Справа № 160/4535/21
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2022-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

02 серпня 2022 року м. Дніпросправа № 160/4535/21
Суддя І інстанції Юхно І.В.

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чепурнова Д.В. (доповідач),

суддів: Ясенової Т.І., Сафронової С.В.,

за участю секретаря судового засідання Ліненко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 червня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровської обласної прокуратури , Запорізької обласної прокуратури про визнання дій та бездіяльності протиправними, стягнення заробітної плати, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з вищевказаним адміністративним позовом до суду з в якому, з урахуванням уточнень просив:

- визнати протиправними дії Дніпропетровської обласної прокуратури, які полягають у застосуванні до відносин оплати праці (заробітної плати) ОСОБА_1 у зв`язку із його публічною службою у період з 01.07.2015 року по 14.12.2015 року на посаді заступника прокурора Баглійського району м. Дніпродзержинська, у період з 15.12.2015 року по 02.02.2017 року на посаді прокурора Криничанського відділу Дніпродзержинської місцевої прокуратури, у період з 03.02.2017 року по 28.03.2017 року на посаді начальника Криничанського відділу Дніпродзержинської місцевої прокуратури пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України від 08.07.2010 № 2456-VI та Постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 № 505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» в частині визначення посадового окладу ОСОБА_1 ;

- визнати протиправними дії Запорізької обласної прокуратури, які полягають у застосуванні до відносин оплати праці (заробітної плати) ОСОБА_1 у зв`язку із його публічною службою у період з 29.03.2017 року по 12.12.2019 року на посаді начальника відділу нагляду за додержанням законів органами Служби безпеки України та державної прикордонної служби управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Запорізької області та з 13.12.2019 року по 30.04.2020 року на посаді начальника відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами Служби безпеки України та Державної прикордонної служби прокуратури Запорізької області пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України від 08.07.2010 № 2456-VI та Постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 № 505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» в частині визначення посадового окладу ОСОБА_1 ;

- визнати протиправною бездіяльність Дніпропетровської обласної прокуратури, яка полягає у незастосуванні до відносин оплати праці (заробітної плати) ОСОБА_1 у зв`язку із його публічною службою у період з 01.07.2015 року по 14.12.2015 року на посаді заступника прокурора Баглійського району м. Дніпродзержинська, у період з 15.12.2015 року по 02.02.2017 року на посаді прокурора Криничанського відділу Дніпродзержинської місцевої прокуратури, у період з 03.02.2017 року по 28.03.2017 року на посаді начальника Криничанського відділу Дніпродзержинської місцевої прокуратури статті 81 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року №1697-VII в частині визначення посадового окладу ОСОБА_1 ;

- визнати протиправною бездіяльність Запорізької обласної прокуратури, яка полягає у незастосуванні до відносин оплати праці (заробітної плати) ОСОБА_1 у зв`язку із його публічною службою у період з 29.03.2017 року по 12.12.2019 року на посаді начальника відділу нагляду за додержанням законів органами Служби безпеки України та державної прикордонної служби управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Запорізької області та з 13.12.2019 року по 30.04.2020 року на посаді начальника відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами Служби безпеки України та Державної прикордонної служби прокуратури Запорізької області статті 81 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697-VII в частині визначення посадового окладу ОСОБА_1 ;

- визнати бездіяльність Дніпропетровської обласної прокуратури, яка полягає у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 за час його публічної служби у період з 01.07.2015 року по 14.12.2015 року на посаді заступника прокурора Баглійського району м. Дніпродзержинська, у період з 15.12.2015 року по 02.02.2017 року на посаді прокурора Криничанського відділу Дніпродзержинської місцевої прокуратури, у період з 03.02.2017 року по 28.03.2017 року на посаді начальника Криничанського відділу Дніпродзержинської місцевої прокуратури заробітної плати прокурора в загальному розмірі 499 474,61 грн., в тому числі: посадового окладу - 242 258,95 грн.; надбавки за вислугу років - 41 791,25грн. надбавки за виконання особливо важливої роботи - 199 701,86 грн.; надбавки за роботу в умовах режимних обмежень - 15 722,55 грн.;

- визнати протиправною бездіяльність Запорізької обласної прокуратури, яка полягає у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 за час його публічної служби у період з 29.03.2017 року по 12.12.2019 року на посаді начальника відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ та державної прикордонної служби управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Запорізької області та з 13.12.2019 року по 30.04.2020 року на посаді начальника відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами Служби безпеки України та Державної прикордонної служби прокуратури Запорізької області заробітної плати прокурора в загальному розмірі 1 781 498,98 грн., в тому числі: посадового окладу - 786 506,90 грн.; надбавки за вислугу років - 195 687,54 грн.; надбавки за виконання особливо важливої роботи - 687 323,15 грн.; надбавки за роботу в умовах режимних обмежень - 111 981,39 грн.;

- стягнути з Дніпропетровської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 в рахунок протиправно ненарахованої та невиплаченої заробітної плати за час його публічної служби у період з 01.07.2015 року по 14.12.2015 року на посаді заступника прокурора Баглійського району м. Дніпродзержинська, у період з 15.12.2015 року по 02.02.2017 року на посаді прокурора Криничанського відділу Дніпродзержинської місцевої прокуратури, у період з 03.02.2017 року по 28.03.2017 року на посаді начальника Криничанського відділу Дніпродзержинської місцевої прокуратури в загальному розмірі 499 474,61 грн., в тому числі: посадового окладу - 242 258,95 грн.; надбавки за вислугу років - 41 791,25 грн.; надбавки за виконання особливо важливої роботи - 199 701,86 грн.; надбавки за роботу в умовах режимних обмежень - 15 722,55 грн.;

- стягнути з Запорізької обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 в рахунок протиправно ненарахованої та невиплаченої заробітної плати за час його публічної служби у період з 29.03.2017 року по 12.12.2019 року на посаді начальника відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ та державної прикордонної служби управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Запорізької області та з 13.12.2019 року по 30.04.2020 року на посаді начальника відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами Служби безпеки України та Державної прикордонної служби прокуратури Запорізької області в загальному розмірі 1 781 498,98 грн., в тому числі: посадового окладу -786 506,90 грн.; надбавки за вислугу років - 195 687,54 грн.; надбавки за виконання особливо важливої роботи - 687 323,15 грн.; надбавки за роботу в умовах режимних обмежень - 111 981,39 грн.

- стягнути з відповідачів понесені судові витрати.

В обґрунтування позову зазначено, що починаючи з 01.07.2015 року, виплата заробітної плати нараховувалась йому в супереч вимогам статті 81 Закону України «Про прокуратуру», яка обрахована ним позовній заяві з урахуванням висновків рішення Конституційного суду України від 26 березня 2020 року №1- 223/2018 (2840/18).

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 червня 2021 року у задоволенні позовних вимог було відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Вказує, що судом першої інстанції невірно застосовано до спірних відносин норми матеріального права, насамперед, положення ч.1 ст.81 Закону України «Про прокуратуру», якою прямо передбачено, що заробітна плата регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами. З цих підстав позивач вказує на неможливість застосування до спірних відносин положень постанови КМУ №505 та інших законів і підзаконних нормативно-правових актів, якими врегульовано порядок оплати працівників прокуратури. Запроваджені Законом № 113-ІХ такі умови оплати праці, на період реформування органів прокуратури є неналежним джерелом правового регулювання відносин з оплати праці прокурорів, без відповідних змін до Закону №1697- VII.

У письмовому відзиві на апеляційну скаргу Запорізька обласна прокуратура просить відмовити у її задоволенні та залишити без змін рішення суду першої інстанції.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник відповідачів просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити без змін рішення суду першої інстанції, позивач не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , з 11.02.2015 призначений на посаду заступника прокурора Баглійського району м.Дніпродзержинська, наказ від 11.02.2015 № 351к.

15.12.2015 призначений на посаду прокурора Криничанського відділу Дніпродзержинської місцевої прокуратури, наказ від 14.12.2015 № 2410к.

03.02.2017 призначений начальником Криничанського відділу Дніпродзержинської місцевої прокуратури, наказ від 03.02.2017.

28.03.2017 звільнений в порядку переведення до органів прокуратури Запорізької області (п.2 ч.1 ст. 41 Закону України «Про прокуратуру»), наказ від 28.03.2017 № 345к.

29.03.2017 призначений на посаду начальника відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ та державної прикордонної служби управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Запорізької області в порядку переведення з органів прокуратури Дніпропетровської області, наказ від 28.03.2017 № 1649к.

13.12.2019 у зв`язку зі зміною структури та штатного розпису прокуратури області призначений на посаду начальника відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами Служби безпеки України та Державної прикордонної служби прокуратури області, наказ від 13.12.2019 № 2283к;

30.04.2020 звільнений із займаної посади та з органів прокуратури Запорізької області на підставі п.9 ч.1 ст.51 Закону України «Про прокуратуру», наказ від 29.04.2020 № 728к.

Листом Дніпропетровської обласної прокуратури від 28.01.2021 № 21-83вих.21 на запит представника позивача - адвоката Чабаненко А.Л. від 25.01.2021 надано відомості щодо заробітної плати ОСОБА_1 , у тому числі із помісячною деталізацією нарахувань за період з 01.07.2015 по 28.03.2017:

- з 01.07.2015 по 14.12.2015 позивач працював на посаді заступника прокурора Баглійського району м. Дніпродзержинська та його заробітна плата складалась з: посадового окладу 1 994,00 грн. (відповідно до штатного розпису прокуратури Дніпропетровської області та на підставі Постанови Кабінету Міністрів України № 505 від 31.05.2012 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури»); надбавки до посадового окладу за класний чин (молодший радник юстиції) 125,00 грн. (підстава - Постанова Кабінету Міністрів України № 268 від 09.03.2006 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів»; надбавки за вислугу років (понад 5 років) 15% посадового окладу (підстава Постанова Кабінету Міністрів України № 425 від 07.05.2008 «Про затвердження Порядку виплати надбавки за вислугу років працівникам органів прокуратури та про їх медичне обслуговування»); надбавки до посадового окладу за виконання особливо важливої роботи 70% (підстава - Постанова Кабінету Міністрів України № 505 від 31.05.2012 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» та наказ прокурора області); надбавки до посадового окладу особі, яка працює в умовах режимних обмежень 10% (підстава Постанова Кабінету Міністрів України № 414 від 15.06.1994 «Про види, розміри і порядок надання компенсації громадянам у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці», наказ прокурора області); місячної премії по плану (підстава - Постанова Кабінету Міністрів України № 505 від 31.05.2012 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» та накази прокурора області); матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та допомоги для оздоровлення під час щорічної відпустки у розмірі середньомісячної заробітної плати працівника (підстава - Постанова Кабінету Міністрів України № 505 від 31.05.2012 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» та накази прокурора області);

- з 15.12.2015 по 02.02.2017 позивач працював на посаді прокурора Криничанського відділу Дніпродзержинської місцевої прокуратури та його заробітна плата складалась з: посадового окладу 2 048,00 грн. (відповідно до штатного розпису прокуратури Дніпропетровської області та на підставі Постанови Кабінету Міністрів України № 763 від 30.09.2015 «Про внесення змін до Постанови Кабінету Міністрів України від 30 травня 2012 року № 505»); надбавки до посадового окладу за класний чин (молодший радник юстиції) 125,00 грн. (підстава - Постанова Кабінету Міністрів України № 268 від 09.03.2006 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів»; надбавки за вислугу років (понад 5 років) 18% посадового окладу (підстава Постанова Кабінету Міністрів України № 1090 від 09.12.2015 «Про затвердження Порядку виплати щомісячної надбавки за вислугу років прокурорам та іншим працівникам прокуратури» та ч. 7 ст. 81 Закону України «Про прокуратуру»); надбавки до посадового окладу за виконання особливо важливої роботи 70% (підстава - Постанова Кабінету Міністрів України № 505 від 31.05.2012 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» та наказ прокурора області); надбавки до посадового окладу особі, яка працює в умовах режимних обмежень 10% (підстава Постанова Кабінету Міністрів України № 414 від 15.06.1994 «Про види, розміри і порядок надання компенсації громадянам у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці», наказ прокурора області); місячної премії по плану (підстава - Постанова Кабінету Міністрів України № 505 від 31.05.2012 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» та накази прокурора області); матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та допомоги для оздоровлення під час щорічної відпустки у розмірі середньомісячної заробітної плати працівника (підстава - Постанова Кабінету Міністрів України № 505 від 31.05.2012 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» та накази прокурора області, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових потреб в 2016 році нараховувалась у розмірі місячної заробітної плати (без премії) з урахуванням рекомендацій, викладених в листі Генеральної прокуратури України від 20.01.2016 року № 18-94-27окв-вих16);

- з 03.02.2017 по 28.03.3017 позивач працював на посаді начальника Криничанського відділу Дніпродзержинської місцевої прокуратури та його заробітна плата складалась з: посадового окладу 2 263,00 грн. (відповідно до штатного розпису прокуратури Дніпропетровської області та на підставі Постанови Кабінету Міністрів України № 763 від 30.09.2015 «Про внесення змін до Постанови Кабінету Міністрів України від 30 травня 2012 року № 505»); надбавки до посадового окладу за класний чин (молодший радник юстиції) 125,00 грн. (підстава - Постанова Кабінету Міністрів України № 268 від 09.03.2006 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів»; надбавки за вислугу років (понад 5 років) 18% посадового окладу (підстава Постанова Кабінету Міністрів України № 1090 від 09.12.2015 «Про затвердження Порядку виплати щомісячної надбавки за вислугу років прокурорам та іншим працівникам прокуратури» та ч. 7 ст. 81 Закону України «Про прокуратуру»); надбавки до посадового окладу за виконання особливо важливої роботи 70% (підстава - Постанова Кабінету Міністрів України № 505 від 31.05.2012 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» та наказ прокурора області); надбавки до посадового окладу особі, яка працює в умовах режимних обмежень 10% (підстава Постанова Кабінету Міністрів України № 414 від 15.06.1994 «Про види, розміри і порядок надання компенсації громадянам у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці», наказ прокурора області); місячної премії по плану (підстава - Постанова Кабінету Міністрів України № 505 від 31.05.2012 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» та накази прокурора області); матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та допомоги для оздоровлення під час щорічної відпустки у розмірі середньомісячної заробітної плати працівника (підстава - Постанова Кабінету Міністрів України № 505 від 31.05.2012 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» та накази прокурора області).

Листами Запорізької обласної прокуратури від 10.03.2021 №21-232вих.-21, №21-233вих.-21, №21-234вих.-21, №21-235вих.-21 надано інформацію про нараховану заробітну плату ОСОБА_1 з помісячною деталізацією нарахувань за період з 2017-2020 роки та розрахункові листи за цей період:

- з 29.03.2017 по 31.08.2017 позивач працював на посаді начальника відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ та державної прикордонної служби управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Запорізької області та його заробітна плата складалась з: посадового окладу 3 148,00 грн.; надбавки за виконання особливо важливої роботи за 2017 рік 70% від окладу та класного чину; доплати за роботу в умовах режимної секретності 15 % від посадового окладу; щомісячної премії: березень-червень - 230%, липень - 115%, серпень - 350%; премія до свята у розмірі 40% фонду оплати праці без врахування премії; матеріальної допомоги на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових, розрахованої відповідно до п.8 розділу ІV Постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100;

- з 01.09.2017 по 30.04.2020 позивач працював на посаді начальника відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами Служби безпеки України та Державної прикордонної служби прокуратури Запорізької області та його заробітна плата складалась з: посадового окладу 7 750,00 грн.; надбавки за виконання особливо важливої роботи за 2017-2020 рік 70% від окладу та класного чину; доплати за роботу в умовах режимної секретності січень 2018 50%, лютий-березень 2018 55%, квітень-травень 2018 - 60%, червень 2018 54%, липень 2018 - 40%, серпень 2018 60%, вересень 2018 80%, жовтень-грудень 2018 60%, у 2019 році - 15%, січень 2020 15%, лютий-квітень 2020 10% від посадового окладу; щомісячної премії: січень-вересень 2019 - 55%, жовтень 2019 - 85%, листопад 2019 75%, грудень 2019 72 %, січень-квітень 2020 75%; премії до свята у розмірі 40% фонду оплати праці без врахування премії (2018); премії до свята у розмірі 15% фонду оплати праці без врахування премії (серпень 2019); премії до свята у розмірі 60% фонду оплати праці без врахування премії (листопад 2019); премії до свята у розмірі 240% фонду оплати праці без врахування премії (грудень 2019); матеріальної допомоги на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових, розрахованої відповідно до п.8 розділу ІV Постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100.

Зазначені оклади були встановлені не у відповідності до положень ч.3 ст.81 Закону України «Про прокуратуру», а у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що враховуючи відсутність у відповідачів права на здійснення перерахунку та виплату посадового окладу позивачу самостійно без правого врегулювання та фінансової можливості щодо збільшення видатків з Державного бюджету України у розмірі, іншому ніж встановлений постановою КМУ №505 та враховуючи те, що рішення Конституційного Суду України від 26.03.2020 року №6-р/2020 на спірні правовідносини за період з 01.07.2015 по 26.03.2020 не може вплинути, оскільки такі виникли до прийняття вказаного рішення Конституційного Суду України, а останнє не містить положень, які б поширювали його дію на правовідносини, що виникли до набрання ним чинності, в зв`язку з чим з боку відповідачів не було допущено бездіяльності щодо неналежного розрахунку з позивачем і, як наслідок про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог щодо стягнення в рахунок протиправно ненарахованої та невиплаченої заробітної плати за період з 01.07.2015 по 26.03.2020. Також зазначає, що посадовий оклад позивача в період з 27.03.2020 року по 30.04.2020 року правомірно розраховувався не у відповідності до положень ч. 3 ст. 81 Закону України «Про прокуратуру», а у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, оскільки це відповідає п. 3 р. ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» від 19.09.2019 № 113-IX, який набрав чинності 25.09.2019 та яким запроваджено реформування системи органів прокуратури. Ця норма Закону не визнана неконституційною, а тому підлягає застосуванню.

Колегія суддів частково не погоджується з такими висновками суд першої інстанції виходячи з наступного

Відповідно до ст. 1311 Конституції України, організація та порядок діяльності прокуратури визначаються законом.

15.07.2015 набрав чинності Закон України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII, який визначає правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України.

У відповідності до частин 1-4 статті 81 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII заробітна плата прокурора регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Законом України від 28 грудня 2014 року № 79-VIII «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» доповнений розділ VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України, зокрема, пунктом 26, який передбачив, що норми і положення статті 81 Закону України від 14 жовтня 2014 року «Про прокуратуру» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Пунктом 2 резолютивної частини вказаного рішення Конституційного Суду України визначено, що положення пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статті 81 Закону № 1697-VІІ зі змінами застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Отже, починаючи з 26.03.2020 прокурори мають право на заробітну плату у розмірах, яка визначена ст. 81 Закону України «Про прокуратуру», а не постановою КМУ, оскільки само підґрунтя застосування постанови КМУ втратило чинність.

Поряд із цим, спірні правовідносини між сторонами виникли щодо нарахування та виплати заборгованості по заробітній платі за період з 01.07.2015 по 30.04.2020.

Тому рішення Конституційного Суду України від 26.03.2020 № 6-р/2020 на спірні правовідносини за період з 01.07.2015 по 25.03.2020 не може вплинути, оскільки такі виникли до прийняття вказаного рішення Конституційного Суду України, а останнє не містить положень, які б поширювали його дію на правовідносини, що виникли до набрання ним чинності.

Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 23.01.2019 № 820/2462/17, від 25.07.2019 у справі № 804/3790/17, від 04.06.2020 у справі № 818/45/1, від 27.10.2020 у справі № 826/18228/16.

Заперечуючи таке право позивача, відповідач, з яким погодився і суд першої інстанції, посилається на те, що у зв`язку із прийняттям Закону України №113-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» були внесені зміни до Закону України «Про прокуратуру». Так, відповідно до абз. 3 п. 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №113-IX «за прокурорами та керівниками регіональних, місцевих і військових прокуратур, прокурорами і керівниками структурних підрозділів Генеральної прокуратури України зберігається відповідний правовий статус, який вони мали до набрання чинності цим Законом, при реалізації функцій прокуратури до дня їх звільнення або переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури. На зазначений період оплата праці працівників Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України, яка встановлює оплату праці працівників органів прокуратури», при цьому йдеться саме про постанову КМУ №505 від 31.05.2012.

Також, вказаним Законом України № 113, зокрема, у частині 1 статті 7 Закону України «Про прокуратуру» у частині першій: пункт 1 викласти в такій редакції: « 1) Офіс Генерального прокурора»; слова «регіональні» та «місцеві» замінено відповідно на «обласні» та «окружні», а також передбачено, що переведення на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора в обласні, окружні прокуратури відбувається лише у разі успішного проходження ними атестації.

З цих підстав суд першої інстанції вказує на те, що після ухвалення рішення Конституційним Судом України у справі № 1-223/2018(2840/18) відповідачем правомірно нараховувалась заробітна плата позивачу, якого не було переведено до Офісу Генерального прокурора, обласної, окружної прокуратури у встановленому законом порядку, виходячи з положень постанови КМУ №505.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони суперечать ст. 1311Конституції, ст. 81 Закону України «Про прокуратуру» та висновкам Конституційного Суду України у справі № 1-223/2018(2840/18) .

Так, частиною 3 статті 6 КАС України визначено, що звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Згідно ч. 4 ст. 7 КАС України, якщо суд доходить висновку, що закон чи інший правовий акт суперечить Конституції України, суд не застосовує такий закон чи інший правовий акт, а застосовує норми Конституції України як норми прямої дії.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання оплати праці прокурорів виходив з того, що заробітна плата, як елемент організації та порядку діяльності прокуратури в розумінні статті 1311 Основного Закону України, має визначатися виключно законом. У свою чергу, спеціальним законом, який визначає правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України, є Закон України «Про прокуратуру».

Законом України від 19.09.2019 №113-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» (Закон №113-IX), який набрав чинності 25.09.2019, запроваджено реформування системи органів прокуратури.

Відповідно до Закону № 113-IX частини третю - п`яту ст. 81 Закону «Про прокуратуру» викладено в іншій редакції та, зокрема, встановлено, що посадовий оклад прокурора окружної прокуратури становить 15 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року. Посадові оклади інших прокурорів установлюються пропорційно до посадового окладу прокурора окружної прокуратури з відповідним коефіцієнтом.

Отже, Законом № 113-IX з 25.09.2019 визначено розмір посадового окладу працівника прокуратури в ст. 81 Закону №1697-VII.

Водночас, відповідно до абз. 3 п. 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №113-IX за прокурорами та керівниками регіональних, місцевих і військових прокуратур, прокурорами і керівниками структурних підрозділів Генеральної прокуратури України зберігається відповідний правовий статус, який вони мали до набрання чинності цим Законом, при реалізації функцій прокуратури до дня їх звільнення або переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури.

Як вбачається з матеріалів справи, 30.04.2020 звільнений із займаної посади та з органів прокуратури Запорізької області на підставі п.9 ч.1 ст.51 Закону України «Про прокуратуру», наказ від 29.04.2020 № 728к.

Таким чином, у період з 26.03.2020 по 30.04.2020 позивач не мав статусу прокурора ані Офісу Генерального прокурора ані, обласної, ані окружної прокуратури, тому на нього не поширювалося положення норм частини 3 статті 81 Закону України «Про прокуратуру» в редакції Закону № 113 щодо розмірів посадових окладів прокурора окружної чи обласної прокуратури.

Пунктами 10, 11, 12 р. ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» 19.09.2019 № 113-IX, в редакції, яка діяла станом на спірний період 2020 року, яким запроваджено реформування системи органів прокуратури, передбачено, що прокурори Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур (у тому числі ті, які були відряджені до Національної академії прокуратури України для участі в її роботі на постійній основі) мають право в строк, визначений Порядком проходження прокурорами атестації, подати Генеральному прокурору заяву про переведення на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах. У заяві також повинно бути зазначено про намір пройти атестацію, надано згоду на обробку персональних даних, на застосування процедур та умов проведення атестації. Форма та порядок подачі заяви визначаються Порядком проходження прокурорами атестації.

Атестація прокурорів проводиться кадровими комісіями Офісу Генерального прокурора, кадровими комісіями обласних прокуратур.

12. Предметом атестації є оцінка:

1) професійної компетентності прокурора;

2) професійної етики та доброчесності прокурора.

Таким чином, у контексті п. 3, 10, 11, 12 р. ІІ «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України № 113 слід вважати, що статус прокурора, який призначений на посаду після проходження атестації, є відмінним від статусу прокурора, який був до набрання чинності цим Законом, та який підлягає збереженню до звільнення або призначення на посаду після проходження атестації.

З огляду на те, що вищезазначеною нормою Прикінцевих та перехідних положень Закону №113-ІХ прямо передбачено збереження відповідного правового статусу, який прокурори мали до набрання чинності цим Законом, колегія суддів вважає, що застосуванню підлягає редакція ст. 81 Закону України «Про прокуратуру», що діяла до внесення змін Законом № 113- ІХ та згідно з якою посадовий оклад прокурора місцевої прокуратури з 1 січня 2017 року становить 12 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, а прокурора Генеральної прокуратури України встановлювався пропорційно до посадового окладу прокурора місцевої прокуратури з коефіцієнтом 1,3.

Колегія суддів вважає, що саме виходячи з цієї величини підлягає розрахунку заробітна плата позивача за період з 26.03.2020 року по 30.04.2020 року з урахування відповідних надбавок та виплат.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача на користь позивача, певної суми заробітної плати, то вона задоволенню не підлягає, оскільки матеріали справи не містять доказів нарахування позивачу відповідних сум, на підставі яких суд мав би можливість визначити конкретну суму стягнення.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За загальним правилом суд не може виходити за межі позовних вимог, тобто не може застосовувати інший спосіб захисту, ніж зазначив позивач у позовній заяві.

Як роз`яснив Верховний Суд України у п. 3 постанови Пленуму № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення», вихід за межі позовних вимог - це вирішення незаявленої вимоги, задоволення вимоги позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено.

Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Колегія суддів враховує судову практику Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 13.01.2011 (остаточне) по справі «Чуйкіна проти України» (Заява №28924/04) констатував, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності небезпідставної заяви за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Засіб захисту, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, ефективний засіб правового захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

З урахуванням наведеного, суд визнає, що для ефективного захисту прав, свобод, інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єкта владних повноважень слід вийти за межі позовних вимог.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягало скасуванню, а позов частковому задоволенню - в частині визнання неправомірними дій Запорізької обласної прокуратури щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 заробітної плати у період з 26.03.2020 по 30.04.2020 виходячи із розміру, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 № 505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури», а також в частині зобов`язання Запорізької обласної прокуратури нарахувати за час перебування на посаді начальника відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами Служби безпеки України та Державної прикордонної служби прокуратури Запорізької області ОСОБА_1 заробітної плати за період з 26.03.2020 по 30.04.2020, виходячи із розміру заробітної плати, встановленої ст. 81 Закону України «Про прокуратуру» в редакції, що діяла станом на 24.09.2019 року до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» 19.09.2019 № 113-IX, з урахуванням усіх встановлених у цей період надбавок і премій та інших виплат, передбачених законодавством, та виплати вказаної заробітної плати з урахуванням фактично виплаченої суми за вказаний період.

Керуючись п.2 ч. 1 ст. 315, ст.ст. 317, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 червня 2021 року скасувати та прийняти нову постанову.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Запорізької обласної прокуратури щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 заробітної плати у період з 26.03.2020 по 30.04.2020 виходячи із розміру, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 № 505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури».

Зобов`язати Запорізьку обласну прокуратуру нарахувати за час перебування на посаді начальника відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами Служби безпеки України та Державної прикордонної служби прокуратури Запорізької області ОСОБА_1 заробітну плату за період з 26.03.2020 по 30.04.2020, виходячи із розміру заробітної плати, встановленої ст. 81 Закону України «Про прокуратуру» в редакції, що діяла станом на 24.09.2019 року до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» 19.09.2019 № 113-IX, з урахуванням усіх встановлених у цей період надбавок і премій та інших виплат, передбачених законодавством, та виплати вказаної заробітної плати з урахуванням фактично виплаченої суми за вказаний період.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення в повному обсязі.

В повному обсязі постанова складена 05 серпня 2022 року.

Головуючий - суддя Д.В. Чепурнов

суддя Т.І. Ясенова

суддя С.В. Сафронова