників у торгівлі паливом, рудами, металами та промисловими хімічними речовинами (код КВЕД 46.12), професійно-технічна освіта (код КВЕД 85.32), оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами (код КВЕД 46.71), неспеціалізована оптова торгівля (код КВЕД 46.90), роздрібна торгівля пальним (код КВЕД 47.30), інший пасажирський наземний транспорт, н. в. і. у. (код КВЕД 49.39), відновлення відсортованих відходів (код КВЕД 38.32).
Згідно з висновками означеного акта перевіркою встановлені такі порушення ПРАТ «ЦГЗК»:
1) п.201.1, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу чим порушено встановлений законом порядок ведення податкового обліку;
2) п.198.1, п.198.3, п. 198.6 ст.198 Податкового кодексу, в результаті чого завищено податковий кредит з 01.10.2019 по 31.10.2019, на загальну суму ПДВ 6 963 273,20 грн.;
3) п.200.1, п.200.4 ст. 200 Податкового кодексу, в результаті чого завищено суму заявленого бюджетного відшкодування з ПДВ за період з 01.10.2019 по 31.10.2019 в розмірі 891 227,70 грн.
Не погодившись із означеними висновками контролюючого органу, позивач направив до Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків ДПС заперечення на акт перевірки за вих. №4504/10 від 10.02.2020.
За результатами розгляду поданих позивачем заперечень Офісом великих платників ДПС направлено до ПРАТ "ЦГЗК" лист "Про результати розгляду заперечень" за вих. №6889/10/28-10-50-13 від 17.02.2020, в якому контролюючий орган зазначив про обґрунтованість висновків акта перевірки щодо виявлених порушень підприємства.
19 лютого 2020 року на підставі означеного акта перевірки контролюючим органом винесені такі податкові повідомлення - рішення:
Позивач, не погоджуючись із означеними податковими повідомленнями - рішеннями Офісу великих платників ДПС, звернувся до суду із означеним позовом.
Надаючи оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України, який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) визначено, що господарська діяльність - це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема, за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".
Аналіз цієї норм цього закону дає підстави вважати, що визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
Метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість необхідно з`ясовувати, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції.
Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов`язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.
Сама по собі наявність первинних документів (актів надання послуг та податкових накладних) не може бути єдиною і достатньою підставою для підтвердження правомірності формування податкового кредиту, у разі не доведення реальності здійснених господарських операцій, а також не доведення факту дійсного руху активів та товару між учасниками відповідних операцій.
З цього приводу також звертається увага на те, що обов`язок підтвердити правомірність та обґрунтованість сформованого податкового кредиту належними документами первинного обліку покладається на платника - покупця товарів (робіт, послуг), позаяк саме він є суб`єктом, який зменшує суму податкового зобов`язання з податку на додану вартість, що підлягає перерахуванню до бюджету на суму податкового кредиту. Отже, правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватися належним чином оформленими первинними документами.
Отже, судом підлягає дослідженню факт реальності господарських операцій між позивачем та вищезазначеними контрагентами.
На підтвердження виконання умов вказаних договорів позивачем надані до суду копії документів:
- до договору від 14.03.2018 №443-09-10: рахунок на оплату №507 від 22.07.2019; акт від 22.07.2019 №65-0-1-1-3 приймання виконаних підрядних робіт за липень 2019; акт №62-0-1-1-3 на використані при ремонті матеріали та повернення залишків підрядній організації з додатками, в тому числі: розрахунок витрат електроенергії замовника, загальновиробничі витрати, відомість ресурсів; рахунок на оплату №540 від 16.08.2019; акт виконаних робіт №8-8 від 16.08.2019; рахунок на оплату №630 від 20.09.2019, акт №5 від 20.09.2019 приймання виконаних підрядних робіт за вересень 2019; акт №5 на використані при ремонті матеріали та повернення залишків підрядній організації, з додатками, в тому числі: розрахунок витрат електроенергії замовника, загальновиробничі витрати, належним чином засвідчені копії яких містяться в матеріалах справи;
- дозвіл №0071.17.12, виданий ГУ Держпраці в Дніпропетровській області; дозвіл №1185.16.12, виданий ГУ Держпраці у Дніпропетровській області; дозвіл №1184.16.12, виданий ГУ Держпраці у Дніпропетровській області; декларація від 06.03.2019 №118.19.12 щодо відповідності матеріально-технічної бази вимогам законодавства з питань охорони праці, належним чином засвідчені копії яких містяться в матеріалах справи;
- листи-замовлення на отримання тимчасових перепусток працівникам ТОВ «СК СПМ» на виконання робіт на території ПРАТ «ЦГЗК», витяг з журналів видачі перепусток на територію ПРАТ «ЦГЗК» працівниками ТОВ «СК СПМ» та на в`їзд транспортних засобів, належним чином засвідчені копії яких містяться в матеріалах справи;
- договір оренди автомобіля від 13.03.2019р.; договори суборенди транспортного засобу №01/19 від 02.01.2019, №02/01-19 від 02.01.2019, №01/10 від 01.10.2018, належним чином засвідчені копії яких містяться в матеріалах справи;
- звіти про використання матеріалів підрядника, належним чином засвідчені копії яких містяться в матеріалах справи.
Розрахунки між підприємствами здійснювалися в безготівковій формі шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок постачальника, що підтверджується наданою до суду копією реєстру оплати по розрахункам позивача з означеним контрагентом.
До складу податкового кредиту підприємством позивача включені податкові накладні по взаємовідносинах із ТОВ «СК СПМ» за липень, серпень, вересень 2019 року на суму податку на додану вартість у розмірі 371 427,32 грн.
Розрахунки між підприємствами здійснювалася в безготівковій формі шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок постачальника, що підтверджується наданою до суду копією реєстру оплати по розрахунках позивача із означеним контрагентом.
До складу податкового кредиту підприємством включені податкові накладні по взаємовідносинах з ТОВ "Барнат" за липень, серпень, вересень 2019 на загальну суму податку на додану вартість у розмірі 1 647 661,40 грн.
На підтвердження виконання умов означеного договору позивачем надані документи: рахунок на оплату №573 від 10.10.2019; акт про надання робіт (послуг) №05-10 від 10.10.2019; розшифровка вартості робіт до акту №05-10 від 10.10.2019; акт №05-10-1 приймання будівельно-монтажних робіт до акту №05-10 від 10.10.2019; акт №05-10-2 на використанні при ремонті матеріали Підрядника до акту №05-10 від 10.10.2019; акт №05-10-3 від 10.10.2019 приймання-передачі демонтованого обладнання до акту №05-10 від 10.10.2019; прибуткові ордери; рахунок на оплату №586 від 21.10.2019; акт про надання робіт (послуг) №06-10 від 21.10.2019; розшифровка вартості робіт до акту №06-10 від 21.10.2019; акт №06-10-1 приймання будівельно-монтажних робіт до акту №06-10 від 21.10.2019; акт №06-10-2 на використанні при ремонті матеріали Підрядника до акту №06-10 від 21.10.2019; акт №06-10-3 від 210.10.2019 приймання-передачі демонтованого обладнання до акту №06-10 від 21.10.2019, прибутковий ордер; ліцензія Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 26.12.2016 №49-л; дозволи Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області №1024.18.12 від 28.11.2018, №1288.19.12 від 05.12.2019, №1135.19.12 від 30.10.2019, №0621.18.12 від 15.08.2018, №0867.16.12 від 22.06.2016, №0143.16.12 від 14.03.2016; дозволи Криворізького гірничопромислового територіального управління Держгірпромнагляду №804.13.15 від 21.11.2013, №587.12.15 від 29.11.2012, №129.12.15 від 27.03.2012, №565.12.15 від 19.11.2012; ліцензія Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 26.12.2016 №49-л, декларація відповідності матеріально-технічної бази вимогам законодавства з питань охорони праці від 30.09.2019, листи-замовлення на отримання тимчасових перепусток працівникам ПП «Вакант» на виконання робіт на території ПРАТ «ЦГЗК», витяг з журналів видачі перепусток на територію ПРАТ «ЦГЗК» працівниками ПП «Вакант» та на в`їзд транспортних засобів; витяг з журналу ввідного інструктажу з техніки безпеки та охорони праці ПРАТ «ЦГЗК»; оборотно-сальдова відомість по рахунку 10 «Основні засоби» за 2018 рік; штатний розклад ПП «Вакант» станом на 01.02.2019; трудові книжки, посвідчення, дипломи та свідоцтва працівників ПП «ВАКАНТ»; договір оренди нежитлового приміщення №86 від 01.02.2019р.; договір поставки №123 від 16 травня 2019; лист ТОВ «СОЛІД СТЕЙТ ЛАЙТІНГ» від 01.03.2019; сертифікат офіційного дилера, належним чином засвідчені копії яких містяться в матеріалах справи.
Розрахунки між підприємствами здійснювалися в безготівковій формі шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок постачальника, що підтверджується наданою до суду копією реєстру оплати по розрахункам позивача з означеним контрагентом.
До складу податкового кредиту підприємством включені податкові накладні по взаємовідносинах з ПП "Вакант" за жовтень 2019 на загальну суму податку на додану вартість у розмірі 202 318,86 грн.
Розрахунки між підприємствами здійснювалися в безготівковій формі шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок постачальника, що підтверджується наданою до суду копією реєстру оплати по розрахункам позивача з означеним контрагентом.
До складу податкового кредиту підприємством включені податкові накладні по взаємовідносинах з ТОВ "НВП «Гормаш» за серпень 2018 року, серпень, вересень, жовтень 2019 року на загальну суму податку на додану вартість у розмірі 429 465,70 грн.
Розрахунки між підприємствами здійснювалися в безготівковій формі шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок постачальника, що підтверджується наданою до суду копією реєстру оплати по розрахункам позивача з означеним контрагентом.
До складу податкового кредиту підприємством включені податкові накладні по взаємовідносинах з ТОВ «СКАЙСІС» за серпень 2017 року на загальну суму податку на додану вартість у розмірі 778 390,18 грн.
Розрахунки між підприємствами здійснювалися в безготівковій формі шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок постачальника, що підтверджується наданою до суду копією реєстру оплати по розрахункам позивача з означеним контрагентом.
До складу податкового кредиту підприємством включені податкові накладні по взаємовідносинах з ТОВ «СКАЙСІС» за червень 2019 року на загальну суму податку на додану вартість у розмірі 111 346,90 грн.
На підтвердження виконання умов вказаних вище договорів позивачем надано належним чином засвідчені копії первинних документів, які містяться в матеріалах справи:
В матеріалах справи також містяться належним чином засвідчені копії: дозволи, видані ГУ Держпраці у Дніпропетровській області №1621.16.12, №0104.16.12, №0253.17.12, №0254.17.12, №1318.16.12, №1622.16.12; дозвіл №34.12.15, виданий Криворізьким гірничопромисловим територіальним управлінням Держгірпромнагляду; службові записки на виготовлення перепусток працівникам, в`їзд/виїзд транспортних засобів, ввезення/вивезення ТМЦ, обладнання; журнали реєстрації тимчасових перепусток на територію комбінату; журнали реєстрації тимчасових перепусток на автотранспорт; журнал ввідного інструктажу з техніки безпеки та охорони праці; штатний розпис ТОВ «Інкорпорація» на 2019 рік; трудові книжки, посвідчення, дипломи, свідоцтва працівників ТОВ «Інкорпорація».
Розрахунки між підприємствами здійснювалися в безготівковій формі шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок постачальника, що підтверджується наданою до суду копією реєстру оплати по розрахункам позивача з означеним контрагентом.
До складу податкового кредиту підприємством включені податкові накладні по взаємовідносинах з ТОВ «Інкорпорація» за липень, серпень, вересень 2019 року на загальну суму податку на додану вартість у розмірі 594 834,84 грн.
На підтвердження виконання умов вказаних вище договорів позивачем надано належним чином засвідчені копії первинних документів, які містяться в матеріалах справи:
- до договору №582-05-10 від 25.03.2019: рахунок на оплату №39 від 24.09.2019; рахунок №РС-0000013 від 25.03.2019; акт №407/1 від 24.09.2019 приймання виконаних підрядних робіт; довідка про вартість виконаних ремонтних робіт №407/1 від 24.09.2019; розрахунок «1-1 загальновиробничі витрати від 24.09.2019; відомість ресурсів по акту №407/1; розрахунок №5.1 витрати на перевезення працівників; акт №407/1 від 24.09.2019 на використані при ремонті матеріали підрядника;
- до договору №209-05-10 від 04.02.2019: рахунок на оплату №20 від 14.08.2019; рахунок №РС-0000004 від 20.02.09; акт №68/2 від 14.08.2019 приймання виконаних робіт з додатками; рахунок на оплату №19 від 14.08.2019; рахунок №РС-0000004 від 20.02.09; акт №65/2 від 14.08.2019 приймання виконаних робіт з додатками; рахунок на оплату №23 від 16.08.2019; рахунок №РС-0000004 від 20.02.09; акт №54 від 16.08.2019 приймання виконаних робіт з додатками; прибутковий ордер від 16.08.2019; акт на оприбуткування демонтованих ТМЦ, отриманих при проведенні поточного ремонту від 16.08.2019; рахунок на оплату №26 від 16.08.2019; рахунок №РС-0000004 від 20.02.09; акт №1 від 16.08.2019 приймання виконаних робіт з додатками; акт на оприбуткування демонтованих ТМЦ, отриманих при проведенні поточного ремонту від 16.08.2019; прибутковий ордер від 16.08.2019; рахунок на оплату №18 від 15.08.2019; рахунок №РС-0000004 від 20.02.09; акт №2 від 15.08.2019 приймання виконаних робіт з додатками; рахунок на оплату №27 від 19.08.2019; акт №55 від 19.08.2019 приймання виконаних робіт з додатками; рахунок на оплату №33 від 23.08.2019; акт №2507 від 23.08.2019 приймання виконаних робіт з додатками; рахунок на оплату №34 від 23.08.2019; акт №2607 від 23.08.2019 приймання виконаних робіт з додатками; рахунок на оплату №31 від 23.08.2019; акт №2307 від 23.08.2019 приймання виконаних робіт з додатками; рахунок на оплату №32 від 23.08.2019; акт №2407 від 23.08.2019 приймання виконаних робіт з додатками; рахунок на оплату №29 від 22.08.2019; акт №71 від 22.08.2019 приймання виконаних робіт з додатками; акт на оприбуткування демонтованих ТМЦ, отриманих при проведенні поточного ремонту від 22.08.2019; прибутковий ордер від 22.08.2019; рахунок на оплату №28 від 22.08.2019; акт №70 від 22.08.2019 приймання виконаних робіт з додатками; рахунок на оплату №30 від 22.08.2019; акт №73 від 22.08.2019 приймання виконаних робіт з додатками; рахунок на оплату №35 від 24.09.2019; рахунок №РС-0000004 від 20.02.2019; акт №2507/2 від 24.09.2019 приймання виконаних робіт з додатками; рахунок на оплату №36 від 24.09.2019; рахунок №РС-0000004 від 20.02.2019; акт №2607/2 від 24.09.2019 приймання виконаних робіт з додатками; рахунок на оплату №37 від 24.09.2019; рахунок №РС-0000004 від 20.02.2019; акт №3007 від 24.09.2019 приймання виконаних робіт з додатками; рахунок на оплату №38 від 24.09.2019; рахунок №РС-0000004 від 20.02.2019; акт №3207 від 24.09.2019 приймання виконаних робіт з додатками; рахунок на оплату №40 від 24.09.2019; акт №67 від 24.09.2019 приймання виконаних робіт з додатками; рахунок на оплату №41 від 25.09.2019; акт №69/1 від 25.09.2019 приймання виконаних робіт з додатками; рахунок на оплату №47 від 25.09.2019; акт №76 від 25.09.2019 приймання виконаних робіт з додатками; рахунок на оплату №43 від 26.09.2019; акт №56/2 від 26.09.2019 приймання виконаних робіт з додатками; рахунок на оплату №45 від 26.09.2019; акт №64 від 26.09.2019 приймання виконаних робіт з додатками; рахунок на оплату №51 від 26.09.2019; акт №84 від 26.09.2019 приймання виконаних робіт з додатками; рахунок на оплату №46 від 25.09.2019; акт №75/71 від 25.09.2019 приймання виконаних робіт з додатками; рахунок на оплату №50 від 25.09.2019; акт №83/1 від 25.09.2019 приймання виконаних робіт з додатками; рахунок на оплату №54 від 07.10.2019; акт №59/1 від 07.10.2019 приймання виконаних робіт з додатками; прибутковий ордер від 07.10.2021; акт на оприбуткування демонтованих ТМЦ, отриманих при проведенні поточного ремонту від 07.10.2021; рахунок на оплату №55 від 07.10.2019; акт №78 від 07.10.2019 приймання виконаних робіт з додатками; рахунок на оплату №53 від 07.10.2019; акт №80 від 07.10.2019 приймання виконаних робіт з додатками; рахунок на оплату №52 від 07.10.2019; акт №56/1 від 07.10.2019 приймання виконаних робіт з додатками; прибутковий ордер від 07.10.2021; акт на оприбуткування демонтованих ТМЦ, отриманих при проведенні поточного ремонту від 07.10.2021; рахунок на оплату №58 від 24.10.2019; акт №203 від 24.10.2019 приймання виконаних робіт з додатками; рахунок на оплату №56 від 24.10.2019; акт №204 від 24.10.2019 приймання виконаних робіт з додатками; рахунок на оплату №59 від 24.10.2019; акт №201 від 24.10.2019 приймання виконаних робіт з додатками; рахунок на оплату №68 від 28.10.2019; акт №137/77 від 28.10.2019 приймання виконаних робіт з додатками; прибутковий ордер від 28.10.2019; акт на оприбуткування демонтованих ТМЦ, отриманих при проведенні поточного ремонту від 28.10.2019; рахунок на оплату №61 від 25.10.2019; акт №3308/1 від 25.10.2019 приймання виконаних робіт з додатками; рахунок на оплату №60 від 25.10.2019; акт №3408/1 від 25.10.2019 приймання виконаних робіт з додатками; рахунок на оплату №63 від 25.10.2019; акт №3208/1 від 25.10.2019 приймання виконаних робіт з додатками; рахунок на оплату №70 від 28.10.2019; акт №66/55 від 28.10.2019 приймання виконаних робіт з додатками; рахунок на оплату №71 від 24.10.2019; акт №85/136 від 24.10.2019 приймання виконаних робіт з додатками; прибутковий ордер від 24.10.219; акт на оприбуткування демонтованих ТМЦ, отриманих при проведенні поточного ремонту від 24.10.2019 ; рахунок на оплату №69 від 28.10.2019; акт №88/80 від 28.10.2019 приймання виконаних робіт з додатками; прибутковий ордер від 28.10.2019; акт на оприбуткування демонтованих ТМЦ, отриманих при проведенні поточного ремонту від 28.10.2019; рахунок на оплату №67 від 28.10.2019; акт №77 від 28.10.2019 приймання виконаних робіт з додатками; прибутковий ордер від 28.10.2019 ; акт на оприбуткування демонтованих ТМЦ, отриманих при проведенні поточного ремонту від 28.10.2019; рахунок на оплату №66 від 28.10.2019; акт №78/2 від 28.10.2019 приймання виконаних робіт з додатками.
В матеріалах справи також містяться, належним чином засвідчені копії: дозволів Криворізького гірничопромислового територіального управління Держгірпромнагляду №0170.15.15 від 14.04.2015, №0290.13.15 від 27.05.2013; службових записок на виготовлення перепусток працівникам, в`їзд/виїзд транспортних засобів, ввезення/вивезення ТМЦ, обладнання; журналів реєстрації тимчасових перепусток на територію комбінату; журналів реєстрації тимчасових перепусток на автотранспорт; журнал ввідного інструктажу з техніки безпеки та охорони праці; договору оренди будівлі від 08.03.2018; розшифровки основних засобів ПП «Рустстрой» станом на 31.12.2018; штатний розпис ПП «Рустстрой»; інформаційної довідки ПП «Рустстрой» щодо працівників, відповідної кваліфікації, які будуть залучатися до виконання заявлених робіт; інформаційної довідки ПП «Рустстрой» про виконання договорів.
Розрахунки між підприємствами здійснювалися в безготівковій формі шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок постачальника, що підтверджується наданою до суду копією реєстру оплати по розрахункам позивача з означеним контрагентом.
До складу податкового кредиту підприємством включені податкові накладні по взаємовідносинах з ПП «Рустстрой» за жовтень 2019 року на загальну суму податку на додану вартість у розмірі 813 117 грн.
Розрахунки між підприємствами здійснювалися в безготівковій формі шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок постачальника, що підтверджується наданою до суду копією реєстру оплати по розрахункам позивача з означеним контрагентом.
До складу податкового кредиту підприємством включені податкові накладні по взаємовідносинах з ТОВ «НВФ «Ротормаш» за вересень 2019 року на загальну суму ПДВ у розмірі 21 139 грн., з яких актом перевірки встановлено нереальність здійснення фінансово-господарських операцій по придбанню товару на суму ПДВ 15 480грн., за липень 2019 року на загальну суму ПДВ 99 216 грн., з яких актом перевірки встановлено нереальність здійснення фінансово-господарських операцій по придбанню товару на суму ПДВ 73 667грн.
Розрахунки між підприємствами здійснювалися в безготівковій формі шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок постачальника, що підтверджується наданою до суду копією реєстру оплати по розрахункам позивача з означеним контрагентом.
До складу податкового кредиту підприємством включені податкові накладні по взаємовідносинах з ТОВ «МК-Сталь» за липень, вересень 2019 року на загальну суму ПДВ у розмірі 100 411 грн.
Розрахунки між підприємствами здійснювалися в безготівковій формі шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок постачальника, що підтверджується наданою до суду копією реєстру оплати по розрахункам позивача з означеним контрагентом.
До складу податкового кредиту підприємством включені податкові накладні по взаємовідносинах з ПП «Колбі» за вересень, жовтень 2019 року на загальну суму ПДВ у розмірі 80 138 грн.
На підтвердження виконання умов означеного договору позивачем надані до суду документи: рахунки-фактури №150819-3 від 20.08.2019, №120619-1 від 12.06.2019; акт №2 здачі-приймання наданих послуг від 20.08.2019; сертифікат на систему екологічного управління, зареєстрований в Реєстрі органу сертифікації 15.03.2018 за №КВS2.147-18, сертифікат на систему управління якістю, зареєстрований у Реєстрі органу сертифікації 15.03.2018 за №КВS1.146-18, Повідомлення Міністерства екології та природних ресурсів України про внесення до Реєстру екологічних аудиторів та юридичних осіб, що мають право на здійснення екологічного аудиту, сертифікат екологічного аудитора ЕА №0666 від 02.06.2006, лист Міністерства екології та природних ресурсів України від 08.02.2019 №5/4-7/1622-19; висновки державної санітарно-епідеміологічної експертизи від 06.05.2019 №12.2-18.2/9754, від 06.05.2019 №12.2-18.2/7753, від 06.05.2019 №12.2-18.2/2757, від 06.05.2019 №12.2-18.2/9756, від 06.05.2019 №12.2-18.2/9755; протоколи державної санітарно-епідеміологічної експертизи №411-415 від 24.04.2019; наукові звіти за результатами робіт для потреб державної санітарно-епідеміологічної експертизи №22.2/991, №22.2/986 від 24.04.2019, №22.2/989, №22.2/988 від 24.04.2019; лист ТОВ «НДП «ЕКОЕКСПЕРТ» №015-01-20 від 30.01.2020р. зі змінами до паспортів місць видалення відходів; лист ПРАТ «ЦГЗК» від 10.02.2020 №841/42; лист Департаменту екології та природних ресурсів Дніпропетровської обласної адміністрації №3-2002/0/261-20 від 17.03.2020 «Щодо внесення змін до паспортів місць видалення відходів»; лист Департаменту екології та природних ресурсів Дніпропетровської обласної адміністрації №3-2920/0/261-20 від 05.05.2020 «Щодо внесення змін до паспортів місця видалення відходів»; штатний розпис ТОВ «НДП «ЕКОЕКСПЕРТ»; трудові книжки, накази про прийняття на роботу, дипломи працівників ТОВ «НДП «ЕКОЕКСПЕРТ»; договір найму (оренди) нежилих приміщень №35 від 01.11.2018; договір про надання послуг з адміністрування сервісу №0901-19 від 09.01.2019; сертифікат від 27.04.2017; довідка №579-19 від 12.03.2019, належним чином засвідчені копії яких містяться в матеріалах справи.
Розрахунки між підприємствами здійснювалися в безготівковій формі шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок постачальника, що підтверджується наданою до суду копією реєстру оплати по розрахункам позивача з означеним контрагентом.
До складу податкового кредиту підприємством включені податкові накладні по взаємовідносинах з ТОВ «НДП «ЕКОЕКСПЕРТ» за серпень 2019 року на загальну суму ПДВ у розмірі 299 823,33 грн.
Розрахунки між підприємствами здійснювалися в безготівковій формі шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок постачальника, що підтверджується наданою до суду копією реєстру оплати по розрахункам позивача з означеним контрагентом.
До складу податкового кредиту підприємством включені податкові накладні по взаємовідносинах з ТОВ «НВО «Рема» за жовтень 2019 року на загальну суму ПДВ у розмірі 290 021,31 грн.
На підтвердження виконання умов вказаних вище договорів позивачем надано належним чином засвідчені копії первинних документів, які містяться в матеріалах справи:
В матеріалах справи також містяться, належним чином засвідчені копії: дозволу, виданого ГУ Держпраці у Дніпропетровській області №0515.16.12; службових записок на виготовлення перепусток працівникам ТОВ «Енергополюс», в`їзд/виїзд транспортних засобів, ввезення/вивезення ТМЦ, обладнання; журналів реєстрації тимчасових перепусток на територію комбінату; журналів реєстрації тимчасових перепусток на автотранспорт; журнал ввідного інструктажу з техніки безпеки та охорони праці; документів, підтверджуючих придбання ПРАТ «ЦГЗК» ресурсів, використаних при виконанні капітальних ремонтів (том 22 аркуші справи 18-256, том 23 аркуші справи 1-240, том 24 аркуші справи 1-33); договору оренди виробничо-складського приміщення №03/01-1 від 03.01.2017; договору оренди автомобіля №03-01-1 від 03.01.2017; договорів про надання транспортних послуг №903 від 03.09.2018, №1019 від 19.10.2018; договору про надання послуг автокрану №1025 від 25.10.2018; довідки ТОВ «Енергополюс» про наявність обладнання та матеріально-технічної бази; довідки ТОВ «Енергополюс» про виконання аналогічних договорів; наказів про прийняття на роботу, трудових угод, договорів підряду, посвідчень, дипломів, свідоцтв працівників ТОВ «Енергополюс»; довідка ПРАТ «ЦГЗК» про наявність на балансі основних засобів.
Розрахунки між підприємствами здійснювалися в безготівковій формі шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок постачальника, що підтверджується наданою до суду копією реєстру оплати по розрахункам позивача з означеним контрагентом.
До складу податкового кредиту підприємством включені податкові накладні по взаємовідносинах з ТОВ «Енергополюс» за листопад 2018 року на загальну суму ПДВ у розмірі 517 421,92 грн. та лютий 2019 року на загальну суму ПДВ у розмірі 336 851,10 грн.
На підтвердження виконання умов вказаних вище договорів позивачем надано належним чином засвідчені копії первинних документів, які містяться в матеріалах справи:
1)до договору №1503-10-10 від 24.09.2019:
- рахунки на оплату №189 від 28.10.2019, №190 від 28.10.2019, №191 від 28.10.2019, №192 від 28.10.2019, №193 від 28.10.2019, №194 від 28.10.2019, №195 від 28.10.2019, №196 від 28.10.2019, №197 від 28.10.2019, №198 від 28.10.2019;
- акти приймання-передачі виконаних робіт з додатками №118 від 28.10.2019, №117 від 28.10.2019, №116 від 28.10.2019, №115 від 28.10.2019, №114 від 28.10.2019, №113 від 28.10.2019, №112 від 28.10.2019, №111 від 28.10.2019, №110 від 28.10.2019, №109 від 28.10.2019;
2) до договору №1609-10-10 від 28.09.2018:
- рахунки на оплату №121 від 25.07.2019, №115 від 25.07.2019, №117 від 25.07.2019, №119 від 25.07.2019, №122 від 25.07.2019, №118 від 25.07.2019, №123 від 25.07.2019, №124 від 25.07.2019, №116 від 25.07.2019, №120 від 25.07.2019, №136 від 23.08.2019, №134 від 23.08.2019, №143 від 23.08.2019, №137 від 23.08.2019, №141 від 23.08.2019, №140 від 23.08.2019, №139 від 23.08.2019, №142 від 23.08.2019, №135 від 23.08.2019, №138 від 23.08.2019, №160 від 25.09.2019, №від 25.09.2019, №156 від 25.09.2019, №157 від 25.09.2019, №158 від 25.09.2019, №163 від 25.09.2019, №162 від 25.09.2019, №167 від 25.09.2019, №165 від 25.09.2019, №179 від 28.10.2019, №184 від 28.10.2019, №183 від 28.10.2019, №186 від 28.10.2019, №181 від 28.10.2019, №182 від 28.10.2019, №180 від 28.10.2019, №187 від 28.10.2019, №188 від 28.10.2019, №185 від 28.10.2019;
- акти приймання-передачі виконаних робіт з додатками №76 від 25.07.2019, №70 від 25.07.2019, №72 від 25.07.2019, №74 від 25.07.2019, №77 від 25.07.2019, №73 від 25.07.2019, №78 від 25.07.2019, №79 від 25.07.2019, №71 від 25.07.2019, №75 від 25.07.2019, №82 від 23.08.2019, №80 від 23.08.2019, №89 від 23.08.2019, №83 від 23.08.2019, №87 від 23.08.2019,
- прибутковий ордер від 25.07.2019, від 23.08.2019, №86 від 23.08.2019, №85 від 23.08.2019, №88 від 23.08.2019, №81 від 23.08.2019, №84 від 23.08.2019, №94 від 25.09.2019, №93 від 25.09.2019, №90 від 25.09.2019, №91 від 25.09.2019, №92 від 25.09.2019, №96 від 25.09.2019, №95 від 25.09.2019, №98 від 25.09.2019, №97 від 25.09.2019, №99 від 28.10.2019, №108 від 28.10.2019, №107 від 28.10.2019, №104 від 28.10.2019, №105 від 28.10.2019, №106 від 28.10.2019, №100 від 28.10.2019, №101 від 28.10.2019, №102 від 28.10.2019, №103 від 28.10.2019;
- акт приймання-передачі обладнання №73 від 25.07.2019.
В матеріалах справи також містяться належним чином засвідчені копії: дозволів, виданих ГУ Держпраці у Дніпропетровській області №0291.17.12 від 14.03.2017, №0290.17.12 від 14.03.2017, №0969.18.12 від 13.11.2018, №0970.18.12 від 13.11.2018; службових записок на виготовлення перепусток працівникам ТОВ «Мгруптехнологія», в`їзд/виїзд транспортних засобів, ввезення/вивезення ТМЦ, обладнання; журналів реєстрації тимчасових перепусток на територію комбінату; журналів реєстрації тимчасових перепусток на автотранспорт; журнал ввідного інструктажу з техніки безпеки та охорони праці; листа ТОВ «Мгруптехнологія» від 09.11.2020 року №187; договору оренди майна №1777-50-11 від 31.10.2018; договору оренди нерухомого майна №1778-50-11 від 31.10.2018; договорів оренди транспортного засобу від 17.07.2019, від 17.04.2019, від 27.03.2019, від 27.11.2018, 22.10.2018, від 11.07.2019; штатного розкладу ТОВ «Мгруптехнологія»; трудових книжок, посвідчень, дипломів та свідоцтв працівників ТОВ «Мгруптехнологія»; протоколу тендерного комітету ПРАТ «ЦГЗК» №2018/2ПК 128 від 20.09.2018; службових записок ПРАТ «ЦГЗК» №545 від 19.09.2018, №546 від 19.09.2019; подорожних листів службового легкового автомобіля ТОВ «Мгруптехнологія» (том 24 аркуші справи 220-250, том 25 аркуші справи 1-204); багатоденних подорожних листів механічних транспортних засобів ТОВ «Мгруптехнологія» (том 25 аркуші справи 20-221 ); Регламенту по експлуатації та утриманню підземних інженерних комунікацій, затверджений наказом ПРАТ «ЦГЗК» №1030 від 08.07.2019; реєстрів цін (том 25 аркуші справи 243-250, том 26 аркуші справи 1-14); витягу з журналів реєстрації нарядів-допусків ПРАТ «ЦГЗК» за період червня-жовтня 2019 року; табелів обліку робочого часу; список об`єктів цеху технологічного енергозабезпечення з технічною характеристикою, що перебувають на балансі ПРАТ «ЦГЗК» (01 МСФО 16) станом на 31.07.2019.
Розрахунки між підприємствами здійснювалися в безготівковій формі шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок постачальника, що підтверджується наданою до суду копією реєстру оплати по розрахункам позивача з означеним контрагентом.
До складу податкового кредиту підприємством включені податкові накладні по взаємовідносинах з ТОВ «Мгруптехнологія» за липень 2019 року на загальну суму ПДВ у розмірі 273 171,82 грн., за вересень 2019 року на загальну суму ПДВ у розмірі 287 290,34 грн., за жовтень 2019 року на загальну суму ПДВ у розмірі 13 201,93грн.
Щодо встановлених контролюючим органом у контрагентів позивача ознак ризикового ведення господарської діяльності, суд зазначає таке.
Позиція контролюючого органу про порушення ПРАТ "ЦГЗК" податкового законодавства ґрунтується, зокрема, на інформації, отриманій за результатами здійснення податкового контролю по взаємовідносинам контрагентів позивача з іншими особами.
Разом з тим, правовідносини контрагентів позивача із третіми особами у ланцюгах постачання, з якими ПРАТ "ЦГЗК" не вступав у господарські відносини самі по собі за відсутності інших об`єктивних та підтверджених даних про порушення контрагентами позивача податкового законодавства, не можуть свідчити про нереальність господарських взаємовідносин платника податку.
Як видно з акта перевірки та встановлено судом під час розгляду справи, посадовими особами відповідача під час опрацювання декларацій використовувалася інформація комп`ютерних баз даних та автоматизованих інформаційних систем державної податкової служби: Інформація про фактичне ввезення товару за межі митної території України; ІС «Податковий блок», АС «Розподіл платників податку на додану вартість за категоріями уваги»; АС «Співставлення реєстру виданих та отриманих податкових накладних та Єдиного реєстру податкових накладних»; Єдиний реєстр податкових накладних; Картка платника податків; Моніторинг реєстру платників ПДВ; Система автоматизованого співставлення податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПС України (АС співставлення ПЗ і ПК); Система співставлення даних реєстрів виданих та отриманих податкових накладних контрагентів; АРМ Таможня «Інспектор 2006».
Суд зазначає, що посилання податкового органу на інформацію баз даних податкового органу щодо відсутності у контрагента позивача можливості виконувати роботи (надавати послуги) не заслуговують на увагу, оскільки внесені відомості баз даних податкового органу є одним із заходів щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на відповідача функцій та завдань, а висновки, викладені в податковій інформації, є відображенням дій працівників податкових органів і самі по собі не породжують правових наслідків для платника податків.
Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 27 лютого 2018 року у справі №818/418/17 (касаційне провадження №К/9901/5097/17), номер судового рішення в ЄДРСР № 72791313.
У свою чергу, податкова інформація щодо контрагента по ланцюгу постачання не спростовує реальність господарських операцій між позивачем та його контрагентом, оскільки відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів.
Така правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 21.02.2018 у справі №813/1497/17 (адміністративне провадження №К/9901/3819/17), номер судового рішення в ЄДРСР № 72343803).
Верховний Суд в постанові від 02 квітня 2019 року у справі №826/6245/18 (адміністративне провадження №К/9901/3279/19, №ЄДРСР 80894091) вказав, що не підтвердження операцій за ланцюгом постачання, так само як і податкова інформація про інші порушення податкової дисципліни, допущені контрагентом платника податків або третіми особами у відносинах з контрагентом, не є свідченням нереальності господарських операцій, за умови їх підтвердження належними і допустимими первинними документами, як підставами формування бухгалтерського обліку.
Суд не приймає доводи податкового органу про відсутність у контрагентів позивача достатньої кількості ресурсів для виконання об`єму робіт згідно договорів підряду перед позивачем, оскільки податкове законодавство України не ставить право платника податку на додану вартість на податковий кредит в залежність від дій або бездіяльності його контрагентів або відсутності у контрагентів основних фондів чи кваліфікованого персоналу.
Положеннями статті 16 Податкового кодексу України передбачено, що особами, відповідальними за дотримання достовірності та своєчасності визначення сум податку, за нарахування, утримання та сплату (перерахування) податку до бюджету, а також за повноту та своєчасність його внесення до бюджету - є платники податку.
За приписами пункту 36.5 статті 36 Податкового кодексу України відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків.
При цьому такий платник несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку, допущені безпосередньо ним самим.
Отже, відповідальність є персональною; обов`язковою правовою підставою для неї є наявність вини конкретного платника податків у допущених порушеннях, відповідно, вона не може автоматично поширюватись на контрагентів платника податків. Порушення, допущені одним платником податків у відображенні в податковому обліку певної господарської операції, за загальним правилом не впливають на права та обов`язки іншого платника податків.
Даний правовий висновок узгоджується з позицією Верховного Суду, висловленою в постанові від 17.09.2020 у справі № 818/138/17.
Формування суб`єктом господарювання податкових зобов`язань не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами. Якщо контрагент не виконав свого зобов`язання по сплаті податку до бюджету або здійснив інші порушення законодавства, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи.
Отже, добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через порушення з боку свого контрагента.
Стосовно посилань контролюючого органу щодо неможливості встановлення виробників деяких товарів, які були придбані позивачем в рамках господарських операцій із контрагентами по договорам поставки суд зауважує, що жодним нормативно-правовим актом не передбачено обов`язку відповідальних службових осіб покупців бути обізнаними про те де саме, коли і ким вироблений товар, а також бути обізнаним з усім ланцюгом постачання товару, тому, у випадку наявності сумнівів щодо походження товару, саме податковий орган повинен обґрунтовано довести свою позицію та з`ясувати можливу наявність недобросовісних постачальників-платників податків, оскільки саме податковий орган наділений такою сукупністю повноважень, належна реалізація яких надає можливість виявити податкові правопорушення, допущені контрагентом при здійсненні своєї господарської діяльності, та притягнути саме його до відповідальності, що охоплюється принципом індивідуальної відповідальності платника податків.
Окрім того, відповідно до роз`яснення Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011 р. №742/11/13-11, при дослідженні факту здійснення господарської операції оцінці підлягають відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку.
При цьому, відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом.
У рішеннях Європейського Суду з прав людини у справах "Компанія "Вестберга таксі Актіеболаґ" та "Вуліч проти Швеції", суд звертав увагу на необхідність покладення обов`язку доказування на контролюючий орган, що цілком відповідає положенням статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Оцінюючи доводи податкового органу про відсутність сертифікатів якості на товар та/або паспортів, що підтверджують походження товару, суд зазначає, що такі доводи контролюючого органу не є достатньою підставою для висновку про нереальність господарських операцій, оскільки сертифікати якості та паспорти, що підтверджують походження товару у контексті ст. 1 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні не є первинними документами, якими підтверджується фактичне вчинення господарської операції.
Сертифікат якості - письмовий документ, складений у довільній формі, який підтверджує якість продукції. Тобто, сертифікат якості не є первинним документом бухгалтерського обліку, та жодним чином не визначає факт здійснення або нездійснення господарської операції, а податковий орган позбавлений повноважень щодо надання правової оцінки таким документам.
Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 21.08.2018 у справі №806/5816/14.
Верховний Суд у постанові від 13.08.2020 р. по справі №520/4829/19 відхилив посилання контролюючого органу на ненадання документів, що підтверджують якість товару, оскільки Декрет Кабінету Міністрів України «Про стандартизацію і сертифікацію», який передбачав обов`язкову наявність таких документів, втратив чинність з 1 січня 2018 року. При цьому, колегія суду зазначає, що сертифікат якості на товар не належить до документі, на підставі яких формується бухгалтерський і податковий облік та не містить відомостей про господарську операцію, ненадання позивачем у спірних правовідносинах сертифікатів якості товару не є доказом наявності складу податкового правопорушення.
Судом допитано в якості свідка ОСОБА_1 , головного державного ревізора - інспектора відділу планових та позапланових перевірок Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків Державної податкової служби, які безпосередньо проводили аналіз первинної документації щодо взаємовідносин позивача із вищеозначеними контрагентами. Свідок зазначив, що під час перевірки здійснювався аналіз первинних документів, баз даних контролюючого органу та виявлені ризикові контрагенти позивача, з огляду на відсутність у них основних фондів, трудових ресурсів для здійснення господарських операцій з позивачем. Свідок вказав, що під час перевірки не встановлено походження товару, виробників товарів, що постачалися в адресу позивача, також не встановлено фактичного перетину території ПРАТ «ЦГЗК» працівниками підприємства для виконання об`єму робіт згідно договорів підряду. Свідок зазначив, що умовами договорів передбачено залучення організацій за умови надання заявки в письмовій формі. Листи-замовлення, журнал видачі перепусток були оглянуті під час перевірки, однак це не є фактом, що такі працівники виконували роботи.
Судом також було допитано в якості свідка ОСОБА_2 , який працює заступником начальника цеху з виробництва та планування загального цехового персоналу, цеху технічного енергозабезпечення ПРАТ «ЦГЗК». ОСОБА_2 є відповідальною особою, яка приймала безпосередню участь і супроводжував з боку позивача виконання робіт ТОВ «МГРУПТЕХНОЛОГІЯ» та підписував акти виконаних робіт. Свідок зазначив, що в цеху немає свого персоналу, його облік не ведеться, особисто працівники ТОВ «МГРУПТЕХНОЛОГІЯ» виконували роботи, які обумовлені положеннями договорів №1503-10-10 від 24.09.2019, №1609-10-10 від 28.09.2018, оскільки у підприємства наявна необхідна техніка для виконання означених робіт. Працівники ТОВ «МГРУПТЕХНОЛОГІЯ» потрапляли на територію ПРАТ «ЦГЗК» по пропускам, а також шляхом пред`явлення посвідчення, на території підприємства передбачено наявність 40-50 працівників в день. Для кожного виду виконуваних робіт складалося технічне завдання. Щоденно працівниками ТОВ «МГРУПТЕХНОЛОГІЯ» подавався звіт про виконані роботи. Свідок зазначив, що товарно-матеріальні цінності частково зберігаються на території ПРАТ «ЦГЗК», метали повертали як металобрухт. Використання матеріалів у процесі виконання робіт зафіксовано нарядами - допусками.
Судом також були допитані в якості свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які зазначили щодо суті господарських операцій ПРАТ «ЦГЗК» та ТОВ «ДТЕК Трейдінг», ТОВ «Строй-Арсенал» та ТОВ «Барнат», ПП «Вакант», ТОВ «Скайсіс», ТОВ «Інкорпорація», ТОВ «Соларіс Оіл».
Доказів того, що на момент укладення із позивачем угод та вчинення господарських операцій контрагенти позивача не були зареєстровані як юридичні особи та як платники податку на додану вартість відповідачем до суду не надано.
У відповідності до п.п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
Право на віднесення сум податку до податкового кредиту, згідно пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України, виникає у разі здійснення операцій, в т.ч. з придбання або виготовлення товарів та послуг.
Як визначено у п. 198.3 ст. 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Пунктом 198.2 статті 198 ПК України встановлено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.
Нормами статті 201 Податкового кодексу України визначено перелік документів, що є підставою для нарахування податкового кредиту.
Пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Застосовуючи зазначені правила оподаткування при оцінці оспорюваних господарських операцій по придбанню товарів/послуг/робіт, судом досліджено долучені позивачем до матеріалів справи копії належним чином оформлених первинних документів, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку та які містять достатні дані про зміст господарських операцій і їх учасників, підтверджують фактичність здійснення таких операцій.
Контролюючим органом, у свою чергу, не наведено переконливих доводів, що ґрунтуються на об`єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності, засвідчені вказаними документами, а також не представлено жодних доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі.
Суд відзначає, що порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту, а тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на витрати з податку на прибуток, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.
Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27.02.2018 р. №К/9901/2923/18.
Суд зазначає, що відсутність господарських ресурсів, які необхідні для провадження відповідної господарської діяльності підприємства, не доводять неможливості реального здійснення задекларованих операцій, з урахуванням того, що використання у виробничій діяльності транспортних засобів та інших фондів на підставі договорів оренди, позички чи використання власного транспорту чинним законодавством не заборонено.
За змістом частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд зазначає, що контролюючим органом всупереч вимог ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України не було доведено та надано належних доказів, які б свідчили про те, що наявні у контрагентів трудові ресурси та матеріально - технічне забезпечення були недостатніми для виконання умов договорів поставки, укладених з позивачем, як не було надано і доказів про наявність встановлених судами фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо неправомірної поведінки контрагентів та злагодженості дій між ними.
Для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, реєстрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків та зборів, ведення яких передбачено законодавством (п.44.1 ст.44 Податкового кодексу України).
Отже, аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.
Таким чином, враховуючи встановлені обставини справи, а також враховуючи умови укладених договорів та специфіку придбаних позивачем товару (робіт, послуг) у його контрагентів, суд вказує, що позивач має та надав відповідні належним чином оформлені первинні документи, які в сукупності свідчать про факт вчинення господарських операцій із зазначеним контрагентом, натомість доводи контролюючого органу щодо нереальності господарських операцій не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.
Таким чином, віднесення позивачем до складу податкового кредиту у періоді, що перевірявся, відповідних сум від`ємного значення з податку на додану вартість та сум, заявлених до бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, на підставі податкових накладних, виписаних вказаними підприємствами відповідає вимогам чинного податкового законодавства, а використання позивачем товарів, робіт/ послуг отриманих від вищевказаних контрагентів у власній господарській діяльності відповідає характеру та меті господарської діяльності ПРАТ "ЦГЗК".
Будь - яких порушень складення вказаних первинних документів ні контролюючим органом, ні судом не встановлено.
Водночас, складений за результатами перевірки акт перевірки не містить документальних підтверджень порушень при відображенні в обліку взаємовідносин з контрагентами за період, що підлягав перевірці. Вказане свідчить про те, що всі висновки у акті стосовно порушень позивача при роботі з контрагентами зроблені виключно з припущень перевіряючих, які не ґрунтуються на документах первинного бухгалтерського та податкового обліку, що є порушенням Податкового кодексу України та Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №727 від 20.08.2015.
В акті перевірки суб`єктом владних повноважень не викладено жодних належних та допустимих доводів про відсутність фактичного виконання позивачем господарських операцій за укладеними договорами, про відсутність витрат позивача у спірних правовідносинах, про несумісність предмету укладеного договору з напрямом господарської діяльності позивача, про відсутність використання позивачем отриманих товарів, що зумовило необґрунтованість і невідповідність закону висновків суб`єкта владних повноважень про фіктивність правочинів та їх вчинення без мети реального настання правових наслідків.
Наявні у справі документи не містять жодних доказів наявності між позивачем та його контрагентами взаємоузгоджених спільних зловмисних дій, спрямованих на порушення існуючого в державі суспільного ладу або моральних засад. Таких доказів відповідачем не надано, а судом не виявлено.
Стаття 204 Цивільного кодексу України закріплює принцип презумпції правомірності правочину: правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він невизнаний судом недійсним.
Згідно з ч.2 ст.215 Цивільного кодексу України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
Аналізуючи наведені норми, суд дійшов висновку, що відповідно до презумпції правомірності правочину укладені позивачем правочини є чинними, якщо їх недійсність прямо не встановлена законом (нікчемні правочини). В усіх інших випадках питання про недійсність правочину має бути встановлено судомна підставі заяви зацікавленої особи після повного та всебічного розгляду питання про взаємовідносини, які відбулись між учасниками такого правочину. Про недійсність правочину ухвалюється судове рішення.
Суд зазначає, що відповідачем ані в акті перевірки, ані до матеріалів справи не надано будь-яких доказів, які б вказували на невідповідність правочинів позивача нормам цивільного законодавства.
Під час розгляду справи судом встановлено, що укладені між позивачем та його контрагентами договори не віднесено законом до нікчемних, також відсутні судові рішення про визнання їх недійсними.
Як зазначалося вище, первинні бухгалтерські документи в повному обсязі були надані позивачем та долучені судом до матеріалів справи, а тому правомірність формування податкового кредиту позивача підтверджена належними та допустимими доказами.
В акті перевірки зазначається про те, що операції позивача із його контрагентом не підтверджуються стосовно наявності трудових ресурсів, які необхідні для виконання умов за договорами постачання.
У той же час, відсутність у контрагента позивача матеріальних та трудових ресурсів не виключає можливості реального виконання ним господарської операції та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем, оскільки залучення працівників є можливим за договорами цивільно - правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу).
Вказана позиція неодноразово висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, зокрема, у постанові від 02.07.2020 по справі №814/1792/17.
При цьому, нереальність господарських операцій з придбання платником податку товару/послуги має підтверджуватися належними, допустимими та достатніми доказами і не може ґрунтуватися на припущеннях, зокрема обумовлюватись лише допущеними контрагентом порушеннями вимог законодавства або недостатньою кількістю у контрагента трудового ресурсу для самостійного виконання договірних зобов`язань. Якщо вказаний контрагент допустив такі порушення, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо нього, адже законом іншого не передбачено. А недостатня кількість трудового ресурсу не свідчить про неможливість виконати роботи або надати послуги не є підставою для виключення з податкового обліку, саме з цих мотивів, витрат на оплату цих робіт/послуг, у тому числі й по ПДВ. Адже судовий контроль не призначений перевіряти економічну доцільність рішень, що приймаються суб`єктами господарювання, які у сфері господарської діяльності наділені самостійністю та широкою дискрецією (зокрема, при виборі контрагентів, вирішенні питання щодо необхідності залучення третіх осіб до виконання своїх господарських зобов`язань тощо).
З урахуванням вищевикладеного та досліджених під час розгляду справи первинних документів судом встановлений рух активів від ПРАТ "ЦГЗК" до його контрагентів, таким чином, віднесення позивачем до складу податкового кредиту відповідних сум за спірний період на підставі податкових накладних, виписаних контрагентами позивача та врахування вартості придбаних в останніх товарів/робіт/послуг при визначенні фінансового результату до оподаткування за 2017-2019 рр. відповідає вимогам норм чинного податкового законодавства, а використання позивачем товарів/робіт/послуг, отриманих від вказаних підприємств у власній господарській діяльності відповідає характеру та меті господарської діяльності позивача.
- до таблиці 2 розділу 2 додатку №5 була включена податкова накладна №17 від 26.06.2019, замість дати 26.09.2019 (рядок 115), яка виписана ТОВ «Строй Арсенал» та яка зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних;
Допущені технічні помилки не потягли за собою помилкове визначення загальної суми податкового кредиту ПРАТ «ЦГЗК» за жовтень 2019 року.
Допущена технічна помилка не потягла за собою помилкове визначення загальної суми податкового кредиту ПРАТ «ЦГЗК» за жовтень 2019 року, що доводить безпідставність зменшення відповідачем суми бюджетного відшкодування та застосування штрафних (фінансових) санкцій спірним податковим повідомленням-рішенням.
Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Згідно з п. 1, 3 ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Таким чином, суд доходить висновку, що позовні вимоги ПРАТ "ЦГЗК" є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання про розподіл між сторонами судових витрат, суд зазначає таке.
У відповідності до ч.1, ч. 3 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Згідно із приписами статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Керуючись ст. ст. 132, 139, 194, 242 - 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 10 січня 2022 року.

Суддя О.В. Царікова