Справа № 438/488/22
Суддя: Пантелєєв Д. Г.
Дата ухвалення: 2022-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 438/488/22
Провадження 2-а/438/19/2022
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

19 липня 2022 року місто Борислав

Бориславський міський суд Львівської області у складі: головуючого судді Пантелєєва Д.Г., за участю секретаря Дівчур В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративною позовною заявою ОСОБА_1 до сержанта поліції Відділення поліції № 1 (м. Борислав) Дрогобицького районного відділу поліції ГУНП у Львівській області Склінара Ярослава Володимировича, Дрогобицького районного відділу поліції ГУНП у Львівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

До Бориславського міського суду Львівської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_1 до сержанта поліції Відділення поліції № 1 (м. Борислав) Дрогобицького районного відділу поліції ГУНП у Львівській області Склінара Ярослава Володимировича, Дрогобицького районного відділу поліції ГУНП у Львівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, згідно вимог якої позивач просить суд скасувати постанову від 31.05.2022 року серії ЕАО №5435579 про накладення на нього адміністративного стягнення за ч. 1 ст.127 КУпАП та стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 1000 грн. та сплачений позивачем судовий збір у розмірі 496 грн. 20 коп.

На обґрунтування вимог позивач посилається на те, що зі змісту оскаржуваної ним постанови серії ЕАО №5435579 вбачається, що 31.05.2022 року о 16-37 год. на вулиці Володимира Великого, 30 в м. Бориславі, він вчинив правопорушення як пішохід, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.127 КУпАП. Проте, 31.05.2022 року о 16-37 год. він перебував на вулиці Міцкевича у м. Бориславі, що вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №913333, складений відносно нього ж за ст.185 КУпАП. Також зазначив, що він є фізичною особою-підприємцем, 31.05.2022 року близько 16-30 год. він зупинився проти бокового проїзду на Т-подібному перехресті вул. Міцкевича та вул. Весняної в м. Бориславі та зайшов у прилеглий до дороги магазин. Потім повернуся за кілька хвилин, сів в належний йому автомобіль марки «Форд Транзит» державний номер НОМЕР_1 та в цей момент поруч з його автомобілем зупинилася поліцейська машина та через вікно поліцейський запитав його про те, чому він тут зупинився, бо цим порушує вимоги знаку 3.34 «Зупинка заборонена». Він пояснив поліцейському, що вимоги знаку він не порушує, оскільки стоїть проти бокового проїзду на Т-подібному перехресті поза межами дії заборонного знаку. Потім поліцейський почав підвищувати на нього голос, погрожував адміністративним затриманням. Поки між ними тривала словесна дискусія, він вийшов з авто та намагався переконати поліцейських у відсутності правопорушення. Поліцейський почав його шарпати, намагаючись безпідставно та протизаконно застосувати до нього кайданки, він почав відходити та поліцейські застосували відносно нього фізичну силу, надягли кайданки та відвезли у відділення поліції №1 м. Борислава. Жодної постанови про порушення ним п.3.34 ПДР України так і не було складено, натомість склали на місці правопорушення протокол за ст.185 КУпАП. Також зазначив, що обставини справи свідчать, що він не затримувався і не зупинявся на проїзній частині без необхідності. Мало того, біля нього на проїзній частині перебували два працівники поліції, які в першу чергу не повинні були порушувати закон. Тому, вважає, що постанова є необґрунтованою та підлягає скасуванню.

Відповідачі своїм правом на подачу відзиву не скористалися.

Ухвалою Бориславського міського суду Львівської області від 01 липня 2022 року відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд.

Від позивача та його представника адвоката Потічної Н.Ю. до суду надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності.

Від сержанта поліції відділення поліції №1 (м. Борислав) Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області Склінара Ярослава Володимировича до суду надійшла заява, згідно якої розгляд справи просить провести у його відсутність в зв`язку з перебуванням на курсах.

Уповноважена особа Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області у судове засідання не з`явилися, відзив на позов не надала, у зв`язку з чим, керуючись положеннями ч.3 ст. 205, ч.3 ст. 268 КАС України, розгляд справи проведено у відсутності відповідачів.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Судом досліджуються саме представлені сторонами докази на підтвердження та спростування тих обставин, на які посилається кожна з них, інших суду не представлено.

Суд, вирішуючи питання, передбачені ст. ст. 9, 244 КАС України, виходить з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до постанови у справі про адміністративне правопорушення від 31 травня 2022 року серії ЕАО №5435579, 31.05.2022 року о 16:37:37 год. ОСОБА_1 в м. Бориславі по вул. Володимира Великого,30, вийшовши з автомобілю залишився стояти на проїзній частині, чим порушив п.4.14 ПДР України, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 127 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн.

Відповідальність за частиною 1 статті 127 КУпАП настає за непокору пішоходів сигналам регулювання дорожнього руху, перехід ними проїзної частини у невстановлених місцях або безпосередньо перед транспортними засобами, що наближаються, невиконання інших правил дорожнього руху.

Відповідно до п.4.14 ПДР України пішоходам забороняється:

а)виходити на проїзну частину, не впевнившись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху;
б)раптово виходити, вибігати на проїзну частину, в тому числі на пішохідний перехід;
в)допускати самостійний, без нагляду дорослих, вихід дітей дошкільного віку на проїзну частину;
г)переходити проїзну частину поза пішохідним переходом, якщо є розділювальна смуга або дорога має чотири і більше смуг для руху в обох напрямках, а також у місцях, де встановлено огородження;
ґ)затримуватися і зупинятися на проїзній частині, якщо це не пов`язано із забезпеченням безпеки дорожнього руху;
д)рухатися по автомагістралі чи дорозі для автомобілів, за винятком пішохідних доріжок, місць стоянки і відпочинку.

З наданого позивачем відеозапису з камер відеоспостереження інформаційної системи відеонагляду «Безпечне місто» м. Борислава, встановленої на перехресті вулиць Міцкевича-Весняна, вбачається, що в протоколі невірно зазначено місце вчинення правопорушення, а саме в протоколі вказано, що 31.05.2022 року о 16:37:37 год. ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 , вийшовши з автомобілю залишився стояти на проїзній частині, в той час як з відеозапису вбачається, що працівники поліції зупинили ОСОБА_1 на перехресті вул. Міцкевича та вул. Весняної в м. Бориславі.

Вказане також підтверджується постановою Бориславського міського суду Львівської області по справі №438/465/22 від 17.06.2022 року, яка набрала законної сили 28.06.2022 року, та якою встановлено, що 31.05.2022 року о 16-37 годині ОСОБА_1 знаходився в м. Бориславі на перехресті вулиць Міцкевича та Весняної. Вказаною постановою провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ст.185 КУпАП закрито, в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Крім того, суд не може дійти висновку, що ОСОБА_1 було порушено вимоги п.4.14 ПДР України, оскільки відеозапис підтверджує, що він не навмисно затримався на проїзній частині, та не на тривалий час, а зробив це на вимогу поліцейського.

Таким чином, у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження викладених у оскаржуваній постанові обставин.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення врегульовано розділом IV КУпАП.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 ст. 283 КУпАП визначено загальні вимоги до постанови про накладення адміністративного стягнення, яка має містити інформацію щодо особи правопорушника та обставин скоєння нею правопорушення.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

В розумінні статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до частини першої статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Частиною 2 статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З наведеної норми слідує, що при прийнятті суб`єктом владних повноважень відповідного рішення таке рішення повинно містити інформацію про докази, які підтверджують викладені в ньому факти. У випадку ж відсутності посилань на певні докази, що підтверджують факт викладеного порушення суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення.

Абзацом 1 частини 2 статті 77 КАС України передбачено, що у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

Відповідачем як суб`єктом владних повноважень не надано належних, допустимих та достатніх доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.127 КУпАП України, та притягнення позивача до адміністративної відповідальності з дотриманням визначеної законом процедури.

Підсумовуючи викладене в сукупності, суд дійшов висновку, що в діях позивача склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.127 КУпАП, відсутній, оскільки факт порушення позивачем вимог 4.14 ПДР України не підтверджується належними та зібраними у справі доказами.

Відповідно до ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачяться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність доказів, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки досліджені докази свідчать про відсутність складу адміністративного правопорушення, в зв`язку з чим, постанова про накладення адміністративного стягнення серії ЕАО №5435579 від 31.05.2022 року, підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення слід закрити, у зв`язку з відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 127 КУпАП.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог ст. 139 КАС України, оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, судові витрати підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Таким чином, з відповідача Дрогобицького районного відділу поліції ГУНП у Львівській області підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань, витрати по сплаті судового збору в сумі 496 грн. 20 коп.

Відповідно до вимог ч. 4 ст.134 КАС України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Враховуючи вимоги ч.4 ст.134 КАС України, суд відмовляє позивачу у стягненні витрат на правничу допомогу, оскільки позивачем не надано суду належного розрахунку з детальним описом наданих послуг, а тільки визначено орієнтовний розмір понесених витрат, що позбавляє суд можливості визначити їх розмір.

Керуючись ст.ст.3,9,10,11,72,77,134,139,242, 245,246,286 КАС України, ст. ст. 9, 127, 219, 251, 280, 284, 293 КУпАП, суд,-

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до сержанта поліції Відділення поліції № 1 (м. Борислав) Дрогобицького районного відділу поліції ГУНП у Львівській області Склінара Ярослава Володимировича, Дрогобицького районного відділу поліції ГУНП у Львівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Постанову у справі про адміністративне правопорушення від 31 травня 2022 року серії ЕАО №5435579 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 127 КУпАП та застосування до нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 гривень, скасувати, справу про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути з Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області за рахунок бюджетних асигнувань, на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 496 грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.Г. Пантелєєв