Справа № 160/24945/21
Суддя: Юхно Ірина Валеріївна
Дата ухвалення: 2022-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Юхно І. В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОМИСЛОВА КОМПАНІЯ «ДТЗ» до Дніпровської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,-
08.12.2021 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду через систему «Електронний суд» надійшов адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОМИСЛОВА КОМПАНІЯ «ДТЗ» до Дніпровської митниці, поданий представником позивача адвокатом Молочком Андрієм Олександровичем, у якому позивач просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Дніпровської митниці про коригування митної вартості товару №UA110050/2021/000059/1 від 16.06.2021.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що ТОВ «ПК «ДТЗ» вважає зазначенні в оскаржуваному рішення зауваження митниці необґрунтованими. Крім того в рішення про коригування митної вартості містяться посилання лише на раніше оформлену митну декларацію і не проведено детальне дослідження даної митної декларації з доданими до неї документами. Як зазначено в графі 33 спірного Рішення, митна вартість, визначена митницею відповідно до заявлених позивачем товарів у валюті контракту, згідно з положеннями ст. 64 МКУ, ґрунтується на ціновій інформації відповідно до наявної у митного органу інформації щодо вартості оцінюваних товарів з урахуванням опису товару, сфери застосування, технічних характеристик, термінів ввезення, вагових характеристик. На думку позивача, таке твердження митниці не відповідає дійсності, оскільки в спірному Рішенні зазначена лише дата раніше оформленої ЕМД, її реєстраційний номер, порядковий номер зазначеного у ній товару, рівень до якого скориговано митну вартість, метод за яким скориговано митну вартість. При цьому, позивач наголошує, що в Рішенні не зазначена загальна кількість партії раніше оформленого товару, вага одиниці товару та розрахунок митної вартості, не наведена торгова марка, технічні характеристики товару, що має значення, оскільки ціна товару за контрактом встановлювалась виходячи не з ваги товару, а з його характеристик, а ідентифікація раніше оформленого митницею товару, на підставі лише зазначених вище відомостей не можлива. У ході консультацій, до прийняття оскаржуваного рішення про коригування митної вартості, митницею представнику підприємства для ознайомлення, з метою можливості проведення аналізу розрахунку, не надавалась інформація та документи щодо товарів, раніше оформлених органами доходів та зборів, хоча в листах-відповідях на електронні повідомлення від митниці декларанту, підприємством заявлялась вимога про їх надання, що було проігноровано митним органом.
Позивач вважає, що митницею було порушено один із принципів здійснення державної митної справи - додержання прав та охоронюваних законом інтересів осіб (пункт 7 частини 1 статті 8 МКУ), який означає обов`язок органу доходів і зборів вжити заходів щодо забезпечення інтересів декларанта, зокрема інтересу бути обізнаним із попередньою оцінкою, даною органом доходів і зборів у справі. Це означає що орган доходів і зборів повинен довести до відома декларанта таку свою оцінку з тим, щоб декларант міг сформувати власну правову позицію і стратегію її відстоювання у конкретній митній процедурі.
Позивачем також наголошено, що факт того, що рівень задекларованої митної вартості товару значно нижчий за рівень митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, сам собою не може бути підставою для витребування додаткових документів; цей факт є лише підставою для поглибленої перевірки повноти та достовірності документів. І лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині третій статті 53 МК України, є підставою для витребування додаткових документів.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду (головуючий суддя Царікова О.В.) від 13.12.2021 року позовну заяву повернуто позивачу.
Не погодившись з вищевказаною ухвалою, ТОВ «ПРОМИСЛОВА КОМПАНІЯ «ДТЗ» 23.12.2021 звернулось із апеляційною скаргою до Третього апеляційного адміністративного суду.
28.01.2022 ТОВ «ПРОМИСЛОВА КОМПАНІЯ «ДТЗ» повторно звернулось із апеляційною скаргою до Третього апеляційного адміністративного суду на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.12.2021 року.
Розпорядженням керівника апарату Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.03.2022 №92д призначено проведення повторного автоматизованого розподілу справи у зв`язку з перебуванням судді Царікової О.В. у тривалій відпустці.
За результатами повторного автоматизованого розподілу справи матеріали адміністративного позову ТОВ «ПРОМИСЛОВА КОМПАНІЯ «ДТЗ» передані на розгляд головуючому судді Юхно І.В., про що свідчить протокол автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.03.2022.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.03.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Копію вищевказаної ухвали направлено учасникам справи засобами поштового зв`язку, відповідачу разом із копією адміністративного позову.
Крім цього, за даними КП «ДСС» копію ухвали про відкриття провадження 29.03.2022 надіслало одержувачу Дніпровська митниця за допомогою підсистеми «Електронний суд» в його електронний кабінет, що підтверджується матеріалами справи. Тобто, строк на подання відзиву до 13.04.2022.
Разом із цим, доказів доставлення в електронний кабінет відповідача копії адміністративного позову КП «ДСС» не містять.
19.04.2022 через систему «Електронний суд» від представника відповідача надійшла заява про поновлення пропущеного процесуального строку, наданого ухвалою від 28.03.2022 для підготовки відзиву на позов ТОВ «Промислова компанія «ДТЗ» та направлення на електронну адресу митниці копію позовної заяви ТОВ «Промислова компанія «ДТЗ» або повідомлення про можливість отримання в суді.
В обґрунтування наведеного клопотання зазначено, що відповідачем через систему «Електронний суд» отримано копію ухвали про відкриття провадження у справі, проте копії позовної заяви та доданих до неї документів до відповідача не надходили. Крім того, відповідач посилався на те, що в умовах правового режиму воєнного стану Дніпровська митниця працює у черговому режимі з мінімальною кількістю осіб на робочому місці впродовж дня.
20.04.2022 на адресу суду повернуто розписку, відповідно до якої копію ухвали про відкриття провадження разом із копією адміністративного позову в паперовому вигляді отримано представником відповідача 20.04.2022.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.04.2022:
- продовжено Дніпровській митниці Держмитслужби строк на надання відзиву на позов, встановлений ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.03.2022;
- встановлено Дніпровській митниці строк на подання відзиву протягом 15-ти днів з дня отримання копії позовної заяви з доданими до неї матеріалами.
За даними КП «ДСС» копію ухвали від 22.04.2022 надіслало учасникам справи за допомогою підсистеми «Електронний суд» в їх електронні кабінети -22.04.2022 о 17:24, що підтверджується матеріалами справи. Тобто, строк на подання відзиву з урахуванням ч.6 ст.120 КАС України до 09.05.2022.
03.05.2022 через систему «Електронний суд» від представника відповідача надійшов відзив на позов, у якому Дніпровська митниця позовні вимоги не визнала та просила суд відмовити у їх задоволенні, зазначивши за результатами формато-логічного контролю автоматизованою системою аналізу зґенеровані обов`язкові форми контролю за ЕМД №UA110050/2021/005766 від 14.06.2021: 105-2 - Контроль правильності визначення митної вартості товарів; 106-2 - Витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів. По наступних товарах можливе заниження митної вартості товарів. Здійснити перевірку правильності визначення митної вартості відповідно до Митного кодексу України з урахуванням вимог наказу Державної фіскальної служби України від 11.09.2015 №689 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митний органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України». Ретельно опрацювати подані документи для оцінки наявності підстав для запиту додаткових документів відповідно до частин 3 та 4 ст. 53 МКУ.
Відповідачем вказано, що пояснення підприємства та додатково надані документи розглянуті посадовою особою митниці та не були прийняті для спростування обґрунтованих сумнівів митниці з причин , що відображені у графі 33 рішення. Зазначені в повідомленні митниці результати перевірки документів, наданих до митного оформлення оцінюваної партії товару за ЕМД №UA110050/2021/005766 від 16.06.2021, відмову декларанта від надання додаткових документів, ненадання документів у спростування виявлених невідповідностей, що унеможливлює перевірити числове значення вартості заявленого товару, відсутність документального підтвердження повноти включення складових митної вартості, відсутність документального підтвердження ціни, що фактично сплачена, унеможливили застосування основного методу визначення митної вартості товарів - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються.
Відповідач вважає, що спірне Рішення про коригування митної вартості заявленого Позивачем товару прийняте в межах наданих повноважень та у спосіб, передбачений чинним законодавством.
09.05.2022 через систему «Електронний суд» від ТОВ «ПК «ДТЗ» надійшла відповідь на відзив, у якій підтримано аргументи, викладені в адміністративному позові.
За правилами ст.262 КАС України розгляд адміністративної справи мав відбутись до 27.05.2022.
Оскільки у період з 25.04.2022 по 27.05.2022 головуючий суддя Юхно І.В. перебувала у відпустці, а 28.05.2022-29.05.2022 були вихідними днями, суд на підставі ч.6 ст.120 КАС України розглядає справу по суті у перший робочий день 30.05.2022.
Суд зазначає, що в ході судового розгляду справи відповідач правом на подання заперечень не скористався.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
Видами діяльності позивача є: 46.61 Оптова торгівля сільськогосподарськими машинами й устаткованням (основний); 45.11 Торгівля автомобілями та легковими автотранспортними засобами; 45.40 Торгівля мотоциклами, деталями та приладдям до них, технічне обслуговування і ремонт мотоциклів; 46.19 Діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту; 46.43 Оптова торгівля побутовими електротоварами й електронною апаратурою побутового призначення для приймання, записування, відтворювання звуку й зображення; 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; 47.42 Роздрібна торгівля телекомунікаційним устаткованням у спеціалізованих магазинах; 47.91 Роздрібна торгівля, що здійснюється фірмами поштового замовлення або через мережу Інтернет; 73.11 Рекламні агентства.
19.12.2019 між ТОВ «ПРОМИСЛОВА КОМПАНІЯ «ДТЗ» (Покупець) та компанією QINGDAO YUANHENG TUCK CO.,LTD, Китай (Продавець) укладено зовнішньоекономічний контракт №YUAN-1-2020 (далі Контракт), строком дії до 31.12.2021.
Пунктом 1.1 Контракту визначено, що Продавець продає, а Покупець купує «Товар», в асортименті, кількості та за цінами, вказаними в Специфікаціях (Додатках), які є невід`ємною частиною даного Контракту.
Відповідно до пункту 2.1 Контракту поставка Товару здійснюється партіями і фіксується в Специфікаціях (Додатках) до даного Контракту. Допускається поставка товару декількома партіями за однією Специфікацією.
Поставки здійснюються на умовах згідно правил ІНКОТЕРМС за редакцією 2010 року, які мають обов`язковий характер для Сторін у рамках цього Контракту. Конкретні умови поставки партії товару, реквізити вантажоодержувача, а також строки поставки зазначаються в Специфікації (Додатку) до цього Контракту. Сторони мають право після підписання Специфікації змінити умови поставки, зазначені і ній, шляхом підписання додаткової угоди. У разі використання правил Інкотермс FOB (вільно на борту) у порту відвантаження продавець зобов`язаний за свій рахунок здійснити завантаження товару на борт зазначеного покупцем судна в узгоджену дату або в межах обумовленого терміну в названому порту відвантаження відповідно до звичаїв порту, а також виконати митні формальності, необхідні для вивозу. Покупець повинен за свій рахунок зафрахтувати судно і своєчасно сповістити продавця про терміни, умови та місце навантаження, назву, часу прибуття судна. Ціна FOB (FOB price) означає, що контрактна ціна за товар включає в себе суму вартості самого товару, експортного митного оформлення цього товару з оплатою експортних мит і інших зборів, а також вартості доставки в порт відвантаження і завантаження вантажу на борт судна без вартості перевезення (фрахту) в порт призначення (п.3.1 та п.3.1.1 Контракту).
Положеннями пунктів 4.1-4.3 Контракту передбачено, що ціна на Товар визначається Покупцем і Продавцем шляхом переговорів і вказується в Специфікаціях (Додатках) до цього Контракту. За домовленістю сторін , у разі несвоєчасної оплати товару, ціна товару може змінюватись після здійснення поставки. Зміна ціни оформлюється додатковою угодою після чого Продавець повинен надати Покупцю коригуючу Специфікацію та інвойс. У ціну Товару включена вартість упаковки і маркування. Загальна сума Контракту 1 000 000,00 USD.
Умови оплати кожної партії товару зазначаються у відповідних Специфікаціях (Додатках) до контракту. За домовленістю сторін умови оплати, зазначені у Специфікації, можуть бути змінені шляхом укладання додаткової угоди (п.5.2 Контракту).
Згідно з пунктами 6.1 та 6.3 Контракту упаковка Товару повинна забезпечити повне збереження Товару при транспортуванні усіма видами транспорту з урахуванням перевалок, а також при зберіганні. Упаковка Товару не підлягає поверненню і призначена виключно для збереження Товару при транспортуванні і зберіганні.
В подальшому, між Сторонами було укладено наступні Специфікації (Додатки) до Контракту:
- Специфікацію (Додаток) №7 від 12.03.2021, відповідно до якої Продавець зобов`язується поставити, а Покупець прийняти товари згідно з даною Специфікацією (тачки (візки) та запасні частини до них в асортименті) у кількості 5 позицій загальною вартістю 47 033,30 USD. У Специфікації визначені строки поставки: червень-серпень 2021 року; умови поставки FOB Циндао, Китай, а також умови оплати: попередня оплата в розмірі 44 880 дол. США здійснюється протягом 90 днів від дати підписання Специфікації. Оплата в розмірі 2 153,30 дол. США здійснюється протягом 90 днів від дати фактичного отримання товару;
- Специфікацію (Додаток) №8 від 15.03.2021, відповідно до якої Продавець зобов`язується поставити, а Покупець прийняти товари згідно з даною Специфікацією (колеса для тачок (візків) у кількості 300 штук загальною вартістю 795,00 USD. У Специфікації визначені строки поставки: червень-серпень 2021 року; умови поставки FOB Циндао, Китай, а також умови оплати: оплата в розмірі 795,00 дол. США здійснюється протягом 90 днів від дати фактичного отримання товару.
26.03.2021 компанією QINGDAO YUANHENG TUCK CO.,LTD на виконання умов Контракту та Специфікацій №7 від 12.03.2021 та №8 від 15.03.2021 виставлено рахунок-фактура (інвойс) №20191101YUAN-7 на визначений у зазначених Специфікаціях товар у кількості 5 позиції на загальну суму 30 188,30 USD.
- зовнішньоекономічний контракт № YUAN-1-2020 від 19.12.2019 р.;
- додаток (специфікація) до нього № 7 від 12.03.2021р. та №8 від 15.03.2021р.;
- рахунок - фактура № 20191101YUAN-7 від 26.03.2021р;
- пакувальний лист;
- платіжне доручення №475 від 24.05.2021р.;
- комерційна пропозиція;
- договір перевезення вантажу морським транспортом №1510/912/2019 від 15.10.2019р.;
- коносамент №UTRUST21030365 від 01.04.21р.;
- заявку на міжнародне морське перевезення № 1/62 від 18.03.2021р.;
- акт виконаних робіт від 07.06.2021р.
Враховуючи викладене, та з метою здійснення контролю за правильністю та повнотою визначення декларантом митної вартості товару, відповідно до ч. 5 ст. 54 МКУ, використовуючи право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, з урахуванням п.2 та п.3 ст. 53 МКУ, в рамках проведення консультацій з метою обґрунтування вибору методу визначення митної вартості, декларанта зобов`язано протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:
1) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
2) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
3) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
4) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування;
5) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
6) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);
7) виписку з бухгалтерської документації;
8) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
9) копію митної декларації країни відправлення;
10) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Листом № 05-15/06 від 15.06.2021р. ТОВ «ПК «ДТЗ» додатково надало митниці: прайс-лист та повторно зовнішньоекономічний контракт № YUAN-1-2020 від 19.12.2019 р., а також повідомило митницю, що усі наявні у підприємства, документи, які підтверджують вартість товарів та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, вони повною мірою підтверджують розрахунок митної вартості, здійснений декларантом, у зв`язку з чим будь-які інші додаткові документи у ході митного оформлення задекларованого товару, надаватись не будуть та висловило прохання здійснити митне оформлення за наявними документами.
16.06.2021 відповідач рішенням №UА110150/2021/000059/1 скоригував митну вартість товарів за резервним методом наступним чином:
- товару №2 до рівня митної вартості товару «Покришки для тачок пневматичні гумові, нові», країна виробництва та відправлення - Китай, випущеного у вільний обіг за ЕМД від 30.10.2020 №UА500490/2020/ 504885 за ціною - 3,02 дол. США/кг;
- товару №3 до рівня митної вартості товару «Візок у розібраному стані», співставного з оцінюваним з урахуванням опису, країни походження та відправлення, характером угоди, випущеного у вільний обіг за ціною угоди за ЕМД №UA500020/2021/1971 за ціною - 1,52 дол. США/кг.
Оскаржуване рішення мотивовано тим, що щодо зауважень підприємства, викладених у листі від 15.06.2021 вих. №05-15/06 митницею вказано наступне: 1) Щодо надання копії декларації країни відправлення. Листом від 15.06.2021 вих. №05-15/06 зазначається про відсутність законодавчої вимоги документального підтвердження здійснення експортної операції із вивезення оцінюваної партії товарів (копії митної декларації). Твердження декларанта ТОВ «ПРОМИСЛОВА КОМПАНІЯ «ДТЗ» щодо відсутності експортної декларації не відповідає положенням вищевказаних міжнародних нормативно-правових актів та свідчить про небажання її надавати митному органу для здійснення контролю правильності заявленої декларантом митної вартості та її складових, перевірки ціни товару, ваги, кількості, найменування, та інших відомостей, що заявлялась митним органам Китаю при вивезенні. 2) Щодо здійснення оплати. Банківські платіжні документи, що підтверджують оплату оцінюваного товару станом на 16.01.2021 декларантом не надано. 3) Щодо наданих транспортних (перевізних) документів. У листі від 15.06.2021 вих. №05-15/06 декларант зазначає, що «перевезення вантажу згідно коносаменту №UTRUST21030365 від 01.04.2021, здійснюється компанією «Global Container lines Latvija SIA» як мультимодальна, тобто здійснювана декількома видами транспорту, відповідальність за яку несе один перевізник. Компанія ICS LTD є субпідрядниками оператора змішаного перевезення «Global Container lines Latvija SIA», що є загальноприйнятою світовою практикою морських перевезень і не вимагає підтвердження наявності договірних відносин із зазначеними особами». У повідомлення митниці №1 зазначалось, згідно наданого трек-лист переміщення контейнера №MRKU6207766. SUDU5690042 відповідно до якого товар здійснено перевантаження на інше судно. Перевантаження контейнерів №MRKU6207766. SUDU5690042 на судно, яке зазначено у коносаменті № UTRUST21030365 від 01.04.2021 відсутнє. Документального підтвердження договірних відносин з компанією-агентом ICS LTD та транспортних перевізних документів, що підтверджують перевезення на судні декларантом не надано, що унеможливлює перевірку товаророзпорядчих функцій між контрагентами та включення понесених витрат на послуги перевезення додатково залучених перевізників. У рахунку про надання ТЕО визначено термін оплати: 08.07.2021. Станом на 16.06.2021 банківські платіжні документи, що підтверджують оплату понесених транспортних витрат декларантом не надано. 5) Щодо наданого прайс-листа від 17.02.2021 та комерційної пропозиції. Прейскурант (прайс-лист) - це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який адресований невизначеному колу покупців. На практиці термін «прейскурант» частіше використовується для зазначення цін на перелік послуг. Наданий прайс-лист містить перелік товарів виключно заявлений до митного оформлення за ЕМД від 14.06.2021 №UA110050/2021/005766, а також містить умови поставки тотожні заявленим. За формою та змістом повторюючи надану комерційну пропозицію, що не відповідає вимогам ч. 2 п.2 статті 52 МКУ. Інших документів, згідно сформованого списку у повідомленні №1 митниці, декларантом не надано.
Враховуючи зазначені в повідомленні митниці результати перевірки документів, наданих до митного оформлення оцінюваної партії товару за ЕМД №UA110150/2021/005766 від 16.06.2021, відмова декларанта від надання додаткових документів, ненадання документів у спростування виявлених невідповідностей, що унеможливлює перевірити числове значення вартості заявленого товару, відсутність документального підтвердження повноти включення складових митної вартості, відсутність документального підтвердження ціни, що фактично сплачена, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не може бути застосований відповідно п.2. ст.58 МКУ, п.6 ст.54 МКУ. Митницею приймається рішення про коригування митної вартості. Митницею проведено контроль співставлення, відповідно до положень ст.337 МКУ, за результатами якого встановлено відсутність митних оформлень за ціною угоди (вартість операції) ідентичних/подібних товарів в понятті ст.59-60 МКУ, ввезених на митну територію України у наближений час, що унеможливлює застосування методів визначення митної вартості товару за ціною щодо ідентичних (ст.59 МКУ) та подібних (ст.60 МКУ) товарів до інших товарів за ЕМД. Відсутність у митниці та не надання декларантом необхідних документів унеможливила застосування методів на основі віднімання та на основі додавання вартості товарів. У разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 МКУ, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GАТТ). Митна вартість, визначена митницею за другорядним методом визначення митної вартості 2-г резервний метод, згідно з положеннями ст.64 МКУ та ґрунтується на вартості товару, митна вартість яких вже визнана митними органами.
Не погодившись із прийнятим рішенням про коригування митної вартості, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За приписами частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з частиною 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Отже, суд вважає за необхідне зазначити, що під час розгляду спорів щодо оскарження рішень (дій) суб`єктів владних повноважень, суд зобов`язаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення (дії) на їх відповідність усім зазначеним вимогам.
Відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються цим Митним кодексом України, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування (частина 2 статті 1 Митного кодексу України; далі МК України; в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Частиною 1 статті 7 МК України визначено, що встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення, застосування механізмів тарифного і нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, справляння митних платежів, ведення митної статистики, обмін митною інформацією, ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, здійснення відповідно до закону державного контролю нехарчової продукції при її ввезенні на митну територію України, запобігання та протидія контрабанді, боротьба з порушеннями митних правил, організація і забезпечення діяльності митних органів та інші заходи, спрямовані на реалізацію державної політики у сфері державної митної справи, становлять державну митну справу.
Митний контроль це сукупність заходів, що здійснюються митними органами в межах своїх повноважень з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку (п.24 ч.1 ст.4 МК України).
Відповідно ч.2 ст.53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводиться розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт); рахунок-фактура (інвойс) або рахунок - проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Частиною 3 вказаної статті також передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у ч.2 цієї статті, містять розбіжності, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою , контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний та авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 54 МК України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у ч.1 статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті.
Приписами ст. 337 МК України передбачено, що перевірка документів та відомостей, які подаються органам доходів і зборів під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій шляхом проведення: формато-логічного контролю; контролю співставлення; контролю із застосуванням системи управління ризиками та в інші способи, передбачені цим Кодексом.
Згідно п.1 ч.4 ст.54 МК України контроль заявленої декларантом митної вартості товарів здійснюється шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до ч.6 ст.54 МК України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.2-4 ст.53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Згідно ч.1 ст.55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених ч.6 ст.54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Частиною 2 ст.55 МК України визначено, що прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених ч.3 ст.53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Передбачене ч.5 ст.54 МК України право митного органу на витребування у декларанта додаткових документів реалізується виключно з підстав, які передбачені частиною третьою статті 53 МК України, - надання декларантом документів, які містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Тобто, наведені приписи зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
У процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару, а відтак суперечності (розбіжності) між відомостями які не впливають на ціну товару та інші складові митної вартості не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару та витребування додаткових документів, передбачених ч.3 ст.53 МК України.
З матеріалів справи вбачається, що оскаржуваним рішенням, митну вартість товару скориговано за результатами проведення перевірки документів, які надані на підтвердження заявленої митної вартості товару у відповідності до ст. 337 МК України.
При цьому, суд звертає увагу, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Викладена правова позиція неодноразово висловлена Верховним Судом, зокрема у постановах від 25.06.2020 у справі № 805/2380/16-а, від 20.10.2020 у справі №809/1056/16, від 02.03.2021 у справі № 809/857/17.
Згідно з частиною 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Статтею 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Крім того, суд звертає увагу, що спрацювання системи управління ризиками є лише рекомендацією посадовій особі органу доходів і зборів більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів. Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.
Такий висновок суду відповідає позиції Верховного Суду, викладеній в постановах від 19.02.2019 у справі № 805/2713/16-а, від 10.06.2020 у справі № 1.380.2019.004752, від 25.06.2020 у справі № 805/2380/16-а.
В ході судового розгляду справи з`ясовано, що підставою для витребування додаткових документів слугувало спрацювання форми контролю системи управління ризиками, а також наявність в інформаційній базі митного органу рішень про визначення митної вартості за подібним товаром по даному підприємству за вищою митною вартістю.
Так, при проведенні перевірки документів, які надані декларантом у підтвердження заявленої митної вартості товарів, посадовою особою митниці відносно спірної ЕМД встановлені наступні розбіжності:
1) відповідно до гр.44 ЕМД до митного контролю заявлено, що Контракт від 19.12.2019 №YUAN-1-2020. Проте, скановані копії вказаного документа до митного контролю не надано, що унеможливлює їх опрацювання;
2) поставка товару заявлена до митного оформлення на підставі зовнішньоекономічного контракту від 19.12.2019 №YUAN-1-2020 між QINGDAO YUANHENG HAND TRUCK CO., LTD та ТОВ «ПРОМИСЛОВА КОМПАНІЯ «ДТЗ», специфікації №7 від 12.03.2021, яка є невід`ємною частиною контракту, інвойсу від 26.03.2021 №20191101YUAN-7. Відповідно до відомостей, що містяться у наданих до митного оформлення документах, поставка оцінюваного товару здійснюється на комерційних умовах поставки FOB - Qingdao, згідно Інкотермс 2010. Враховуючи заявлений характер зовнішньоекономічної угоди - контракт з виробником, умови поставки FOB (якими передбачено здійснення митних формальностей у країні відправлення продавцем). Документального підтвердження умов здійснення експортної операції із вивезення оцінюваної партії товарів (вартості, умов поставки, ваги) не надано;
5) вивчення характеристик товарів, які впливають на рівень їх митної вартості. Надані до митного оформлення документи, не містять відомостей щодо якісних/технічних характеристик оцінюваного товару, що мають вплив на його вартість;
6) наданий прайс-лист від 17.02.2021 містить перелік товарів виключно заявлений до митного оформлення за ЕМД від 14.06.2021 №UA110050/2021/005766, а також містить умови поставки тотожні заявленим. За формою та змістом повторюючи надану комерційну пропозицію, що не відповідає вимогам ч. 2 п.2 статті 52 МКУ.
Щодо наведених зауважень митного органу, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Стосовно посилання про ненадання декларантом до ЕМД сканованої копії Контракту від 19.12.2019 №YUAN-1-2020, суд звертає увагу, що декларантом було повторно надано митному органу копію зовнішньоекономічного контракту від 15.06.2021 №05-15/06, проте в графі 33 оскаржуваного рішення не було надано оцінки наданому документу.
Щодо твердження митниці про ненадання Декларантом документального здійснення експортної операції із вивезення оцінюваної партії товарів (вартості, умов поставки, ваги), суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Згідно з умовами Контракту конкретні умови поставки партії товару, реквізити вантажоодержувача, а також строки поставки зазначаються в Специфікації (Додатку) до цього Контракту. У разі використання правил Інкотермс FOB (вільно на борту) у порту відвантаження продавець зобов`язаний за свій рахунок здійснити завантаження товару на борт зазначеного покупцем судна в узгоджену дату або в межах обумовленого терміну в названому порту відвантаження відповідно до звичаїв порту, а також виконати митні формальності, необхідні для вивозу. Покупець повинен за свій рахунок зафрахтувати судно і своєчасно сповістити продавця про терміни, умови та місце навантаження, назву, часу прибуття судна. Ціна FOB (FOB price) означає, що контрактна ціна за товар включає в себе суму вартості самого товару, експортного митного оформлення цього товару з оплатою експортних мит і інших зборів, а також вартості доставки в порт відвантаження і завантаження вантажу на борт судна без вартості перевезення (фрахту) в порт призначення (п.3.1 та п.3.1.1 Контракту).
Крім того, у Специфікаціях №7 від 12.03.2021 та №8 від 15.03.2021 Сторонами визначені умови умовах поставки FOB Qingdao (Китай) у відповідності до Інкотермс 2010.
Відповідно до Інкотермс 2010 умови поставки FOB (… named port of shipment) англ. Free On Board, або Франко борт (… назва порту відвантаження) означають, що продавець виконав постачання, коли товар перейшов через поручні судна в названому порту відвантаження. Це означає, що з цього моменту усі витрати і ризики чи втрати ушкодження товару повинен нести покупець. За умовами терміну FOB на продавця покладається обов`язок з митного очищення товару для експорту.
Тобто, базис поставки FОВ «Інкотермс 2010» покладає на продавця обов`язок по виконанню експортних митних процедур для вивезення товару з оплатою експортних мит і інших зборів у країні відправлення, однак продавець не зобов`язаний виконувати митні формальності для ввезення товару, сплачувати імпортні мита або виконувати інші імпортні митні процедури при ввезенні. Покупець зобов`язаний оплатити фрахт судна, розвантажити в порту прибуття, виконати імпортне митне оформлення з оплатою імпортних мит і зборів, і доставити товар до місця призначення.
Отже, складовими митної вартості відповідно до умов поставки товару є інвойсна вартість товару та вартість міжнародного морського перевезення (фрахту) товару з порту відправлення в порт призначення (до кордону України).
Суд також звертає увагу на правові висновки Верховного Суду, викладені в постановах від 02.03.2018 по справі № 804/2997/17, від 12.03.2019 по справі №817/604/17, згідно з якими термін FOB Інкотермс 2010 передбачає оплату продавцем витрат на завантаження вантажу на борт судна, а тому доводи позивача щодо відсутності як підстав, так і доказів сплати ним зазначених витрат є обґрунтованими». У розумінні Інкотермс 2010 термін «вартість і фрахт» означає, що постачальник оплачує, всі витрати, які необхідні для доставки товару до порту призначення, в тому числі витрати по навантаженню товару на борт судна та будь-які збори в зв`язку з вивантаженням товару у порту призначення, які за умовами договору покладаються на продавця. Витрати на транспортування по країні продавця та завантаження на борт судна не потребують додаткового підтвердження для цілей визначення митної вартості товару, поставленого відповідно до умов договору поставки та за інвойсом. Таким чином, зазначені митницею витрати на навантаження товару на борт судна не потребують додаткового підтвердження в даних випадках.
Разом із цим, суд наголошує, що відповідно до п.7 ч.3 ст.53 МК України копія митної декларації країни відправлення є додатковим документом, що подається для підтвердження заявленої митної вартості товарів декларантом (за наявності).
В той же час, суд вважає звернути увагу, що у пунктах 3.5 та 3.6. Контракту сторонами узгоджені документи, які повинні надаватись компанією-продавцем для підтвердження поставки товару, серед яких митна декларація країни відправлення відсутня. Тобто, Покупець не має права вимагати від іншої сторони документи, надання яких не передбачено Контрактом.
Окрім того, суд наголошує, що відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 19.03.2019 у справі № 810/4116/17, ненадання позивачем митної декларації країни відправлення також не може бути самостійною підставою для невизнання заявленої позивачем вартості товару, а надання митної декларації країни відправлення не є обов`язковим для підтвердження митної вартості товару.
Відносно зауважень митниці про ненадання декларантом банківських документів, суд звертає увагу на таке.
Як вже зазанчено судом вище, у Специфікаціях №7 від 12.03.2021 та №8 від 15.03.2021 Сторонами було узгоджено такі умови оплати товару: попередня оплата в розмірі 44 880 дол. США здійснюється протягом 90 днів від дати підписання Специфікації. Оплата в розмірі 2 153,30 дол. США здійснюється протягом 90 днів від дати фактичного отримання товару; оплата в розмірі 795,00 дол. США здійснюється протягом 90 днів від дати фактичного отримання товару.
Більш того, суд наголошує, що у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. Умови, на яких повинна здійснитися оплата за товар, якщо вони безпосередньо не впливають на ціну товару, останньої не стосуються. У зв`язку з цим розбіжності щодо умов оплати товару у документах, доданих до митної декларації на підтвердження митної вартості, не є тими розбіжностями (суперечностями), які є підставою для витребування контролюючим органом додаткових документів, якщо інші документи в сукупності не викликають сумнів в достовірності задекларованої митної вартості.
Суперечності у відомостях щодо умов оплати товару у документах, доданих до вантажної митної декларації на підтвердження митної вартості товарів, не можуть бути підставою для витребування митним органом додаткових документів у декларанта.
Наведені висновки щодо умов оплати за товар неодноразово висловлювались Верховним Судом при прийнятті рішень по справам про коригування митної вартості, зокрема у постановах від 11.04.2018 у справі №804/4680/16, від 30.11.2018 у справі №815/4044/15, від 11.06.2019 у справі № 813/1755/17 від 29.07.2020 у справі №420/1709/19.
Так, між ТОВ «ПРОМИСЛОВА КОМПАНІЯ «ДТЗ» (Замовник) та компанією Global Container Lines Latvija SIА (Латвія; Перевізник) укладено договір переведення вантажу морським транспортом (фрахту) від 15.10.2019 №1510/912/2019, відповідно до п.1.2 детальні умови морського перевезення визначаються в заявках, підписаних Замовником, які є невід`ємною частиною цього Договору.
Відповідно до пункту 2.2 Договору на протязі 5-10 днів після виходу судна з порту відправлення Перевізник видає коносамент. Коносамент направляється Замовнику в електронній копії, що буде мати таку саму юридичну силу, як і оригінал. Перевізник видає коносамент, який є достатнім доказом здійснення перевезення та підставою для вивантаження та подальших операцій з вантажем в порту призначення.
Пунктами 4.1-4.2 Договору визначено, що загальна сума цього Договору складається з сум, що наведені в рахунках (інвойсах) та/або актах виконаних робіт, що виставлені Перевізником Замовнику. Замовник сплачує виставлений Перевізником рахунок (інвойс) на оплату морського перевезення (фрахту) вантажів на протязі 45 календарних днів з дати вивантаження контейнерів в порту.
Відповідно до п.4.3 Договору у випадку перевантаження (перевалки) контейнера (контейнерів) на інше судно в проміжному порту, вартість даного перевантаження включається в загальну вартість морського перевезення (фрахту), що зазначена в рахунку (інвойсі) та акті виконаних робіт.
18.03.2021 Сторонами підписана заявка №1/62 на міжнародне морське перевезення до Договору №1510/912/2019 від 15.10.2019 р., в якій погодили наступні умови і вартість послуг вантажоперевезень, в тому числі: маршрут прямування вантажу: порт Циндао, Китай порт Південний, України; готовність вантажу: 18.03.2021; відправник: QINGDAO YUANHENG HAND TRUCK CO., LTD; одержувач: ТОВ «ПК «ДТЗ»; адреса розвантаження: вул. Гебріна, 1, м.Дніпро; вага вантажу: 26 531 кг; назва вантажу: Тачки/ запасні частини до тачок; кількість пакувань: 1926; вартість послуги (включаючи додаткові витрати): фрахт по маршруту Циндао-Південний 1070,00 дол. США (перевантаження входить в загальну вартість), всього: 2140 доларів США; додаткові витрати (оформлення додаткових документів, страхування, конвой та інше): немає.
Перевізником «Global Container Lines Latvija SIА» в рамках укладеного договору видано коносамент № UTRUST21030365 від 01.04.2021.
Суд акцентує, що всі наведені документи на транспортування були надані Декларантом до митного органу. При цьому, Договором не передбачено надання Перевізником інших перевізних документів.
Водночас, суд наголошує, що за умовами Договору перевантаження (перевалки) контейнера (контейнерів) на інше судно в проміжному порту включається в загальну вартість морського перевезення (фрахту), що зазначена в рахунку (інвойсі) та акті виконаних робіт. Тобто, твердження митниці про те, що наявність перевантаження свідчить про наявність іншого транспортного документу та наявність додаткових витрат пов`язаних з перевантаженням товару з одного транспортного засобу на інший повністю спростовуються наявними у матеріалах справи доказами, які надавались декларантом відповідачу разом із спірною ЕМД.
Окрім того, суд звертає увагу, що зазначення в коносаменті від 01.04.2021 №UTRUST21030365 компанії «ICS LTD в якості особи, до якої треба звертатись в порту вивантаження з питань доставки вантажу, жодним чином не свідчить про наявність договірних стосунків з цією компанією ТОВ «ПК «ДТЗ» в рамках договору фрахту №1510/912/2019. Як пояснено позивачем та не спростовано відповідачем в ході судового розгляду, компанія «ICS LTD» є агентом морської лінії (морським агентом) в порту призначення та у декларанта відсутні договірні стосунки з вказаною компанією.
Щодо інших запитуваних митницею під час проведення консультації додаткових документів, суд вважає за необхідне зазначити, виписка з бухгалтерської документації, висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, каталоги фірми - виробника в силу положень ч.3 ст. 53 МК України є додатковими документами та надаються декларантом за наявності виключно у разі, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Проте, митним органом у повідомленні про необхідність надання додаткових документів жодним чином не обґрунтовано які саме розбіжності можуть усунути саме вказані митним органом документи.
Суд також вважає необґрунтованими зауваження митниці до додатково наданого декларантом прайс-листа, оскільки прайс-лист є документом довільної форми, до якого чинне законодавство не встановлює вимог щодо форми та змісту. Наявність чи відсутність у прайс-листі певних відомостей (реквізитів), зокрема, інформації щодо умов оплати, не може свідчити про заниження позивачем митної вартості товарів.
Стосовно аргументів відповідно до цінової бази даних митних органів наявні митні оформлення подібних товарів за ціною за одиницю вище ніж заявлена, суд зазначає, що формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.
Наведений висновок узгоджується зі сталою правовою позицією Верховного Суду, яка викладена зокрема у постановах від 23.07.2019 по справі № 1140/3242/18 та від 02.03.2021 у справі № 380/842/20.
Крім того, суд звертає увагу, що згідно з пунктом 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених Наказом Міністерства фінансів України № 598 від 24.05.2012, посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.
Проте, суд наголошує, що в графі 33 спірного рішення про коригування митної вартості товарів міститься лише посилання на цінову інформацію, обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів за певними митними деклараціями без посилання комерційні умови тощо. При цьому, умови поставки за використаними деклараціями у більшості не відповідають умовам за спірною ЕМД, а також щодо товарів №29 та №30 митницею використані ЕМД які подані до митного оформлення пізніше, ніж спірна ЕМД.
Таким чином, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідачем в ході судового розгляду не було обґрунтовано взаємозв`язок між встановленими митним органом під час митного оформлення спірної ЕМД розбіжностями із складовими митної вартості заявленого до митного оформлення ТОВ «ПК «ДТЗ».
При цьому, слід зазначити, спрацювання системи управління ризиками є лише рекомендацією посадовій особі органу доходів і зборів більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів. Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.
Такий висновок суду відповідає позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 19.02.2019 в справі №805/2713/16-а.
Отже, з урахуванням фактичних обставин справи, суд приходить до висновку, що виявлені митним органом розбіжності є формальними та несуттєвими, які не впливають на рівень заявленої митної вартості, тому доводи відповідача про те, що подані позивачем документи не дозволяли у належний спосіб перевірити числове значення складових митної вартості товарів та відомості щодо їх ціни, не відповідають встановленим фактичним обставинам справи.
Відповідно до положень ст. 53 Митного кодексу України, декларант на вимогу митниці надає всі наявні у нього документи, проте не надання додаткових документів не є підставою для здійснення коригування митної вартості.
Водночас, суд наголошує, що приписи МК України зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності.
При цьому, надані позивачем документи кореспондуються між собою та містять чітку, недвозначну і зрозумілу інформацію про товар та його ціну, а отже у сукупності ті відомості, які підтверджують числові значення митної вартості (її складових), й не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом.
Проте, відповідачем під час судового розгляду не надано жодних доказів недостовірності заявленої ТОВ «ПК «ДТЗ» вартості товару, а саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.
Наведений висновок корелюється з правовою позицією, що викладена в постанові Верховного Суду від 13.02.2020 по справі №810/1175/16.
Отже, з огляду на фактичні обставини справи та, враховуючи правові позиції Верховного Суду, суд приходить до висновку, що в заявленому розгляду спорі розбіжності, на які посилається відповідача, не могли свідчили про наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості.
Відповідно до ч.1 ст.57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: основний за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції) (ч.2 ст.57 МК України).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (ч.3 ст.57 МК України).
При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу (ч.6 ст.57 МК України).
Відповідно до п.4 ст.57 МК України у разі, якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у п.2 ч.1 ст.57 МК України.
Судом також враховано, що в спірному рішення митним органом не було підтверджено належними доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар; не спростована правильність визначення митної вартості позивачем за основним методом; не доведена наявність належних підстав для коригування митної вартості відповідачем.
Також, суд звертає увагу, що митниця, приймаючи рішення про коригування митної вартості імпортованого позивачем товару за резервним методом, не вказала, яким чином митна вартість товару визначена саме в такому розмірі, які складові вплинули на формування такої вартості, не навела порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом, що свідчить про порушення відповідачем частини 2 статті 55 Митного кодексу України щодо обґрунтованості прийнятих рішень.
Наведена позиція узгоджується з правовим висновком Верховного Суду у постанові від 09.04.2020 по справі №826/4827/16.
Таким чином, суд приходить до висновку, що митний орган в ході судового розгляду не навів переконливих аргументів, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом за ціною договору, не обґрунтував висновки належними та беззаперечними доказами для виникнення правових підстав по застосуванню резервного методу.
Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.03.2006 №3477-ІV суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Більш того, суд звертає увагу, що Верховний Суд у справі №815/1670/17 зазначив, що в силу частини другої статті 55 МК України та вимог наказу Міністерства фінансів України №598 від 24.05.2012 «Про затвердження форми рішення про коригування митної вартості товарів, Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів та Переліку додаткових складових до ціни договору» - рішення про коригування митної вартості товару повинно містити обґрунтування причин, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, а також обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Зазначення в рішенні лише формальних посилань на неможливість перевірки задекларованої митної вартості суперечить наведеним вимогам законодавства. Крім того, якщо у спірних рішеннях не наведено обґрунтувань розрахунку скоригованої митної вартості, що є самостійною підставою для їх скасування.
Вказана правова позиція застосована також у постанові Верховного Суду від 10.06.2020 у справі № 1.380.2019.004752
З огляду на викладене, з урахуванням правових висновків Верховного Суду, суд приходить до висновку про неправомірність спірного рішення Дніпровської митниці про коригування митної вартості товару вартості від 16.06.2021 №UA110150/2021/000059/1 та наявність підстав для його скасування.
Частиною 1 статті 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до положень статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно з частинами першої та четвертої статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Відповідно до приписів статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Частиною першою статті 77 КАС України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Із заявлених позовних вимог, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в адміністративному позові доводи позивача є такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до частини 1 статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд керується вимогами частини 1 статті 139 КАС України, згідно з якими при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Таким чином, судовий збір у загальному розмірі 2270,00 грн, сплачений ТОВ «ПРОМИСЛОВА КОМПАНІЯ «ДТЗ» при поданні до суду адміністративного позову відповідно до платіжного доручення від 07.12.2021 №1776, підлягає стягненню з Дніпровської митниці за рахунок бюджетних асигнувань.
Керуючись статтями 9, 73-77, 139, 241-246, 255, 295 КАС України, суд, -
Визнати протиправним та скасувати рішення Дніпровської митниці про коригування митної вартості товару від 16.06.2021 №UA110150/2021/000059/1.
Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОМИСЛОВА КОМПАНІЯ «ДТЗ» за рахунок бюджетних асигнувань з Дніпровської митниці судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2270,00 грн. (дві тисячі двісті сімдесят гривень нуль копійок).
Відповідно до статті 255 КАС України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Згідно з частиною 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
На підставі положень статті 297 КАС України апеляційна скарга подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.
Суддя І.В. Юхно