Справа № 620/5054/22
Суддя: Поліщук Л.О.
Дата ухвалення: 2022-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2022 року Чернігів Справа № 620/5054/22

Чернігівський окружний адміністративний суду складі:

головуючої судді Поліщук Л.О.,

при секретарі Костючок В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Прилуцькиого відділу державної виконавчої служби у Прилуцькому районі Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця про арешт майна боржника,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до суду з адміністративним позовом до Прилуцького відділу державної виконавчої служби у Прилуцькому районі Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) (далі відповідач, Прилуцького відділу державної виконавчої служби) про визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця про арешт майна боржника від 13.07.2022 у виконавчому провадженні № 69124207.

В обґрунтуванні своїх позовних вимог позивач вказує на процедурні порушення з боку державного виконавця при провадженні виконавчого провадження, зокрема, недотримано порядок накладення арешту на майно боржника, чим порушено законні інтереси позивача. Протиправні дії відповідача полягають у наступному. Не роз`ясненно прав та обов`язків боржника, порядок виконання виконавчого документа та заходів примусу, що можуть бути застосовані; не здійсненно виклику позивача як боржника; не повідомлено позивача про вчинення щодо неї будь-яких виконавчих дій; не перевірки майнового стану боржника, хоча на відкритих банківських рахунках позивача наявна сума коштів, яка перевищує суму, що підлягає до стягнення; не проведено опису рухомого майна позивача, яке не підлягає державній реєстрації. Також зазначає, що державним виконавцем порушено принцип співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями.

У поданому до суду відзиві відповідач проти позовних вимог заперечив та просив у їх задоволенні відмовити повністю, посилаючись на те, що згідно з відповіддю Державної фіскальної служби України інформація про відкриті рахунки позивача відсутня. Станом на 09.08.2022 боржник інформації щодо відкриття рахунків не надав. З огляду на вказане та на інформацію, повідомлену Міністерством внутрішніх справ України, про реєстрацію за боржником транспортних засобів, зважаючи на положення Закону України «Про виконавче провадження» вважає, що оскаржувана Постанова прийнята правомірно.

Ухвалою суду від 02.08.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 620/5054/22.

Ухвалою суду від 09.08.2022 клопотання представника позивача про проведення судового засідання у режимі відеоконференції повернуто без розгляду.

В судове засідання учасники справи не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належними чином.

Разом з тим, 10.08.2022 на електронну пошту суду від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату у зв`язку з необхідністю бути присутнім на розгляді іншої справи у Чернігівському апеляційному суді, призначеної до розгляду раніше, та розгляд якої буде проведено 11.08.2022 о 11:00 год. в режимі відеоконференції в приміщенні Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області.

Через електронну пошту до суду від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи без участі його представника.

Щодо зазначених вище клопотань суд зауважує, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (частина перша статті 205 КАС України).

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України, не здійснювалося.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

30.05.2022 старшим державним виконавцем Прилуцького відділу державної виконавчої служби Сапроновою Оленою Олексіївною (далі державний виконавець) прийнято Постанову про відкриття виконавчого провадження № 6912407 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь держави штраф в розмірі 17000,00 грн. Зобов`язано боржника протягом 5 робочих днів подати декларацію про доходи та майно (а.с. 8).

Підставою для відкриття вказаного виконавчого провадження стали постанова Державної служби України з безпеки на транспорті від 25.12.2021 № 00005075 про порушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження) юридичної особи) на території України (а.с. 51-52) та заява Державної служби України з безпеки на транспорті про примусове виконання рішення від 16.05.2022 (а.с. 50-51).

Постановою від 13.07.2022 у виконавчому провадженні № 6912407 державним виконавцем накладено арешт на все майно, що належить боржнику (а.с. 11).

Відповідно до відповідді Міністерства внутрішніх справ України на запит від 30.05.2022 підтверджується те, що за позивачем зареєстровано: вантажний транспортний засіб марки VOLVO, номерний знак НОМЕР_1 ; легковий транспортний засіб марки LANOS, номерний знак НОМЕР_2 ; напівпричіп марки WILSON, номерний знак НОМЕР_3 (а.с. 12).

Вважаючи Постанову про арешт майна боржника протиправною, позивач звернулась до суду з відповідним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Засади виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) закріплені в Законі України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі Закон України «Про виконавче провадження» або Закон).

Згідно з частиною першою статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: 6) постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону примусове виконання рішень покладається, зокрема, на органи державної виконавчої служби (державних виконавців).

Згідно з частиною першою статті 26 Закону виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: 1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення. При цьому, частиною п`ятою вказаної статті передбачено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Судом встановлено, що 30.05.2022 старшим державним виконавцем Прилуцького відділу державної виконавчої служби прийнято Постанову про відкриття виконавчого провадження № 6912407 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь держави штраф в розмірі 17000,00 грн. Зобов`язано боржника протягом 5 робочих днів подати декларацію про доходи та майно (а.с. 8).

Підставою для відкриття вказаного виконавчого провадження стали постанова Державної служби України з безпеки на транспорті від 25.12.2021 № 00005075 про порушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження) юридичної особи) на території України (а.с. 51-52) та заява Державної служби України з безпеки на транспорті про примусове виконання рішення від 16.05.2022 (а.с. 50-51).

Відповідно до частини першої статті 28 Закону копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Суд звертає увагу, що особливістю рекомендованих поштових відправлень є те, що у відправника такого поштового відправлення є можливість підтвердити не лише факт відправлення поштового повідомлення, але й відстежити його подальший рух, підтвердити факт вручення такого відправлення адресату, ідентифікувати особу-отримувача, а також дату та час вручення.

З огляду на зазначені вище правові норми, суд дійшов висновку, що у випадку не надіслання боржнику постанови про відкриття виконавчого провадження така особа позбавляється права, визначеного частиною першою статті 19 Закону, а саме: ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, права доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, права оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

Суд зауважує, що доказів надіслання вказаної Постанови державним виконавцем позивачу рекомендованим поштовим відправленням матеріали виконавчого провадження, надані до суду, не містять, що свідчить про недодержання державним виконавцем вимог Закону щодо належного доведення до відома боржника інформації про відкриття виконавчого провадження, і, в свою чергу, про позбавлення можливості боржника брати участь у виконавчому провадженні, в тому числі, але не виключно, унеможливити настання для нього негативних наслідків, зокрема, щодо накладення арешту на майно боржника.

Згідно з частиною першою статті 13 Закону під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 18 Закону).

Відповідно до частин першої, другої статті 56 Закону арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису.

Частинами першою, другою статті 48 Закону передбачено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

При цьому, згідно з частиною восьмою вказаної статті виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Відповідно до частини третьої статті 18 Закону виконавець під час здійснення виконавчого провадження, зокрема, має право: 21) отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком.

Суд зазначає, що у відзиві як на обґрунтування виконання вимог Закону щодо виявлення відкритих рахунків у боржника, Прилуцький відділ державної виконавчої служби посилається на відповідь Державної фіскальної служби України від 30.05.2022 № 139611969, однак, ні запиту, ні зазначеної відповіді ним суду не надано.

Крім того, доказів, які б свідчили про вжиття державним виконавцем заходів щодо отримання від банківських та інших фінансових установ інформації про наявність рахунків боржника від відповідача судом не отримано. За таких обставин, суд дійшов висновку, що на день прийняття державним виконавцем оскаржуваної Постанови про накладення арешту на майно боржника ним не було здійснено пошук коштів боржника у національній та іноземній валютах, інших цінностей, у тому числі коштів на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. А отже, накладення арешту на рухоме та нерухоме майно боржника є передчасним та не обґрунтованим.

Частина перша статті 2 Закону закріплює, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями.

Частиною шостою статті 48 Закону передбачено, що стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Відповідно до частини третьої статті 56 Закону арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Аналізуючи вказані правові положення, суд дійшов висновку, що обсяг майна або сума коштів, на які накладається арешт, не повинні перевищувати суму стягнення на підставі виконавчого документа. Тобто, арешт може стосуватися лише тієї частини майна або коштів, які є необхідними для виконання певних зобов`язань боржника.

З матеріалів справи (а.с. 53-55) вбачається, що розмір основного зобов`язання позивача (боржника) становить 18 850,00 грн, з яких 17 000,00 грн складає штраф. При цьому, відповідно до Постанови про арешт майна боржника від 13.07.2022 у виконавчому провадженні № 6912407 державним виконавцем постановлено накласти арешт на все майно, що належить боржнику (а.с. 11). Вказане також підтверджується матеріалами виконавчого провадження (а.с. 55-56).

Зазначене вище, на думку суду, свідчить про невідповідність оскаржуваної Постанови вимогам статті 2 Закону України «Про виконавче провадження» в частині справедливості, неупередженості, об`єктивності, співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України (частина друга статті 2 КАС України).

Згідно з частинами першою, другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Зважаючи на те, що відповідачем не доведено правомірність та обґрунтованість своїх дій та рішення з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 КАС України, виходячи з системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Квитанцією від 25.07.2022 підтверджується сплата позивачем судового збору у розмірі 992,40 грн (а.с. 7).

Керуючись статтями 72-74, 77, 139, 241-246, 262, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Прилуцького відділу державної виконавчої служби у Прилуцькому районі Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) про визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця про арешт майна - задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати Постанову старшого державного виконавця Прилуцького відділу державної виконавчої служби у Прилуцькому районі Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Сапронової Олени Олексіївни про арешт майна боржника від 13.07.2022 у виконавчому провадженні № 69124207.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Прилуцького відділу державної виконавчої служби у Прилуцькому районі Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 992,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 .

Відповідач: Прилуцький відділ державної виконавчої служби у Прилуцькому районі Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), вул. Пушкіна, 73, м. Прилуки, Прилуцький район, Чернігівська область, 17500, .

Повний текст судового рішення складено 11 серпня 2022 року.

Суддя Л.О. Поліщук