Справа № 420/9996/21
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2022-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2022 р.м.ОдесаСправа № 420/9996/21

Головуючий в І інстанції: Андрухів В.В.

Дата та місце ухвалення рішення: 30.12.2021 р. м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шеметенко Л.П.

судді Стас Л.В.

судді Турецької І.О.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2021 року по справі за позовом Головного управління ДПС в Одеській області до Державного підприємства Міністерства оборони України «Південьвійськбуд» про стягнення податкового боргу, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2021 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов Головного управління ДПС в Одеській області до Державного підприємства Міністерства оборони України «Південьвійськбуд» про стягнення з усіх відкритих рахунків в банках, обслуговуючих Державне підприємство Міністерства оборони України «Південьвійськбуд», суму заборгованості по земельному податку з юридичних осіб по 52 району на суму 364947,40 грн., по земельному податку з юридичних осіб по 54 району на суму 89825,80 грн.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову, наголошуючи на неповному з`ясуванні судом першої інстанції всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, неправильному застосуванні норм матеріального права.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), згідно якого суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17 травня 2022 року витребувано від Головного управління ДПС в Одеській області: інформацію та відповідні підтверджуючі докази стосовно того, чи подавалась ДП МОУ «Південьвійськбуд» уточнююча декларація до податкової декларації по земельному податку № від 28.01.2014 року (у разі, якщо подавалась уточнююча декларація надати її копію); інформацію та відповідні підтверджуючі докази стосовно того, чи подавалась ДП МОУ «Південьвійськбуд» уточнююча декларація до податкової декларації по земельному податку № від 20.02.2015 року (у разі, якщо подавалась уточнююча декларація надати її копію); копії податкових повідомлень - рішень № від 18.12.2015 року, № від 06.12.2016 року та актів перевірок, на підставі яких вони прийняті, та докази їх вручення ДП МОУ «Південьвійськбуд», а також інформацію та відповідні підтверджуючі докази стосовно того, чи оскаржувались вказані ППР в адміністративному чи судовому порядку; письмові пояснення щодо дотримання контролюючим органом строків стягнення пені у сумі 16987,50 грн., нарахованої з 01.05.2015 року по податковому розрахунку земельного податку № від 28.01.2014 року, у сумі 28040,73 грн., нарахованої з 30.07.2015 року по податковому розрахунку земельного податку № від 20.02.2015 року, у сумі 391,33 грн., нарахованої з 15.01.2016 року по податковому повідомленню-рішенню № від 18.12.2015 року, у сумі 475,31 грн., нарахованої з 29.12.2016 року по податковому повідомленню-рішенню № від 06.12.2016 року; інформацію та відповідні підтверджуючі докази стосовно того, чи оскаржувалось в адміністративному чи судовому порядку податкове повідомлення рішення від 08.04.2020 року № ; копію податкової вимоги про сплату ДП МОУ «Південьвійськбуд» грошових зобов`язань з земельного податку, які заявлені до стягнення у даній справі, а також докази вручення податкової вимоги ДП МОУ «Південьвійськбуд».

Також, вказаною ухвалою витребувано від Державного підприємства Міністерства оборони України «Південьвійськбуд» інформацію та відповідні підтверджуючі докази стосовно того, чи подавались ДП МОУ «Південьвійськбуд» уточнюючі декларації до податкових декларацій по земельному податку № від 28.01.2014 року та № від 20.02.2015 року (у разі, якщо подавались уточнюючі декларації надати їх копії та докази прийняття контролюючим органом).

Крім того, наведеною ухвалою зупинено провадження у справі до отримання витребуваних доказів.

На виконання вимог ухвали суду апеляційної інстанції про витребування, Головним управління ДПС в Одеській області надані письмові пояснення, а також частково витребувані докази.

В свою чергу, ДП МОУ «Південьвійськбуд» вимоги ухвали суду апеляційної інстанції не виконані.

Колегія суддів враховує, що за змістом ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що провадження у справі підлягає поновленню та вважає, що необхідним продовжити розгляд справи в порядку письмового провадження на підставі наявних в матеріалах справи доказів та додатково наданих на вимогу суду апеляційної інстанції.

Вислухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що 04.01.2013 року ДПІ у Приморському районі м. Одеси сформовано податкову вимоги про сплату ДП МОУ «Південьвійськбуд» податкового боргу у сумі 29150,85 грн., код бюджетної класифікації 14010100.

28.01.2014 року ДП МОУ «Південьвійськбуд» до контролюючого органу була подана податкова декларація з плати за землю № , в якій визначено річну суму земельного податку за 2014 рік 246574,15 грн.

20.02.2015 року ДП МОУ «Південьвійськбуд» до контролюючого органу була подана податкова декларація з плати за землю № , в якій визначено річну суму земельного податку за 2015 рік 56313,60 грн.

Вказана суму земельного податку, а також штрафні санкції за податковим повідомленням-рішенням по земельному податку з юридичних осіб від 18.12.2015 року № на суму 375,45 грн. стягнуті з Державного підприємства Міністерства оборони України «Південьвійськбуд» за рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 22 березня 2016 року у справі 815/617/16, яке набрало законної сили 12.04.2016 року.

Податковим повідомленням рішенням № від 18.12.2015 року ДПІ у Суворовському районі м. Одеси нараховані ДП МОУ «Південьвійськбуд» штрафні санкції у сумі 375,45 грн., на підставі акту перевірки № 2826/15-54-04 від 07.12.2015 року, за затримку сплати податкових зобов`язань з земельного податку у сумі 3754,54 грн. по податковому розрахунку земельного податку № від 28.01.2015 року, строк сплати 30.01.2015 року, фактично сплачено 10.02.2015 року (кількість днів затримки 11).

Вказане податкове повідомлення рішення отримано ДП МОУ «Південьвійськбуд» 28.12.2015 року, що підтверджується наявним в матеріалах справи поштовим повідомленням.

Податковим повідомленням рішенням № від 06.12.2016 року ДПІ у Суворовському районі м. Одеси нараховані ДП МОУ «Південьвійськбуд» штрафні санкції у сумі 944,82 грн., на підставі акту перевірки № 3200/15-54-12-02 від 21.11.2016 року, за затримку сплати податкових зобов`язань з земельного податку у сумі 4724,08 грн. по податковому розрахунку земельного податку від 20.02.2015 року № , строк сплати 02.03.2015 року та 30.03.2015 року, фактично сплачено 25.04.2016 року (кількість днів затримки 421, 393).

Вказане податкове повідомлення рішення отримано ДП МОУ «Південьвійськбуд» 14.12.2016 року, що підтверджується наявним в матеріалах справи поштовим повідомленням.

16.02.2018 року ДП МОУ «Південьвійськбуд» до контролюючого органу була подана податкова декларація з плати за землю № , в якій визначено річну суму земельного податку за 2018 рік 89947 грн.

16.02.2018 року ДП МОУ «Південьвійськбуд» до контролюючого органу була подана податкова декларація з плати за землю № , в якій визначено річну суму земельного податку за 2018 рік 402334,56 грн.

25.04.2019 року ДП МОУ «Південьвійськбуд» до контролюючого органу була подана уточнююча декларація з плати за землю, в якій визначено річну суму земельного податку за 2018 рік 0 грн., замість попередньо визначеної суми 89947 грн. за податковою декларацією № від 16.02.2018 року.

Згідно квитанції № 2, вказана уточнююча декларація прийнята контролюючим органом 27.12.2019 року та зареєстрована за № .

07.11.2019 року ДП МОУ «Південьвійськбуд» до контролюючого органу була подана уточнююча декларація з плати за землю, в якій визначено річну суму земельного податку за 2018 рік 0 грн., замість попередньо визначеної суми 402334,56 грн. за податковою декларацією № від 16.02.2018 року.

Згідно квитанції № 2, вказана уточнююча декларація прийнята контролюючим органом 27.12.2019 року та зареєстрована за № .

Податковим повідомленням рішенням від 08.04.2020 року № ГУДПС в Одеській області нараховані ДП МОУ «Південьвійськбуд» штрафні санкції у сумі 1738,42 грн., на підставі акту перевірки від 19.02.2020 року № 1474/15-32-51-04, за затримку сплати податкових зобов`язань з земельного податку у сумі 8692,10 грн. по податковому розрахунку земельного податку № від 20.02.2015 року (кількість днів затримки « 1427 871»).

Вказане податкове повідомлення рішення отримано ДП МОУ «Південьвійськбуд» 18.05.2020 року, що підтверджується наявним в матеріалах справи поштовим повідомленням.

Згідно матеріалів справи та наданих розрахунків, ГУДПС в Одеській області просить стягнути з рахунків ДП МОУ «Південьвійськбуд» податковий борг:

1) на суму 364947,40 грн. по земельному податку з юридичних осіб по 52 району, в тому числі:

- на суму 328509,40 грн., який виник внаслідок несплати податкового зобов`язання по земельному податку самостійно обчисленого платником податків та зазначеного у поданому до контролюючого органу податковому розрахунку земельного податку за 2018 рік № від 16.02.2018 року;

- на суму 19450,54 грн., який виник внаслідок несплати нарахованої пені з 01.06.2018 року по податковому розрахунку № від 16.02.2018 року;

- на суму 16987,46 грн., який виник внаслідок несплати нарахованої пені з 01.05.2015 року по податковому розрахунку земельного податку № від 28.01.2014 року;

2) на суму 89825,80 по земельному податку з юридичних осіб по 54 району, в тому числі:

- на суму 49431,70 грн., який виник внаслідок несплати податкового зобов`язання по земельному податку самостійно обчисленого платником податків та зазначеного у поданому до контролюючого органу податковому розрахунку земельного податку за 2018 рік № від 16.02.2018 року;

- на суму 9748,31 грн., який виник внаслідок несплати нарахованої пені з 01.06.2018 року по податковому розрахунку земельного податку № від 16.02.2018 року;

- на суму 28040,73 грн., який виник внаслідок несплати нарахованої пені з 30.07.2015 року по податковому розрахунку земельного податку № від 20.02.2015 року;

- на суму 391,33 грн., який виник внаслідок несплати нарахованої пені з 15.01.2016 року по податковому повідомленню-рішенню № від 18.12.2015 року;

- на суму 475,31 грн., який виник внаслідок несплати нарахованої пені з 29.12.2016 року по податковому повідомленню-рішенню № від 06.12.2016 року;

- на суму 1738,42 грн., який виник внаслідок несплати штрафних санкцій згідно податкового повідомлення рішення від 08.04.2020 року № (ППР від 08.04.2020 року № нараховані штрафні санкції на підставі акту перевірки від 19.02.2020 року № 1474/15-32-51-04 за затримку сплати податкових зобов`язань з земельного податку у сумі 8692,10 грн. по податковому розрахунку земельного податку № від 20.02.2015 року (кількість днів затримки « 1427 871»)).

Вирішуючи справу та відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що доказів перебування земельних ділянок, за якими відповідачем 16.02.2018 року подавалися податкові декларації з плати за землю за 2018 рік, позивач суду не надав.

Крім того, суд першої інстанції зазначив, що відповідач, користуючись наданим йому п. 50.1 ст. 50 ПК України правом, подав 27.12.2019 року уточнюючі податкові декларації з плати за землю до раніше поданих 16.02.2018 року податкових декларацій та цими уточнюючими податковими деклараціями відповідач зменшив податкові зобов`язання з плати за землю на суму, що була ним задекларована 16.02.2018 року, з урахуванням уточнюючих податкових декларацій за № та за № , поданих 27.12.2019 року, грошові зобов`язання відповідача з плати за землю дорівнюють нулю.

За викладених вище обставин, враховуючи не доведення позивачем наявності у відповідача права користування земельними ділянками по 52 та 54 районах (як зазначено у позові), підтвердженого даними Державного земельного кадастру, а також подання відповідачем у встановленому Податковим кодексом України уточнюючих декларацій, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність у відповідача податкового боргу з плати за землю за податковими деклараціями № від 16.02.2018 року та № від 16.02.2018 року.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов висновку, що відсутні підстави для стягнення з відповідача пені, нарахованої за несплату основного зобов`язання, та штрафних санкцій за затримку сплати основного зобов`язання, які були нараховані відповідачу у 2020 році вже після подання ним уточнюючих декларацій.

Колегія суддів частково погоджується з висновками суду першої інстанції, з яких виходив останній вирішуючи справу, з огляду на викладене.

Так, ГУДПС в Одеській області просить стягнути з рахунків ДП МОУ «Південьвійськбуд» податковий борг:

1) на суму 364947,40 грн. по земельному податку з юридичних осіб по 52 району, в тому числі:

- на суму 328509,40 грн., який виник внаслідок несплати податкового зобов`язання по земельному податку самостійно обчисленого платником податків та зазначеного у поданому до контролюючого органу податковому розрахунку земельного податку за 2018 рік № від 16.02.2018 року;

- на суму 19450,54 грн., який виник внаслідок несплати нарахованої пені з 01.06.2018 року по податковому розрахунку № від 16.02.2018 року;

- на суму 16987,46 грн., який виник внаслідок несплати нарахованої пені з 01.05.2015 року по податковому розрахунку земельного податку № від 28.01.2014 року;

2) на суму 89825,80 по земельному податку з юридичних осіб по 54 району, в тому числі:

- на суму 49431,70 грн., який виник внаслідок несплати податкового зобов`язання по земельному податку самостійно обчисленого платником податків та зазначеного у поданому до контролюючого органу податковому розрахунку земельного податку за 2018 рік № від 16.02.2018 року;

- на суму 9748,31 грн., який виник внаслідок несплати нарахованої пені з 01.06.2018 року по податковому розрахунку земельного податку № від 16.02.2018 року;

- на суму 28040,73 грн., який виник внаслідок несплати нарахованої пені з 30.07.2015 року по податковому розрахунку земельного податку № від 20.02.2015 року;

- на суму 391,33 грн., який виник внаслідок несплати нарахованої пені з 15.01.2016 року по податковому повідомленню-рішенню № від 18.12.2015 року;

- на суму 475,31 грн., який виник внаслідок несплати нарахованої пені з 29.12.2016 року по податковому повідомленню-рішенню № від 06.12.2016 року;

- на суму 1738,42 грн., який виник внаслідок несплати штрафних санкцій згідно податкового повідомлення рішення від 08.04.2020 року № (ППР від 08.04.2020 року № нараховані штрафні санкції на підставі акту перевірки від 19.02.2020 року № 1474/15-32-51-04 за затримку сплати податкових зобов`язань з земельного податку у сумі 8692,10 грн. по податковому розрахунку земельного податку № від 20.02.2015 року (кількість днів затримки « 1427 871»)).

Що стосується вимог ГУДПС в Одеській області про стягнення з рахунків ДП МОУ «Південьвійськбуд» податкового боргу по земельному податку з юридичних осіб по 52, 54 районах:

- на суму 328509,40 грн., який виник внаслідок несплати податкового зобов`язання по земельному податку самостійно обчисленого платником податків та зазначеного у поданому до контролюючого органу податковому розрахунку земельного податку за 2018 рік № від 16.02.2018 року, та на суму 19450,54 грн., який виник внаслідок несплати нарахованої пені з 01.06.2018 року по податковому розрахунку земельного податку № від 16.02.2018 року;

- на суму 49431,70 грн., який виник внаслідок несплати податкового зобов`язання по земельному податку самостійно обчисленого платником податків та зазначеного у поданому до контролюючого органу податковому розрахунку земельного податку за 2018 рік № від 16.02.2018 року, та на суму 9748,31 грн., який виник внаслідок несплати нарахованої пені з 01.06.2018 року по податковому розрахунку земельного податку № від 16.02.2018 року.

Так, відповідно до пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (чинного та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин, далі ПК України) податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

За правилами п. 54.1 ст. 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом.

Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно п. 56.11 ст. 56 ПК України не підлягає оскарженню грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків.

У відповідності до п. 57.1 ст. 57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно п. 50.1 ст. 50 ПК України у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Порядок та строки сплати плати за землю визначені ст.ст. 286, 287 ПК України.

Згідно пп. 281.1, 286.2 ст. 286 ПК України підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.

Центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, у сфері будівництва щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов`язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Відповідно до пп. 287.1, 287.3 ст. 287 ПК України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

Податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Податкове зобов`язання з цього податку може бути нараховано за податкові (звітні) періоди (роки) в межах строків, визначених пунктом 102.1 статті 102 цього Кодексу (п. 287.10 ст. 287 ПК України).

Згідно п. 54.3 ст. 54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо:

- платник податків не подає в установлені строки податкову (митну) декларацію, а при здійсненні заходів податкового контролю встановлено факти здійснення платником податків діяльності, що призвела до виникнення об`єктів оподаткування, наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу та наявності діючих (у тому числі призупинених) ліцензій на право здійснення діяльності з підакцизною продукцією, яка підлягає ліцензуванню згідно із законодавством;

- дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках;

- згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган;

- дані перевірок щодо утримання податків у джерела виплати, в тому числі податкового агента, свідчать про порушення правил нарахування, утримання та сплати до відповідних бюджетів податків і зборів, передбачених цим Кодексом, у тому числі податку на доходи фізичних осіб таким податковим агентом;

- результати митного контролю, отримані після закінчення процедури митного оформлення та випуску товарів, свідчать про заниження або завищення податкових зобов`язань, визначених платником податків у митних деклараціях.

Відповідно до п. 57.3 ст. 57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Згідно ст. 129 ПК України нарахування пені розпочинається: при нарахуванні суми грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов`язання, визначеного цим Кодексом (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження); при нарахуванні суми податкового зобов`язання, визначеного контролюючим органом у випадках, не пов`язаних з проведенням податкових перевірок, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати податкового зобов`язання (в тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження); при нарахуванні суми податкового зобов`язання, визначеного платником податків або податковим агентом, - після спливу 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати податкового зобов`язання.

У разі скасування нарахованого контролюючим органом грошового зобов`язання (його частини) у порядку адміністративного та/або судового оскарження пеня за період заниження такого грошового зобов`язання (його частини) скасовується.

Нарахування пені закінчується: у день зарахування коштів на відповідний рахунок органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів та/або в інших випадках погашення податкового боргу та/або грошових зобов`язань; у день проведення взаєморозрахунків непогашених зустрічних грошових зобов`язань відповідного бюджету перед таким платником податків; у день запровадження мораторію на задоволення вимог кредиторів (при винесенні відповідної ухвали суду у справі про банкрутство або прийнятті відповідного рішення Національним банком України); при прийнятті рішення щодо скасування або списання суми податкового боргу (його частини).

У разі часткового погашення податкового боргу сума такої частки визначається з урахуванням пені, нарахованої на таку частку.

На суми грошового зобов`язання, визначеного підпунктами 129.1.1 та 129.1.2 пункту 129.1 цієї статті (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені), та в інших випадках визначення пені відповідно до вимог цього Кодексу, коли її розмір не встановлений, нараховується пеня за кожний календарний день прострочення сплати грошового зобов`язання, включаючи день погашення, з розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на кожний такий день.

На суми грошового зобов`язання, визначеного підпунктом 129.1.3 пункту 129.1 цієї статті (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені), нараховується пеня за кожний календарний день прострочення у його сплаті, включаючи день погашення, із розрахунку 100 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на кожний такий день.

Зазначений розмір пені застосовується щодо всіх видів податків, зборів та інших грошових зобов`язань, крім пені, яка нараховується за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності, що встановлюється відповідним законодавством.

За порушення строку зарахування податків до бюджетів або державних цільових фондів, установлених Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», з вини банку або органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, такий банк/орган сплачує пеню за кожний день прострочення, включаючи день сплати, та штрафні санкції у розмірах, встановлених цим Кодексом, а також несе іншу відповідальність, встановлену цим Кодексом, за порушення порядку своєчасного та повного внесення податків, зборів, платежів до бюджету або державного цільового фонду. При цьому платник податків звільняється від відповідальності за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі таких податків, зборів та інших платежів до бюджетів та державних цільових фондів, включаючи нараховану пеню або штрафні санкції.

Не вважається порушенням строку перерахування податків, зборів, платежів з вини банку порушення, вчинене внаслідок регулювання Національним банком України економічних нормативів такого банку, що призводить до нестачі вільного залишку коштів на такому кореспондентському рахунку.

Якщо у майбутньому банк або його правонаступники відновлюють платоспроможність, відлік строку зарахування податків, зборів та інших платежів розпочинається з моменту такого відновлення.

При стягненні коштів і майна платників податків - клієнтів банків, страхувальників страхових організацій або членів інших небанківських фінансових установ, утворених відповідно до закону, контролюючі органи або державні виконавці не мають права звертати стягнення на залишки коштів на кореспондентських рахунках банків, а також на страхові та прирівняні до них резерви банків, страхових організацій або фінансових установ, що сформовані відповідно до законодавства України.

У разі внесення змін до податкової звітності внаслідок самостійного виявлення платником податку помилок відповідно до статті 50 цього Кодексу пеня, передбачена цією статтею, не нараховується, якщо зміни до податкової звітності внесені протягом 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов`язання, визначеного цим Кодексом.

Згідно підпункту 129.1.3 пункту 129.1 статті 129 ПК України із змінами, внесеними згідно із Законом № 2628-VIII від 23.11.2018 року, нарахування пені розпочинається: при нарахуванні суми податкового зобов`язання, визначеного платником податків або податковим агентом, у тому числі у разі внесення змін до податкової звітності внаслідок самостійного виявлення платником податків помилок відповідно до статті 50 цього Кодексу, - після спливу 90 календарних днів (270 календарних днів у разі здійснення платником податків самостійного коригування відповідно до підпункту 39.5.4 пункту 39.5 статті 39 цього Кодексу), наступних за останнім днем граничного строку сплати податкового зобов`язання.

Як вбачається з матеріалів справи та не оспорюється учасниками справи, 16.02.2018 року ДП МОУ «Південьвійськбуд» до контролюючого органу були подані податкові декларації з плати за землю № , в якій визначено річну суму земельного податку за 2018 рік 89947 грн., а також № , в якій визначено річну суму земельного податку за 2018 рік 402334,56 грн.

У даній справі ГУДПС в Одеській області просить стягнути з рахунків ДП МОУ «Південьвійськбуд» податковий борг:

- на суму 328509,40 грн., який виник внаслідок несплати податкового зобов`язання по земельному податку самостійно обчисленого платником податків та зазначеного у поданому до контролюючого органу податковому розрахунку земельного податку за 2018 рік № від 16.02.2018 року;

- на суму 19450,54 грн., який виник внаслідок несплати нарахованої пені з 01.06.2018 року по податковому розрахунку земельного податку № від 16.02.2018 року;

- на суму 49431,70 грн., який виник внаслідок несплати податкового зобов`язання по земельному податку самостійно обчисленого платником податків та зазначеного у поданому до контролюючого органу податковому розрахунку земельного податку за 2018 рік № від 16.02.2018 року;

- на суму 9748,31 грн., який виник внаслідок несплати нарахованої пені з 01.06.2018 року по податковому розрахунку земельного податку № від 16.02.2018 року.

Тобто, позивач просить стягнути грошові зобов`язання, самостійно визначені платником податків, а також пеню, нараховану у зв`язку з несплатою цих зобов`язань.

Водночас, як встановлено судом першої інстанції та визнається сторонами, 25.04.2019 року ДП МОУ «Південьвійськбуд» до контролюючого органу була подана уточнююча декларація з плати за землю, в якій визначено річну суму земельного податку за 2018 рік 0 грн., замість попередньо визначеної суми 89947 грн. за податковою декларацією № від 16.02.2018 року.

Згідно квитанції № 2, вказана уточнююча декларація прийнята контролюючим органом 27.12.2019 року та зареєстрована за № .

Також, 07.11.2019 року ДП МОУ «Південьвійськбуд» до контролюючого органу була подана уточнююча декларація з плати за землю, в якій визначено річну суму земельного податку за 2018 рік 0 грн., замість попередньо визначеної суми 402334,56 грн. за податковою декларацією № від 16.02.2018 року.

Згідно квитанції № 2, вказана уточнююча декларація прийнята контролюючим органом 27.12.2019 року та зареєстрована за № .

Таким чином, враховуючи подані ДП МОУ «Південьвійськбуд» уточнюючі декларації, у відповідача відсутні самостійно визначені грошові зобов`язання з плати за землю за вказаними податковими розрахунками.

Звертаючись із заявленим позовом у 2021 році податковий орган не заперечує обставини щодо уточнення відповідачем у 2019 році грошових зобов`язань з плати за землю, які були визначені у податкових деклараціях № від 16.02.2018 року та № від 16.02.2018 року.

Однак, позивач наполягає на стягненні з ДП МОУ «Південьвійськбуд» плати за землю згідно податкових деклараціях № від 16.02.2018 року та № від 16.02.2018 року у розмірах до подання уточнень до цих декларацій.

Позивач просить стягнути саме самостійно визначені грошові зобов`язання з плати за землю.

Проте, враховуючи, що внаслідок подання уточнюючих розрахунків до податкових декларацій № від 16.02.2018 року та № від 16.02.2018 року, у відповідача відсутні самостійно визначені грошові зобов`язання з плати за землю за 2018 рік у сумі 328509,40 грн. та у сумі 49431,70 грн., суд у даній справі позбавлений можливості стягнути з ДП МОУ «Південьвійськбуд» вказані грошові зобов`язання в якості податкового боргу, як самостійно обчислені та узгоджені, як того просить податковий орган.

Колегія суддів наголошує, що податковим органом не надано доказів щодо проведення перевірки правильності обчислення плати за землю за 2018 рік та відповідно будь-яких податкових повідомлень-рішень із визначенням грошових зобов`язань у сумах, які просить стягнути позивач у даній справі, останнім не приймалось та до суду не надано.

Більш того, як вірно звернув увагу суд першої інстанції, податковим органом не зазначено та відповідно не надано жодного доказу щодо наявності у ДП МОУ «Південьвійськбуд» в користуванні земельних ділянок, за які останній має сплатити плату за землю у сумах, які податковий орган просить стягнути в якості податкового боргу.

За таких обставин, враховуючі, що грошові зобов`язання з плати за землю за 2018 рік у сумі 328509,40 грн. та у сумі 49431,70 грн. не визначені у податкових деклараціях № від 16.02.2018 року та № від 16.02.2018 року, з урахувань уточнень, а також податковим органом не надано податкових повідомлень рішень про нарахування грошових зобов`язань у вказаних сумах, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення з ДП МОУ «Південьвійськбуд» грошових зобов`язань з плати за землю за 2018 рік у сумі 328509,40 грн. та у сумі 49431,70 грн. в якості податкового боргу.

Водночас, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у податкового органу не було підстав для нарахування пені у сумі 19450,54 грн. з 01.06.2018 року по податковому розрахунку земельного податку № від 16.02.2018 року та у сумі 9748,31 грн. з 01.06.2018 року по податковому розрахунку земельного податку № від 16.02.2018 року у зв`язку із внесенням змін до податкової звітності внаслідок самостійного виявлення платником податку помилок, з огляду на викладене.

Так, за змістом ст. 129 ПК України, як в редакції на момент подання податкових розрахунків земельного податку № від 16.02.2018 року та № від 16.02.2018 року, так і в редакції на момент подання змін до цієї податкової звітності (27.12.2019 року), пеня не нараховується, якщо зміни до податкової звітності внесені протягом 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов`язання, визначеного цим Кодексом.

Однак, зміни до податкових розрахунків земельного податку № від 16.02.2018 року та № від 16.02.2018 року були подані відповідачем до контролюючого органу 27.12.2019 року, тобто, з урахуванням наведених вимог ст.ст. 286, 287 ПК України, після сплину 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов`язання.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що сам факт внесення змін до податкових розрахунків земельного податку та зменшенням податкових зобов`язань є підставою для несплати нарахованої пені.

Водночас, колегія суддів приходить до висновку, що податковим органом не доведено наявності підстав для стягнення пені у сумі 19450,54 грн., яка нарахована з 01.06.2018 року по податковому розрахунку земельного податку № від 16.02.2018 року, та пені у сумі 9748,31 грн., яка нарахована з 01.06.2018 року по податковому розрахунку земельного податку № від 16.02.2018 року, в якості податкового боргу у даній справі, з огляду на викладене.

За правилами ст. 59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує шістдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків.

Податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.

Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов`язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

Податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов`язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

При цьому, підпунктом 60.1.1 пункту 60.1 статті 60 ПК України визначено, що податкова вимога вважається відкликаною, якщо сума податкового боргу була погашена самостійно платником податків або органом стягнення.

Отже, у разі, якщо платником податків податковий борг був погашений, а через деякий час виник знову, раніше надіслана платникові податків податкова вимога є відкликаною та контролюючому органу слід направити (вручити) йому нову податкову вимогу виходячи з виникнення нового грошового зобов`язання.

Відповідно до пункту 95.1 статті 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги (пункт 95.2 статті 95 ПК України).

Таким чином, право на стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу виникає у контролюючого органу на наступний день після закінчення 60 днів з дня надіслання платникові податків податкової вимоги.

При цьому, із погашенням податкового боргу раніше надіслана платникові податків податкова вимога є відкликаною, а тому, не може бути підставою для вжиття заходів із примусового стягнення податкового боргу, який виник по-новому.

В такому випадку контролюючий орган направляє (вручає) платнику податків нову податкову вимогу та право податкового органу на звернення до суду з позовом про стягнення податкового боргу виникає не раніше 60 днів з дня надіслання платнику податків нової податкової вимоги.

У даній справі в якості доказу, на підтвердження обставин щодо дотримання наведених вимог ПК України та відповідно наявності підстав для стягнення з відповідача, зокрема, пені у сумі 19450,54 грн., яка нарахована з 01.06.2018 року по податковому розрахунку земельного податку № від 16.02.2018 року, та пені у сумі 9748,31 грн., яка нарахована з 01.06.2018 року по податковому розрахунку земельного податку № від 16.02.2018 року, податковий орган надає корінець податкової вимоги від 04.01.2013 року № 28.

Водночас, колегією суддів встановлено, що вказана податкова вимога сформована 04.01.2013 року ДПІ у Приморському районі м. Одеси про сплату ДП МОУ «Південьвійськбуд» податкового боргу у сумі 29150,85 грн., код бюджетної класифікації 14010100 податок на додану вартість.

Тобто, податковий борг згідно вказаної податкової вимоги визначений не з земельного податку, нараховану пеню по якому просить стягнути податковий орган.

Більш того, будь-яких доказів, які б свідчили про наявність у ДП МОУ «Південьвійськбуд» з 2013 року безперервного податкового боргу, що виключало б наявність підстав для направлення відповідачу податкової вимоги на суму боргу, який виник у 2018 році та просить стягнути податковий орган у даній справі, останнім до суду не надано.

При цьому, судом апеляційної інстанції витребовувались наведені докази, однак, вимоги ухвали суду апеляційної інстанції фактично не виконані та позивачем повторно надано до суду копію корінця податкової вимоги від 04.01.2013 року № 28.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення пені у сумі 19450,54 грн., яка нарахована з 01.06.2018 року по податковому розрахунку земельного податку № від 16.02.2018 року, та пені у сумі 9748,31 грн., яка нарахована з 01.06.2018 року по податковому розрахунку земельного податку № від 16.02.2018 року, в якості податкового боргу у даній справі.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову в частині вимог про стягнення в якості податкового боргу грошових зобов`язань та пені з плати за землю у загальній сумі 407139,95 грн., однак, таких висновків суд першої інстанції дійшов з помилковим застосуванням норм матеріального права.

Також, вирішуючи справу та відмовляючи у задоволенні позову в повному обсязі, суд першої інстанції помилково не звернув увагу на те, що у цій справі податковий орган просив стягнути податковий борг у загальній сумі 454773,20 грн. та фактично не дослідив підстави виникнення податкового боргу на суму 47633,25 грн., та відповідно не надав оцінку правомірності вимог податкового органу про стягнення податкового боргу у вказаній справі.

В свою чергу, з наявних в матеріалах справи розрахунків податкового боргу, які здійснені податковим органом, колегією суддів встановлено, що податковий борг у сумі 47633,25 грн., який просить стягнути позивач з ДП МОУ «Південьвійськбуд», виник за наведених підстав:

- на суму 16987,46 грн. - виник внаслідок несплати нарахованої пені з 01.05.2015 року по податковому розрахунку земельного податку № від 28.01.2014 року;

- на суму 28040,73 грн. - виник внаслідок несплати нарахованої пені з 30.07.2015 року по податковому розрахунку земельного податку № від 20.02.2015 року;

- на суму 391,33 грн. - виник внаслідок несплати нарахованої пені з 15.01.2016 року по податковому повідомленню-рішенню № від 18.12.2015 року;

- на суму 475,31 грн. - виник внаслідок несплати нарахованої пені з 29.12.2016 року по податковому повідомленню-рішенню № від 06.12.2016 року;

- на суму 1738,42 грн. - виник внаслідок несплати штрафних санкцій згідно податкового повідомлення рішення від 08.04.2020 року № (ППР від 08.04.2020 року № нараховані штрафні санкції на підставі акту перевірки від 19.02.2020 року № 1474/15-32-51-04 за затримку сплати податкових зобов`язань з земельного податку у сумі 8692,10 грн. по податковому розрахунку земельного податку № від 20.02.2015 року (кількість днів затримки « 1427 871»)).

При цьому, на виконання вимог ухвали суду апеляційної інстанції відповідачем не надано доказів щодо подання уточнень до наведених податкових розрахунків, а податковим органом повідомлено про те, що такі уточнення не подавались.

Водночас, колегія суддів наголошує, що згідно п. 102.4 ст. 102 ПК України у разі якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу, крім випадків, передбачених абзацом третім пункту 59.1 статті 59 цього Кодексу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.

Пунктами 101.1, 101.2 статті 101 ПК України передбачено, що списанню підлягає безнадійний податковий борг, у тому числі пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг.

Під терміном «безнадійний» розуміється, зокрема, податковий борг платника податків, у тому числі податкового агента, стосовно якого минув строк давності, встановлений пунктом 102.4 статті 102 цього Кодексу.

Системний аналіз зазначених норм дозволяє зробити висновок про те, що ПК України встановлено універсальний граничний строк давності для стягнення контролюючим органом податкового боргу, який становить 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу.

Цей строк є спеціальним строком давності для звернення податкового органу до платника податків з вимогою про погашення податкового боргу та застосовується імперативно (в силу закону).

Списання безнадійного податкового боргу, яким є податковий борг платника податків, щодо якого минув строк давності у 1095 днів, здійснюється контролюючим органом самостійно на підставі даних автоматизованої інформаційної системи станом на день виникнення безнадійного податкового боргу.

Таким чином, у разі спливу 1095 денного строку з дня виникнення податкового боргу, такий борг визнається безнадійним та підлягає списанню, у тому числі пеня та штрафні санкції, а відтак, з того часу в контролюючого органу відсутнє право вживати будь-які заходи щодо стягнення такої суми боргу.

Податковий орган звернувся до суду із даним позовом у червні 2021 року, при цьому, ним самостійно зазначено, що пеня у сумі 16987,46 грн. нарахована з 01.05.2015 року по податковому розрахунку земельного податку № від 28.01.2014 року, пеня у сумі 28040,73 грн. нарахована з 30.07.2015 року по податковому розрахунку земельного податку № від 20.02.2015 року, пеня у сумі 391,33 грн. нарахована з 15.01.2016 року по податковому повідомленню-рішенню № від 18.12.2015 року, пеня у сумі 475,31 грн. нарахована з 29.12.2016 року по податковому повідомленню-рішенню № від 06.12.2016 року, штрафні санкції у сумі 1738,42 грн. нараховані за затримку сплати податкових зобов`язань з земельного податку у сумі 8692,10 грн. по податковому розрахунку земельного податку № від 20.02.2015 року.

Таким чином, на час заявлення контролюючим органом вимог до боржника минуло п`ять, шість років з моменту виникнення податкового боргу та початку нарахування пені на відповідні податкові зобов`язання, а також і штрафні санкції нараховані за несплату податкових зобов`язань, строк сплати яких настав ще у 2015 році.

Отже, податковий орган звернувся з позовом про стягнення пені та штрафних санкцій після спливу, визначеного статтею 102 ПК України 1095-денного строку давності для стягнення податкового боргу.

При цьому, ухвалою суду апеляційної інстанції витребувано від позивача пояснення та докази щодо дотримання строків стягнення наведеної суми податкового боргу.

В свою чергу, обґрунтовуючи дотримання строків стягнення наведеної суми податкового боргу податковий орган посилається на те, що пеня фактично нарахована у картці обліку платника податків 27.12.2019 року у зв`язку із зменшенням основного платежу, а штрафні санкції у 2020 році.

Однак, колегія суддів вважає безпідставними вказані доводи позивача, оскільки на ухвалу суду апеляційної інстанції про витребування податковим органом повідомлено про те, що уточнення до наведеної податкової звітності, несплата зобов`язань за якою стала підставою для нарахування пені, штрафних санкцій, відповідачем не подавались.

Також, колегія суддів наголошує, що згідно картки обліку платника податку, на яку посилається податковий орган, пеня, яку просить стягнути позивач, нарахована з 2015 та 2016 р.р., а також і штрафні санкції нараховані за несплату податкових зобов`язань, строк сплати яких настав ще у 2015 році, а тому, сам факт відображення у картці у 2019 році пені та нарахування штрафних санкцій у 2020 році не свідчить про дотримання строку для стягнення такої пені і штрафних санкцій, визначеного статтею 102 ПК України.

За встановлених обставин спливу строку давності для стягнення податкового боргу, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині вимог про стягнення податкового боргу на суму 47633,25 грн., заявлених поза межами 1095 денного строку з дня його виникнення.

Окрім того, колегія суддів також враховує наведені вище висновки щодо недоведеності позивачем дотримання вимог ст. 95 ПК України для стягнення податкового боргу.

Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, оскільки судом першої інстанції вірно вирішено заявлений позов по суті його вимог, проте, обставини, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, частково не відповідають обставинам даної справи та матеріалам справи, а також судом першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального права, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції зміні в мотивувальній частині із виключенням обставин, встановлених судом, та мотивів, з яких виходив суд першої інстанції, та визначенням обставин, мотивів за цією постановою, які викладені у рішенні суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 237, 241, 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Поновити провадження у справі № 420/9996/21.

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2021 року змінити в мотивувальній частині, виключивши обставини, встановлені судом, та мотиви, з яких виходив суд першої інстанції, та визначити обставини, мотиви за цією постановою, які викладені у рішенні суду апеляційної інстанції.

В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення постанови в повному обсязі безпосередньо до Верховного Суду.

Судове рішення складено у повному обсязі 11.08.2022 р.

Суддя-доповідач: Л.П. Шеметенко

Суддя: Л.В. Стас

Суддя: І.О. Турецька