Справа № 160/7992/22
Суддя: Рябчук Олена Сергіївна
Дата ухвалення: 2022-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 серпня 2022 року Справа № 160/7992/22
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Рябчук О.С.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до відповідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -
07.06.2022 року засобами поштового зв`язку до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому позивач просить:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до пільгового стажу роботи по Списку № 2 ОСОБА_1 періоди роботи у Павлоградському енергопідприемстві ДХК «Павлоградвугілля» з 12.10.1995 р. по 27.02.1996 р. в якості «майстра», з 01.11.1998 року по 06.01.2003 р. в якості «машиніст (кочегар) котельні», з 07.01.2003 р. по 25.08.2005 р. в якості «старший майстер котельного устаткування», з 26.08.2005 р. по 18.06.2006 р. в якості «машиніст (кочегара) котельні», з 19.12.2006 р. по 04.07.2007 року в якості «виконуючий обов`язки начальника по цеху», частину періоду роботи з 31.12.2009 р. по 01.07.2010 р. в якості «виконуючий обов`язки начальника котельні»;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 , з 17.02.2022 р. пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 згідно з пунктом «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ, в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» під 02.03.2015 №213-УІІІ, з урахуванням висновків Конституційного Суду України, викладених у прийнятому 23.01.2020 рішенні №1-р/2020, як особі, яка працювала до 01.04.2015 на посадах, визначених у вказаних нормах.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що після отримання права на пенсію за віком звернулась 17.02.2022р. з заявою про призначення пенсії до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області 05.04.2022р. повідомлено про прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області рішення про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах в якому вказано, що призначення такої пенсії можливо по досягнення заявником віку 55 років. Та окрім наведеного не зараховано до пільгового стажу періоди роботи позивача у Павлоградському енергопідприемстві ДХК «Павлоградвугілля» з 12.10.1995 р. по 27.02.1996 р. в якості «майстра», з 01.11.1998 року по 06.01.2003 р. в якості «машиніст (кочегар) котельні», з 07.01.2003 р. по 25.08.2005 р. в якості «старший майстер котельного устаткування», з 26.08.2005 р. по 18.06.2006 р. в якості «машиніст (кочегара) котельні», з 19.12.2006 р. по 04.07.2007 року в якості «виконуючий обов`язки начальника по цеху», частину періоду роботи з 31.12.2009 р. по 01.07.2010 р. в якості «виконуючий обов`язки начальника котельні». Позивач не погоджується з відмовою у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, оскільки вважає, що перевагу у спірних правовідносинах слід віддати саме тому закону, який у застосуванні є найбільш сприятливим для позивача, а саме - така обов`язкова умова для призначення пенсії на пільгових умовах, як необхідний вік та стаж роботи, має застосовуватися в порядку, визначеному пунктом 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду № 1-р/2020 від 23.01.2020 року, виходячи з принципу правої визначеності, як складового елементу верховенства права, гарантованого статтею 8 Конституції України. На думку позивача, таке застосування судом вказаних вище норм права усуває колізію в їх застосуванні у спосіб застосування тієї норми, яка створює більш сприятливі умови для реалізації права особи на пенсійне забезпечення та забезпечує у спірних правовідносинах правову визначеність.
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями зазначена справа розподілена судді О.С. Рябчук.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.06.2022 р. відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи у письмовому провадженні.
Цією ж ухвалою відповідачам було надано строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.
27.06.2022 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду за допомогою підсистеми «Електронний суд» від Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області надійшов відзив на позовну заяву. Відповідач проти позову заперечує в повному обсязі, вказує, що обов`язковою умовою для призначення пенсії за віком, в тому числі на пільгових умовах, є досягнення особою відповідного пенсійного віку, що визначено в діючому законодавстві. Оскільки позивачем при зверненні з заявою про призначення пенсії ще не було досягнуто 55-ти річного віку, відмова у призначенні пенсії є обґрунтованою та не підлягає скасуванню. Окрім наведеного відповідач вказує, що позивачу не були враховані періоди роботи до пільгового стажу до списку № 2, оскільки довідки не відповідають формі довідки затвердженої додатком 5 до Порядку підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993р. № 637.
20.07.2022 року засобами поштового зв`язку до Дніпропетровського окружного адміністративного суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надійшов відзив проти позову. Відповідач проти позовних вимог заперечує в повному обсязі. Щодо незарахування до пільгового стажу роботи по Списку № 2 періодів роботи з 12.10.1995р. по 27.02.1996р., з 01.11.1998р. п 06.01.2003р., з 07.01.2003р. по 25.08.2005р., з 26.08.2005р. по 18.06.2006р., з 19.12.2006р. по 04.07.2007 року та частини періоду роботи з 31.12.2009р. по 01.07.2010 року зазначив, що ці періоди не було враховано через розбіжність ім`я у трудовій книжці та паспортних даних, відсутності посади в переліку атестованих робочих місць та розбіжностях між наданими довідками та записами у трудовій книжці. Окрім наведеного відповідач зазначає, що ОСОБА_1 не досягла пенсійного віку та з огляду на викладене вважає прийняте рішення правомірним та просить відмовити в задоволенні позовних вимог.
Відповідно до ч.1 ст.257 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
За змістом приписів п.3 ч.6 ст.12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи, зокрема, щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Частиною 4 статті 243 Кодексу адміністративного України встановлено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Згідно з ч.5 ст.250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Зважаючи на наведене та відповідно до вимог ст.ст. 257, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Згідно з 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 17.02.2022 року звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про призначення пенсії за віком.
04.04.2022 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 та зазначено наступне:
«Страховий стаж роботи особи становить 29 років 3 місяці 28 днів.
Необхідний пільговий стаж, визначений пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України « Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ( Список №2) становить 10 років.
Пільговий стаж особи становить 13 років 8 місяців 14 днів.
Результати розгляду документів, доданих до заяви:
За доданими документами до страхового стажу не зараховано:
- період роботи з 08.10.1997 по 01.11.1998, оскільки в записі трудової книжки про прийняття на роботу дата наказу (07.10.1998) не відповідає даті прийняття (07.10.1997). Для зарахування періоду роботи з 08.10.1997 по 01.11.1998 необхідно надати уточнюючу довідку про період роботи, видану підприємством, на якому працювала особа, на підставі первинних документів за час виконання роботи.
До пільгового стажу не зараховано періоди:
- з 12.10.1995 по 27.02.1996, оскільки існують розбіжності між посадою, що зазначена в довідці, уточнюючій пільговий характер роботи від 17.01.1011 № 47 та трудовій книжці та переліком посад до атестації робочих місць за умови праці від 30.12.1994 року № 285. Не зазначено структурний підрозділ, у якому працювала заявниця;
- з 01.11.1998 року по 04.11.2007 року, оскільки в пільговій довідці від 26.01.2022 року № 90, уточнюючій пільговий характер роботи, ім`я « ОСОБА_2 » не відповідає паспортним даним « ОСОБА_2 »;
- період з 31.12.2009 року по 01.07.2010 року, оскільки відповідно до долучених наказу про результати атестації робочих місць за умови праці від 31.12.2009 № 1008 та переліку посад атестованих робочих місць від 31.12.2009 року № 1008, посада «виконуючий обов`язки начальника котельні», «начальних цеха» відсутня.
Дата, з якої особа матиме право на пенсійну виплату, 05.10.2026».
Не погоджуючись з наданою Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області відмовою у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах позивач звернулась з цим позовом до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст.ст. 3, 19, 46 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Статтею 92 Конституції України визначено, що виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.
Частиною першою статті 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 року (далі Закон №1058-IV) визначено, що законодавство про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, цього закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відміни від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.
3 жовтня 2017 року Верховною Радою України було ухвалено Закон № 2148-VIII, що доповнив Закон № 1058-ІV розділом XIV-1, який містить пункт 2 частини другої статті 114 такого змісту:
«На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах».
За приписами статті 12 Закону № 1788-XII право на пенсію за віком мають чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років, жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.
Натомість згідно з пунктом «б» статті 13 Закону № 1788-XII в редакції, чинній до внесення змін Законом № 213-VІІІ, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що затверджений Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:
чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах;
жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Законом № 213-VІІІ, який набрав чинності з 1 квітня 2015 року, збільшено раніше передбачений пунктом «б» статті 13 Закону № 1788-ХІІ вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, жінкам з 50 років до 55 років.
Відповідно до пункту 1 резолютивної частини Рішення № 1-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII (пункт 1 рішення).
Згідно з пунктом 3 резолютивної частини зазначеного Рішення застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, у тому числі жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Згідно зі ст. 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з справ людини як джерело права.
В пунктах 52, 56 рішення від 14.10.2010 року в справі «Щокін проти України» Європейський суд з справ людини як джерело права вказав, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак, зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у світлі практики Суду. З посиланням на закріплений в законодавстві України принцип i dubio pro tributario, Європейський суд з прав людини зазначив, що органи державної влади повинні віддавати перевагу найбільш сприятливому для людини та громадянину тлумаченню національного законодавства.
Виходячи з принципу правої визначеності як складового елементу верховенства права, гарантованого ст. 8 Конституції України, така обов`язкова умова для призначення пенсії на пільгових умовах, як пенсійний вік, має застосовуватися в порядку, визначеному п. 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду №1-р/2020 від 23.01.2020 року. Таке застосування вищевказаних норм права усуває колізію в їх застосуванні, у спосіб застосування тієї норми, яка створює більш сприятливі умови для реалізації права особи на пенсійне забезпечення, та забезпечує у спірних правовідносинах правову визначеність.
Суд зазначає, що обрані відповідачем у даному спорі мотиви прийняття оскаржуваного рішення не враховують правила розв`язання колізій між діючими актами права однакової сили та з одного з того ж предмету із застосуванням приписів ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на користь невладного суб`єкта - приватної особи, тобто на користь позивача.
Так, розглядаючи заяву позивача про призначення пенсії, відповідач віддав перевагу найменш сприятливому для позивача тлумаченню законодавства, у зв`язку з чим, дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для призначення пенсії.
При прийнятті рішення суд враховує постанову Великої Палати Верховного Суду від 03.11.2021 року у зразковій справі №360/3611/20, висновки якої є обов`язковими для застосування судом у цій справі.
Рішенням № 1-р/2020 КСУ визнав неконституційними окремі положення Закону № 1788-ХІІ, у зв`язку із чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (пункт 2 резолютивної частини Рішення). Одночасно КСУ встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII.

У зв`язку із цим на час виникнення спірних правовідносин Закон № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, для жінок після досягнення 50 років (за наявності стажу роботи та інших умов, визначених в рішенні КСУ).

Отже, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 з одного боку, та Законом № 1058-ІV - з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Перший із цих законів визначав такий вік у 50 років, тоді як другий - у 55 років.

Оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, Велика Палата Верховного Суду доходить висновку, що вони явно суперечать один одному. Таке регулювання порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (див. пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України»).

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі №520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Отже, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області включити до пільгового стажу роботи за Списком № 2 ОСОБА_1 періоди з 12.10.1995р. по 27.02.1996р., з 01.11.1998 по 04.11.2007 та з 31.12.2009р. по 01.07.2010р. суд зазначає наступне.

Закон України «Про пенсійне забезпечення» відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій, спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих; та гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.

Згідно із ст. 1 Закону №1788 громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Частиною 1 статті 26 Закону №1058 визначено умови призначення пенсії за віком, відповідно до якої особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років.

Відповідно до ст. 1 Закону №1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Згідно з ч.1ст.24 Закону №1058-IVстраховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Наведене кореспондується положенням ч.2 ст.24 Закону №1058-IV, за якими страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до ч.4ст.24 Закону № 1058-IVперіоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

До стажу роботи зараховується також:

а) будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків;

в) військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки, внутрішніх справ та Національної поліції, незалежно від місця проходження служби;

д) навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі;

При призначенні пенсій на пільгових умовах відповідно до статей 13 і 14 та пенсій за вислугу років відповідно до статті 55 цього Закону провадиться взаємне зарахування періодів роботи, передбачених цими статтями, за умови, що зазначені роботи дають право на пенсію на аналогічних або більш пільгових умовах.

Статтею 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено порядок на умови призначення пенсій за віком на пільгових умовах.

Відповідно до ч. 1 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пільгових умовах пенсія за віком призначається:

1) працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах;

2) працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону:

жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.

Статтю 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено порядок підтвердження стажу роботи, згідно з якою основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Статтею 48 Кодексу законів про працю України також визначено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Відповідні положення містить і Постанова Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок №637).

Так, згідно з пунктом 1 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Пунктом 3 зазначеного Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

За приписами пункту 20 вказаного Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

При цьому, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 року у справі №234/13910/17 та від 07 березня 2018 року у справі № 233/2084/17.

Відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 1 грудня 2005 року за № 1451/11731 (далі - Порядок № 383), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.

До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92 року.

Пунктом 10 Порядку № 383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

Позивачем до матеріалів справи надано копію трудової книжки серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_3 , дата заповнення 23.03.1992р. та має наступні записи щодо спірних періодів:

-Павлоградське енергоуправління. 12.10.1995р. переведена майстром. Наказ № 304к від 11.10.1995р.;

-27.02.1996р. звільнена на підставі ст.. 40 п. 4 КЗпП України за прогули без поважної причини. Наказ 120к від 09.04.1996р.;

-08.10.1997р. прийнята апаратником ХВО 4 розряду до Павлоградського енергопідприємства. Наказ № 278 від 07.10.1997р.;

-01.11.1998р. переведена машиністом ( кочегаром) котельної 3 розряду. Наказ № 315к від 30.10.1998р.;

-01.03.1999р. переведена машиністом ( кочегаром) котельної 4 розряду. Наказ № 55к від 26.02.1999р.;

-07.01.2003р. переведена старшим машиністом котельного устаткування 6 розряду. Наказ № 4к від 08.01.2003р.;

-22.12.2003р. Державне відкрите акціонерне товариство «Павлоградське енергопідприємство» - дочірнє підприємство відкритого акціонерного товариства державної холдингової компанії «Павлоградвугілля» реорганізоване в філію відкритого акціонерного товариства «державна холдингова компанія «Павлоградвугілля» «Павлоградське енергопідприємтво». Наказ Фонду державного майна України від 28.11.2003р. № 2145;

-25.10.2004р. відкрите акціонерне товариство «Державна холдингова компанія «Павлоградвугілля» перейменовано у Відкрите акціонерне товариство «Павлоградвугілля»;

-26.08.2005р. переведена машиністом ( кочегаром) котельні 6 розряду. Розп. № 242к від 25.08.2005р.;

-19.06.2006р. переведена на посаду в.о. майстра. Розп. № 158к від 19.06.2006р.;

-19.12.2006р. переведена на посаду в.о. начальника котельні. Розп. № 520к від 19.12.2006р.;

-20.06.2007р. звільнена за ст. 38 КЗпП України, за власним бажанням. Розп. № 823 від 20.06.2007р.;

-запис № 14 рахувати не дійсним;

-04.07.2007р. звільнена за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням. Розп. № 975п від 04.07.2007р.;

-05.11.2007р. почато виплату допомоги по безробіттю у Тернівському міському центрі зайнятості. Наказ № НТО71129 від 29.11.2007р.;

-04.03.2008р. зупинено виплату допомоги по безробіттю. Наказ № НТ080305 від 05.03.2008р.;

-05.03.2008р. Філія ВАТ «Павлоградвугілля» «Павлоградське управління матеріально технічного постачання». Прийнята вантажником лісопереробної дільниці № 2 департаменту управління складами. Розп. №66-п від 05.03.2008р.;

-01.07.2008р. звільнена порядком переведення в філію ВАТ «Павлоградвугілля» «Павлоградське енергопідприємство» за ст.. 36п. 5 КЗпП України. Розпорядження № 171-к від 01.07.2008р.;

-02.07.2008р. прийнята на посаду майстра за переведенням з філії ВАТ «Павлоградвугілля» «Павлоградське управління з матеріально технічного постачання» до філії ВАТ «Павлоградвугілля» «Павлоградське енергопідприємство». Розпорядження № 1217к від 01.07.2008р.;

-03.06.2009р. переведена в.о. начальника котельні. Розп. № 784-к від 03.06.2009р.;

-01.07.2010р. переведена на посаду в.о. начальника в котельний цех ВСП «Шахта «Тернівська». Розп. 1060к від 01.07.2010р.

Одночасно з заявою позивачем надано:

- довідку філії приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» «Павлоградське енергопідприємство» № 47 від 17.01.2022р. про підтвердження наявного стажу роботи ОСОБА_4 , 1971р.н., складену в тому, що зазначена особа за період з 23 березня 1992р. по 27 лютого 1996 року працювала повний робочий день на ( в) у Енергоуправлінні в/о «Павлоградвугілля» у котельні ЦЗФ за професією, посадою машиніст паливо подання 3 розряду, що передбачена Списком два розділ ХІІІ код КП 2140200б-23398 підстава КМУ № 162 від 11.03.1994р.;

-довідку філії приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» «Павлоградське енергопідприємство» № 48 від 17.01.2022р. про підтвердження наявного стажу роботи ОСОБА_1 , 1971р.н., складену в тому, що зазначена особа за період з 02 липня 2008р. по 13 січня 2015 року року працювала повний робочий день на ( в) у Філії ВАТ «Павлоградвугілля» «Павлоградське енергопідприємство» у котельні шахти «Тернівська», котельний цех ВСП «Шахта «Тернівська», котельний цех ІІІ блок ВСП «Шахта «Західно-Донбаська», що передбачена Списком два розділ ХІІІ код КП 13б підстава КМУ № 36 від 16.01.2003р.;

- довідку філії приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» «Павлоградське енергопідприємство» № 90 від 26.01.2022р. про підтвердження наявного стажу роботи ОСОБА_4 , 1971р.н., складену в тому, що зазначена особа за період з 01 листопада 1998р. по 04 липня 2007 року працювала повний робочий день на ( в) Павлоградське Енергопідприємство ДХК «Павлоградвугілля» у котельні ЦЗФ, котельня ? мікрорайону м. Тернівка, за посадою машиніст ( кочегар) 3,4р. ( на вугіллі й сланці), у тому числі зайняті видаленням золи, що передбачена Списком два розділ ХХХІІІ код КП 786 підстава КМУ№ 162 від 11.03.1994р., за період з 07 січня 2003р. по 15 січня 2003 року працювала повний робочий день на ( в) Павлоградське Енергопідприємство ДХК «Павлоградвугілля» у котельні ЦЗФ, котельня ? мікрорайону м. Тернівка, за посадою старший машиніст котельного устаткування 6 розряду, що передбачена Списком два розділ ХІІІ код КП 2140000а-18826 підстава КМУ№ 162 від 11.03.1994р., за період з 16 січня 2005р. по 25 серпня 2005 року працювала повний робочий день на ( в) Павлоградське Енергопідприємство ДХК «Павлоградвугілля» у котельні ЦЗФ, котельня ? мікрорайону м. Тернівка, за посадою старший машиніст котельного устаткування 6 розряду, що передбачена Списком два розділ ХІІІ код КП 13а підстава КМУ№ 36 від 16.03.2003р., за період з 26 серпня 2005р. по 18 червня 2005 року працювала повний робочий день на ( в) Павлоградське Енергопідприємство ДХК «Павлоградвугілля» у котельні ЦЗФ, котельня ? мікрорайону м. Тернівка, за посадою машиніст ( кочегар) 6р. ( на вугіллі й сланці), у тому числі зайняті видаленням золи, що передбачена Списком два розділ ХХХІІІ код КП33 підстава КМУ№ 36 від 16.01.2003р.

При цьому доводи відповідачів, що викладені у відзивах на позовну заяву та стали однією з підстав відмови у зарахуванні пільгового стажу щодо різниці між паспортними даними позивача та відомостях в довідках, уточнюючих характер роботи позивача, не можуть бути взяті до уваги судом, оскільки ОСОБА_1 було надано свідоцтво серії НОМЕР_2 від 10 листопада 1999р. про переміну прізвища, імені, по батькові, що посвідчує зміну ім`я ОСОБА_4 на ОСОБА_2 .

Відповідно до пункту 18 Порядку № 637 за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Відповідно до п. 4.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 року (далі - Порядок №22-1) право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

За таких умов, Головним управлінням Пнесійного фонду України в Хмельницькій області протиправно було не зараховано до пільгового стажу роботи по Списку № 2 ОСОБА_1 періоди роботи у Павлоградському енергопідприемстві ДХК «Павлоградвугілля» з 12.10.1995 р. по 27.02.1996 р. в якості «майстра», з 01.11.1998 року по 06.01.2003 р. в якості «машиніст (кочегар) котельні», з 07.01.2003 р. по 25.08.2005 р. в якості «старший майстер котельного устаткування», з 26.08.2005 р. по 18.06.2006 р. в якості «машиніст (кочегара) котельні», з 19.12.2006 р. по 04.07.2007 року в якості «виконуючий обов`язки начальника по цеху», частину періоду роботи з 31.12.2009 р. по 01.07.2010 р. в якості «виконуючий обов`язки начальника котельні».

З огляду на вищевикладене, відмова управління ПФУ в призначенні позивачу, яка на час звернення із заявою про призначення пенсії досягла 50 років, мала необхідний страховий стаж роботи та необхідний пільговий стаж роботи, пенсії на пільгових умовах за віком з посиланням недосягнення нею 55-річного пенсійного віку, визначеного пунктом 2 частини другої статті 114 Закону № 1058-ІV, є протиправною.

Частиною 1 статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно з частиною 2 статті 5 КАС України захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі Чахал проти Об`єднаного Королівства (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Також суд для найбільш ефективного захисту порушеного права особи може вийти за межі позовних вимог. Виходячи зі змісту позовних вимог та доказів, наданих на підтвердження правової позиції відповідачами, суд доходить висновку, що належним способом відновлення порушеного права позивача на отримання пенсії за віком на пільгових умовах буде зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії з урахуванням висновків суду, що позивач досягла пенсійного віку 50 років, що є достатнім для призначення пенсії за списком №2 на умовах пункту «б» статті 13 Закону №1788-XII, в редакції, яка була чинна до внесення змін Законом 213-VІІ та з зарахуванням періодів роботи до пільгового стажу по Списку № 2 у Павлоградському енергопідприемстві ДХК «Павлоградвугілля» з 12.10.1995 р. по 27.02.1996 р. в якості «майстра», з 01.11.1998 року по 06.01.2003 р. в якості «машиніст (кочегар) котельні», з 07.01.2003 р. по 25.08.2005 р. в якості «старший майстер котельного устаткування», з 26.08.2005 р. по 18.06.2006 р. в якості «машиніст (кочегара) котельні», з 19.12.2006 р. по 04.07.2007 року в якості «виконуючий обов`язки начальника по цеху», частину періоду роботи з 31.12.2009 р. по 01.07.2010 р. в якості «виконуючий обов`язки начальника котельні».

Згідно із частинами 1, 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі, відповідно до якого розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (частина 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

За таких обставин, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельниціькій області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 від 04.04.2022 року № 77 є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

За таких обставин суд приходить до висновку щодо часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.

Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на викладене, сплачений позивачем судовий збір за подачу даного позову до суду в сумі 992,40 грн. підлягає стягненню з відповідачів солідарно за рахунок бюджетних асигнувань.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 72-74, 77, 241-246, 250, 260-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до відповідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області № 77 від 04.04.2022 року про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 2 ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до пільгового стажу роботи по Списку № 2 ОСОБА_1 періоди роботи у Павлоградському енергопідприемстві ДХК «Павлоградвугілля» з 12.10.1995 р. по 27.02.1996 р. в якості «майстра», з 01.11.1998 року по 06.01.2003 р. в якості «машиніст (кочегар) котельні», з 07.01.2003 р. по 25.08.2005 р. в якості «старший майстер котельного устаткування», з 26.08.2005 р. по 18.06.2006 р. в якості «машиніст (кочегара) котельні», з 19.12.2006 р. по 04.07.2007 року в якості «виконуючий обов`язки начальника по цеху», частину періоду роботи з 31.12.2009 р. по 01.07.2010 р. в якості «виконуючий обов`язки начальника котельні».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком з урахуванням висновків суду, що позивач досягла пенсійного віку 50 років, що є достатнім для призначення пенсії за списком №2 на умовах пункту «б» статті 13 Закону №1788-XII, в редакції, яка була чинна до внесення змін Законом 213-VІІ та зарахування до пільгового стажу по Списку № 2 ОСОБА_1 періодів роботи у Павлоградському енергопідприемстві ДХК «Павлоградвугілля» з 12.10.1995 р. по 27.02.1996 р. в якості «майстра», з 01.11.1998 року по 06.01.2003 р. в якості «машиніст (кочегар) котельні», з 07.01.2003 р. по 25.08.2005 р. в якості «старший майстер котельного устаткування», з 26.08.2005 р. по 18.06.2006 р. в якості «машиніст (кочегара) котельні», з 19.12.2006 р. по 04.07.2007 року в якості «виконуючий обов`язки начальника по цеху», частину періоду роботи з 31.12.2009 р. по 01.07.2010 р. в якості «виконуючий обов`язки начальника котельні».

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (, вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, 49094) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) судові витрати з оплати судового збору у розмірі 496,20грн. (чотириста дев`яносто шість гривень двадцять копійок).

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (29000, Хмельницька обл., м. Хмельницький, вул. Герцена, буд. 10, ) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) судові витрати з оплати судового збору у розмірі 496,20грн. (чотириста дев`яносто шість гривень двадцять копійок).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.С. Рябчук