Справа № 340/1919/22
Суддя: В.В. Науменко
Дата ухвалення: 2022-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2022 року м. Кропивницький Справа № 340/1919/22

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Науменка В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику осіб (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

до відповідача-1: Управління соціального захисту населення Олександрійської міської ради (вул. Шевченка, б. 109, м. Олександрія, Кіровоградська область, 28000, )

до відповідача-2: ІНФОРМАЦІЯ_1 (АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_3).

до відповідача-3: ІНФОРМАЦІЯ_2 (АДРЕСА_3, РНОКПП НОМЕР_3)

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просить суд:

1) визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не подання до 14 квітня 2021 року Управлінню соціального захисту населення Олександрійської міської ради переліку осіб, які мають право на отримання разової грошової допомоги передбаченої Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», з включенням до цього переліку ОСОБА_1 ;

2) зобов`язати Управління соціального захисту населення Олександрійської міської ради нарахувати та виплатити позивачу грошову допомогу до 05 травня, за 2021 рік, у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що він є учасником бойових дій та, враховуючи рішення Конституційного Суду України від 27.02.2020 року у справі 1-247/2018(3393/18), вважає, що у нього, як учасника бойових дій, виникло право на соціальне забезпечення згідно Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у редакції Закону від 25.12.1998 р. №367-ХІV, який передбачає для учасників бойових дій виплату разової грошової допомоги до 5 травня у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком. Посилався на те, що відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2021 рік» мінімальна пенсія за віком з 01 січня 2021 року складає 1769,00 грн., а тому щорічна разова допомога до 5 травня у 2021 році повинна бути йому виплачена в розмірі 8845,00 грн. Однак, йому до 5 травня 2021 року жодних виплат не надходило. Саме тому, позивач ініціював розгляд судом даного спору.

Ухвалою суду від 28.03.2022 року було відкрито провадження у справі та встановлено процесуальні строки.

Ухвалою від 27.04.2022 року продовжено процесуальні строки для подання відзиву.

16.05.2022 року судом задоволено клопотання представника позивача та винесено ухвалу про залучення співвідповідачем ІНФОРМАЦІЯ_1.

В подальшому ухвалою суду від 16.05.2022 року на підставі частини 13 статті 171 КАС України позовну заяву залишено без руху у зв`язку з необхідністю уточнення суб`єктного складу відповідачів та/або уточнення змісту заявлених позовних вимог.

23.05.2022 року недоліки позовної заяви було усунуто, до суду надано уточнену позовну заяву.

Ухвалою суду від 25.05.2022 року продовжено розгляд справи та запропоновано відповідачу-2 ІНФОРМАЦІЯ_1, у визначений судом строк подати до суду відзив на позовну заяву. Ухвалу відповідач-2 отримав нарочно 02.06.2022 року, проте у встановлений судом строк правом подати відзив на позовну заяву не скористався.

Судом 27.06.2022 винесено ухвалу про витребування доказів від ІНФОРМАЦІЯ_1.

12.07.2022 року від відповідача-2 на адресу суду надійшов відзив на адміністративний позов та обґрунтоване клопотання про поновлення строку подання відзиву. Зміст відзиву та додані докази свідчать про те, що позивач після звільнення з військової частини НОМЕР_4, 02.05.2018 року був взятий на облік (тимчасовий, до отримання особової справи) в ІНФОРМАЦІЯ_2.

14.07.2022 року ухвалою суду залучено до участі у справі в якості співвідповідача - ІНФОРМАЦІЯ_2 та встановлено строки для вчинення процесуальних дій.

01.08.2022 судом від відповідача-3 отримано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що станом на день формування списків осіб для отримання щорічної разової грошової допомоги до 05 травня за 2021 рік позивач з 02.05.2018 року дійсно перебував на тимчасовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2, проте його особова справа надійшла до відповідача-3 лише 21.01.2022 року. А тому, на думку відповідача-3, підстав для внесення ОСОБА_1 в списки осіб на отримання щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік, не було (а.с.113-120).

Дослідивши надані сторонами матеріали та з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Позивач є учасником бойових дій відповідно до посвідчення серії НОМЕР_2 від 04.05.2018 року (а.с.7).

У 2021 році позивачу не було нараховано та виплачено щорічну одноразову грошову допомогу до 05 травня в розмірі у розмірі 5 мінімальних пенсій за віком.

Згідно з статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відносини щодо соціального захисту учасників бойових дій та осіб з інвалідністю внаслідок війни, як особливої окремої категорії громадян врегульовані, насамперед, приписами Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Пільги учасникам бойових дій та особам з інвалідністю внаслідок війни встановлені статтями 12, 13 вказаного Закону.

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 25.12.1998р. №367-XIV статті 12 та 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10. 1993 р. № 3551-XII було доповнено частинами четвертими (відповідно до Закону України від 04.07.2002 р. N 52-IV, частини п`яті) наступного змісту: «Щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком», «Щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах: інвалідам I групи - десять мінімальних пенсій за віком; II групи - вісім мінімальних пенсій за віком; III групи - сім мінімальних пенсій за віком».

Водночас, підпунктом «б» підпункту 1 пункту 20 Розділу ІІ Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік» від 28.12.2007 №107-VI згадані вище норми права викладено в наступній редакції: «Щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України».

У подальшому зміни, внесені підпунктом «б» підпункту 1 пункту 20 Розділу II Закону України від 28.12.2007 р. № 107-VI, визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 р. № 10-рп/2008.

Поряд із цим, Законом України від 28.12.2014 р. № 79-VIII, розділ VI Бюджетного кодексу України доповнено пунктом 26, яким зокрема було передбачено, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Ця норма діяла з 01.01.2015.

Рішенням Конституційного Суду України від 27.02.2020 року №3-р/2020 було визнано неконституційним вищезазначене окреме положення пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України у частині, яка стосується застосування норм і положень статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Відповідно до частини 2 статті 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Отже, з 27.02.2020 ані приписи пункту 26 Розділу VI Бюджетного кодексу України у частині дії статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», ані приписи статей 12 та 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у редакції пункту 20 Розділу ІІ Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік» не можуть запроваджувати правил призначення та виплати допомоги до 5 травня для учасників бойових дій та особам з інвалідністю внаслідок війни.

Таким чином, на час виникнення спірних відносин Рішенням Конституційного Суду України від 27 лютого 2020 року №3-р/2020 відновлено дію частини четвертої статті 12 Закону №3551-XII у редакції Закону №367-ХІV, згідно з якою щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.

Аналогічна правова позиція викладена у рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у зразковій справі №440/2722/20 від 29.09.2020.

Враховуючи, що справа, яка розглядається, у цій частині є типовою, суд у відповідності до частини 3 статті 291 Кодексу адміністративного судочинства України застосовує правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи №440/2722/20.

Водночас, Кабінетом Міністрів України 08.04.2021 прийнято постанову №325 «Деякі питання виплати разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», якою затверджено Порядок використання коштів державного бюджету, передбачених для виплати щорічної разової грошової допомоги ветеранам війни і жертвам нацистських переслідувань (далі Порядок №325).

Так, згідно додатку до Порядку №325, разова грошова допомога до 5 травня у 2021 році виплачується в таких розмірах: особам з інвалідністю внаслідок війни та колишнім малолітнім (яким на момент ув`язнення не виповнилося 14 років) в`язням концентраційних таборів, гетто, інших місць примусового тримання, визнаним особами з інвалідністю внаслідок загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин: I групи - 4421 гривня; II групи - 3906 гривень; III групи - 3391 гривня; учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності та колишнім неповнолітнім (яким на момент ув`язнення не виповнилося 18 років) в`язням концентраційних таборів, гетто, інших місць примусового тримання, а також дітям, які народилися в зазначених місцях примусового тримання їх батьків - 1491 гривня; особам, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною - 4421 гривня.

Таким чином, Кабінет Міністрів України у постанові №325 установив, що у 2021 році виплата разової грошової допомоги до 5 травня, передбачена Законом №3551-XII, учасникам бойових дій здійснюється в розмірі 1491,00 грн., тобто у розмірі меншому, ніж це передбачено статтею 12 цього Закону.

Отже, на час виплати позивачу у 2021 році щорічної разової грошової допомоги до 5 травня одночасно діяли Закон №3551-XII і Постанова №325.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, для визначення розміру разової грошової допомоги учасникам бойових дій у 2021 році слід застосовувати не Постанову №325, а Закон №3551-XII, який має вищу юридичну силу.

Отже позивач, як учасник бойових дій, фактично мав право у 2021 році на отримання разової грошової допомоги до 5 травня у розмірі 5 мінімальних пенсій за віком, що передбачено Законом №3551-XII.

В ході розгляду справи судом було встановлено, що позивач перебував у 2021 році на тимчасовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2, проте його особова справа надійшла до відповідача 3 лише 21.01.2022 року.

Так, до ІНФОРМАЦІЯ_2, на численні запити, 21.01.2022 року з ІНФОРМАЦІЯ_3, надійшла особова справа ОСОБА_1 , в якій знаходилось посвідчення серії НОМЕР_2 , видане 04.05.2018 року. Дане посвідчення було вручено власнику, під особистий підпис 24.01.2022 року в ІНФОРМАЦІЯ_2 згідно відомості видачі посвідчень учасника бойових дій.

Тобто позивач не мав можливості захистити своє право на нарахування та отримання щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік у розмірі передбаченому статтею 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», адже статус учасника бойових дій та право на пільги, передбачені цим законом, він отримав 04.05.2018 року, а документ, який підтверджує ці права, фактично лише 24.01.2022 року.

На постійний облік позивач був поставлений після надходження особової справи з 01.01.2022 року та згідно списків ІНФОРМАЦІЯ_2 отримав у 2022 році щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2022 рік.

З`ясувавши всі обставини справи суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до частин 1, 2 статті 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 10) інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Згідно з частиною 4 статті 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Наведене свідчить, що адміністративний суд не обмежений у виборі способів захисту прав та інтересів особи, порушених суб`єктами владних повноважень, а вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення та фактичним обставинам справи.

За правовою позицією, висловленою Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 09.04.2018 року у справі №П/9901/137/18 (№800/426/17), під протиправною бездіяльністю суб`єкта владних повноважень слід розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу, що полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Суд прийшов до висновку, що у спірних правовідносинах відповідач-3 допустив протиправну бездіяльність, оскільки, позивач понад 2 роки перебував на тимчасовому обліку в Олександрійському РТЦК та СП та не міг отримати власне посвідчення для реалізації права на пільги у зв`язку з тим, що відповідачем-3 не в повній мірі було вжито заходів, віднесених до компетенції ІНФОРМАЦІЯ_2, для взяття на постійний облік ОСОБА_1 , що призвело до порушення його прав.

Таким чином, саме ІНФОРМАЦІЯ_2 діяв протиправно та порушив право позивача на отримання грошової допомоги за 2021 рік у розмірі, встановленому законом.

Тож право позивача, порушене протиправною бездіяльністю відповідача-3, має бути відновлено шляхом зобов`язання відповідача сформувати додаткові списки осіб для отримання щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік, до яких включити ОСОБА_1 та зобов`язати Управління соціального захисту населення Олександрійської міської ради нарахувати та виплатити грошову допомогу до 05 травня, за 2021 рік, у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з врахуванням правових висновків суду, вказаних в описовій частині рішення.

Враховуючи викладене, суд приходить до переконання в обґрунтованості позовних вимог, а отже позов підлягає задоволенню частково.

Відповідно до пункту 13 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 р. №3674-VI позивач звільнений від сплати судового збору (а.с.8). Доказів понесення інших судових витрат позивачем до суду не надано.

Керуючись статтями 241-246, 250, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Олександрійської міської ради, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо не подання до 14 квітня 2021 року Управлінню соціального захисту населення Олександрійської міської ради переліку осіб, які мають право на отримання разової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», з включенням до цього переліку ОСОБА_1 .

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 сформувати додаткові списки осіб для отримання щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік, до яких включити ОСОБА_1 .

Зобов`язати Управління соціального захисту населення Олександрійської міської ради нарахувати та виплатити грошову допомогу до 05 травня, за 2021 рік, ОСОБА_1 , у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, виходячи з розрахунку мінімальної пенсії за віком, встановленої Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», з врахуванням правових висновків суду, наведених у рішенні.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими статтями 293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду В.В. Науменко