Справа № 120/12075/21-а
Суддя: Крапівницька Н. Л.
Дата ухвалення: 2022-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Вінниця

15 серпня 2022 р. Справа №120/12075/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Крапівницької Н.Л.,

розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом:

ОСОБА_1

до Погребищенської міської ради

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся у Вінницький окружний адміністративний суд з позовною заявою до Вінницької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

У позовній заяві позивач просить:

- визнати протиправною бездіяльність Погребищенської міської ради щодо не розгляду клопотання ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2 га кадастровий номер :07:000:0296, розташовану на території Очеретнянської сільської ради Погребищенського району Вінницької області.

зобов`язати Погребищенську міську раду повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2 га кадастровий номер :07:000:0296, розташовану на території Очеретнянської сільської ради Погребищенського району Вінницької області у відповідності до положень Земельного кодексу України та прийняти з урахуванням поданої заяви та доданих до неї документів рішення з врахуванням правової оцінки наданої судом.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що звернувся до відповідача з клопотання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2 га у власність для ведення особистого селянського господарства на території с. Очеретня (за межами населеного пункту) Погребищенської міської ради.

Позивач вказує, що нормами Земельного кодексу України на Раду покладено обов`язок розглянути клопотання та прийняти рішення про надання дозволу або мотивоване рішення про відмову у його наданні. Однак, станом на день звернення до суду жодного із рішень відповідачем не прийнято.

При цьому листом відповідачем позивача повідомлено про те, що на засіданні 14 сесії 8 скликання Погребищенської міської ради рішення про затвердження проекту землеустрою не було підтримано більшістю голосів депутатів від загального складу ради.

Позивач вважає, що такий стан розгляду клопотання вказує на протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а тому звернувся до суду з метою захисту своїх прав у спосіб вказаний в адміністративному позові.

Ухвалою від 01.10.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін.

У встановлений строк до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач позов заперечує та просить відмовити у його задоволенні. Відповідач зазначає, що бажана для позивачки земельна ділянка належить до громадських пасовищ, а тому не може надаватись у власність громадян для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Також відповідач вважає, що цей спір не належить до юрисдикції адміністративних судів, оскільки стосується цивільного права та має вирішуватися в порядку цивільного судочинства.

Також, до суду надійшли відповідь на відзив та пояснення. Однак в силу приписів ч.3 ст.263 КАС України у справах даної категорії заявами по суті є позов та відзив. Відтак під час ухвалення рішення суд не приймає до розгляду відповідь позивача на відзив та пояснення.

Суд, дослідивши аргументи викладені у заявах по суті справи та оцінивши наявні у справі докази встановив наступне.

У відповідності до норм Конституції України та ЗК України позивач вирішив скористатись своїм правом на безоплатну приватизацію земельної ділянки для чого подав на адресу відповідача заяву про затвердження проекту землеустрою та передачу у власність земельної ділянки, витяг з державного земельного кадастру та погоджений проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Однак, станом на день подання позову рішення за наслідком поданої заяви та документів відповідачем прийняте не було, а лише надіслано листа від 09.08.2021 за №5371 в якому повідомлялось що на засіданні 14 сесії Погребищенської міської ради 8 скликання яке відбулось 29.07.2021 проект рішення «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки» у власність позивача не було підтримано більшістю голосів депутатів від загального складу ради.

Як видно з витягу з протоколу 14 сесії 8 скликання Погребищенської міської ради від 29.07.2021 за результатами розгляду поданої позивачем заяви вирішили: рішення "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр.. ОСОБА_1 " не прийнято поіменним голосуванням.

Позивач вважає, що такий стан розгляду клопотання вказує на протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а тому звернувся до суду з метою захисту своїх прав у спосіб вказаний в адміністративному позові.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує, що суб`єктивне право на земельну ділянку виникає і реалізується на підставах і в порядку, визначених Конституцією України, Земельним кодексом України від 25.10.2001 № 2768-III (далі - ЗК України від 25.10.2001 № 2768-III) та іншими законами України, що регулюють земельні відносини.

Відповідно до ст. 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

За приписами ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 18 ЗК України від 25.10.2001 № 2768-III до земель України належать усі землі в межах її території, в тому числі острови та землі, зайняті водними об`єктами, які за основним цільовим призначенням поділяються на категорії. Категорії земель України мають особливий правовий режим.

Статтею 81 ЗК України від 25.10.2001 № 2768-III передбачено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Порядок набуття відповідного права визначається главою 19 Розділу IV ЗК України від 25.10.2001 № 2768-III.

Частиною першою та другою статті 116 ЗК України від 25.10.2001 № 2768-III передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться в тому числі у разі: в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Судом встановлено, що позивач виявив бажання набути в межах норм безоплатної приватизації право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства у спосіб затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2га кадастровий номер :07:000:0296, що розташована на території Очеретнянської сільської ради Погребищенського району Вінницької області.

Однак, згідно витягу з протоколу 14 сесії 8 скликання Погребищенської міської ради від 29.07.2021 рішення про затвердження проекту землеустрою не було підтримано більшістю голосів депутатів від загального складу ради.

Позивач вказує, що нормами Земельного кодексу України на Раду покладено обов`язок розглянути клопотання та прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою або мотивоване рішення про відмову у його затвердженні. Однак, станом на день звернення до суду жодного рішення відповідачем не прийнято.

Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд зазначає таке.

Пунктом "б" частини 1 статті 121 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Згідно ч.1 ст.122 ЗК України від 25.10.2001 №2768-III, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до ч.9 ст.118 ЗК України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

У силу ч.8 ст.186 ЗК України (в редакції Закону №1423-IX від 28.04.2021), підставою для відмови у затвердженні документації із землеустрою може бути лише невідповідність її положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації.

Безспірно встановлено, що бажана для позивачки земельна ділянка відноситься до земель комунальної власності, а відтак повноваженнями щодо розгляду поданого позивачкою клопотання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки наділена Погребищенська міська рада (відповідач).

Правовий статус Погребищенської міської ради визначає Закон України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997 №280/97-ВР (далі - Закон №280/97-ВР).

Стаття 26 Закону № 280/97-ВР передбачає виключну компетенцію сільських, селищних, міських рад.

Так, виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються, серед іншого, відповідно до закону питання регулювання земельних відносин (п.34 ч.1 ст.26 Закону №280/97-ВР).

Згідно частин 1, 2 ст. 59 Закону №280/97-ВР рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Отже, аналізуючи в сукупності норми ч.9 ст.118, ч.8 ст.186 ЗК України та ч.1, 2 ст.59 Закону №280/97-ВР, суд зазначає, що при вирішенні клопотання громадянина про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у приватну власність земельної ділянки із земель комунальної власності, у місцевої ради виникає обов`язок розглянути таке клопотання у передбачений законом строк (протягом двох тижнів з дня отримання проекту) і прийняти одне з наступних рішень: 1) про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність; 2) про відмову у затвердженні документації із землеустрою.

При цьому, відповідно до ч.10 ст.186 ЗК України (в редакції Закону №1423-IX від 28.04.2021), рішення органу місцевого самоврядування щодо відмови у затвердженні документації із землеустрою має містити вичерпний перелік недоліків документації із землеустрою з описом змісту недоліку та посиланням на відповідні норми законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, затверджену документацію із землеустрою або містобудівну документацію. Повторна відмова у затвердженні документації із землеустрою допускається лише у разі, якщо розробник не усунув недоліки, зазначені у попередньому рішенні, а також якщо підстава для відмови виникла після прийняття попереднього рішення. Повторна відмова у погодженні або затвердженні не позбавляє розробника документації із землеустрою права усунути недоліки такої документації та подати її на погодження або затвердження.

Позивач вважає, що клопотання радою у спосіб передбачений нормами ЗК України від 25.10.2001 №2768-III та Закону №280/97-ВР не розглянуто. Тому, на думку позивача, у спірних правовідносинах має місце протиправна бездіяльність органу місцевого самоврядування.

Надаючи оцінку правовій природі поведінки Погребищенської міської ради при розгляді клопотання позивача в цілях формування висновку чи можна вважати таку поведінку протиправною бездіяльністю Ради, суд враховує наступне.

Відповідно до ч.15 ст.46 Закону №280/97-ВР порядок проведення першої сесії ради, порядок обрання голови та заступника (заступників) голови районної у місті, районної, обласної ради, секретаря сільської, селищної, міської ради, скликання чергової та позачергової сесії ради, призначення пленарних засідань ради, підготовки і розгляду питань на пленарних засіданнях, прийняття рішень ради про затвердження порядку денного сесії та з інших процедурних питань, а також порядок роботи сесії визначаються регламентом ради з урахуванням вимог Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності". До прийняття регламенту ради чергового скликання застосовується регламент ради, що діяв у попередньому скликанні.

Отже, підготовка і розгляд питань, вирішення яких належить до повноважень ради, виносяться на пленарні засідання ради і регулюється окрім Закону №280/97-ВР ще й Регламентом ради. Це стосується і клопотання позивача про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, оскільки окремої процедури розгляду таких питань законодавством України не передбачено.

Відповідно до ст.1 Регламенту Погребищенської міської ради (далі - Регламент) порядок діяльності ради, її органів та посадових осіб визначається Конституцією України, законами України «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про статус депутатів місцевих рад», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про запобігання корупції», іншими законодавчими актами, статутом територіальної громади, цим Регламентом та Положенням про постійні комісії ради.

Регламент ради є обов`язковим для виконання всіма депутатами, міським головою та іншими посадовими особами місцевого самоврядування. Регламент встановлює порядок скликання і проведення сесії ради, формування виконавчих органів ради, порядок прийняття рішень та звітів, порядок здійснення контрольної діяльності, прийняття рішень та спеціальними процедурами, процедуру діяльності депутатів, посадових осіб та органів ради (ст. 2 Регламенту).

Згідно ст. 32 Регламенту, підготовлені проекти рішень ради проходять юридичну експертизу в юридичній службі та погоджуються (візуються) головою профільної комісії ради.

Підготовлені проекти рішень ради повинні містити: підпис виконавця, який готував проект рішення; підписи осіб, які погоджували даний проект рішення. До рішення додаються також довідкові матеріали з техніко-економічним обґрунтуванням стосовно тих питань, що пов`язані з витратами із місцевого бюджету та відчуженням комунального майна.

Проекти рішень, інші матеріали, які вносяться на розгляд ради, не пізніше як за 10 днів до відкриття сесії подаються до апарату ради (ст. 34 Регламенту).

Не пізніше як за 1 день до розгляду питань на сесії постійні комісії ради проводять їх попереднє обговорення, крім випадків, передбачених статтею 26 цього Регламенту (ст. 33 Регламенту).

Рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймаються на її пленарному засіданні більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених Законом «Про місцеве самоврядування в Україні» та цим Регламентом при встановленні результатів голосування враховується голос міського голови.

Рішення ради приймаються відкритим поіменним голосуванням, окрім випадків, передбачених пунктами 4 і 16 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», в яких рішення приймаються таємним голосуванням. (ст.65-67 Регламенту).

Відповідно до ч.5 ст.68 Регламенту, рішення, які не отримали необхідної більшості голосів на підтримку, вважаються відхиленими.

При цьому, слід зазначити, що за наслідком розгляду саме на пленарних засіданнях органу місцевого самоврядування питань щодо земельних відносин, приймається одне із двох рішень, зокрема затверджується проект або мотивована відмова у його затвердженні.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 05.05.2020 у справі № 826/8858/16, від 18.06.2020 у справі № 826/8108/16.

На час пред`явлення позову, за наслідком розгляду клопотання позивача Погребищенською міською радою не прийнято мотивованого рішення щодо відмови (із зазначенням недоліків документації та причин відмови) або затвердження проекту із землеустрою.

У відзиві на позовну заяву відповідач вказав, що Погребищенська міська рада розглянула клопотання позивача у встановлений законом термін, однак рішення не прийнято по тій причині, що за нього не було проголосовано достатньою кількістю депутатів.

У підтвердження наведеного, відповідач надав суду витяг з протоколу 14 сесії 8 скликання Погребищенської міської ради та результати поіменного голосування щодо вирішення питання "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_1 " з якого вбачається, що за затвердження гр. ОСОБА_1 проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки проголосувало за - 0, утримались - 20, не голосували - 2, відсутні - 5, всього - 27.

Суд критично ставиться до вищевказаного, як доказу того, що відповідачем не допущено бездіяльності, оскільки за наслідком розгляду клопотання не прийнято ані позитивного рішення про затвердження проекту землеустрою, ані мотивованого рішення, як цього вимагає ч.8 ст.186 та ч.10 ст.186 ЗК України, про відмову у його затвердженні.

Суд зазначає, що результати голосування не відображують мотивів прийняття того чи іншого рішення, які б дозволяли скористатись можливістю його оскарження та не містять і не відповідають поняттю акту органу місцевого самоврядування.

Не вирішення відповідачем заяви позивачки про затвердження документації із землеустрою та не прийняття відповідного рішення відповідачем по заяві позивача від 30.06.2021 у визначений законом спосіб, свідчить про протиправну бездіяльність Погребищенської міської ради.

У свою чергу, відсутність належним чином оформленого рішення суб`єкта владних повноважень про затвердження проекту землеустрою чи відмову у його затвердження, свідчить про те, що відповідач в межах наданих йому ЗК України повноважень не прийняв жодного із передбачених рішень.

При розгляді справи підлягає врахуванню правовий висновок Верховного Суду викладений у постанові від 23.11.2021 в справі №580/704/21, який полягає у тому, що неприйняття рішення про затвердження проекту землеустрою не може підміняти рішення про відмову у такому затвердженні.

Земельний кодекс України не передбачає випадків, коли орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування за результатами заяви про затвердження проекту землеустрою може не прийняти позитивного або негативного для заявника рішення (про затвердження або про відмову у затвердженні проекту землеустрою).

Верховний Суд у постанові від 23.11.2021 (справа №580/704/21) дійшов висновку, що відсутність рішення органу місцевого самоврядування про затвердження проекту землеустрою або відмову у його затвердженні, після спливу встановленого законом строку розгляду клопотання особи, свідчить про допущення суб`єктом владних повноважень протиправної бездіяльності.

Щодо зміни практики суду у вирішенні подібної категорії справ, то причиною цього є зміна правових висновків Верховного Суду, що підлягають врахуванню при кваліфікації аналогічної поведінки органів місцевого самоврядування в процедурі вирішення клопотань із питань надання дозволу на розроблення документації із землеустрою чи її затвердженні. Зокрема, у постанові від 09.12.2020 (справа №300/178/20) Суд касаційної інстанції зазначав, що таку діяльність Ради слід вважати рішенням про відмову у позитивному вирішенні клопотання, однак у постанові від 23.11.2021 (справа №580/704/21), Верховний Суд дійшов висновку, що такий стан розгляду клопотання є бездіяльністю щодо його не розгляду у спосіб встановлений нормами Земельного кодексу України.

Ураховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідач діяв не у спосіб, передбачений Земельним кодексом України, оскільки Радою не прийнято мотивованого рішення із чітким зазначенням усіх підстав відмови за наслідком розгляду поданого позивачкою клопотання, а тому така поведінка Ради, із урахуванням правової позиції Верховного Суду викладеної у постанові від 23.11.2021 (справа №580/704/21), є проявом її протиправної бездіяльності.

До того ж суд зазначає, що аналіз норм частини 10 ст. 186 КАС України підкреслює особливу важливість прийняття відповідачем рішення у спосіб зазначення усіх підстав для відмови у затвердженні документації із землеустрою (недоліків документації із землеустрою з описом змісту недоліку та посиланням на відповідні норми законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, затверджену документацію із землеустрою або містобудівну документацію). Адже повторна відмова можлива лише у випадку, якщо розробник не усунув недоліки, зазначені у попередньому рішенні, або ж якщо підстава для відмови виникла після прийняття попереднього рішення.

Зазначаючи чіткий та вичерпний перелік підстав для відмови у затвердженні документації Рада по - перше, надає можливість заявнику оскаржити таке рішення та висловити незгоду із усіма чи окремими його мотивами, а по - друге, у випадку коли заявник визнає зазначені у рішенні недоліки, йому надається можливість усунути такі недоліки чим створюються гарантії визначеності у розгляді його земельного питання, оскільки повторна відмова із аналогічних підстав не допускається.

Стосовно посилань відповідача на те, що спірну земельну ділянку віднесено для створення громадських пасовищ, то суд зазначає, що у разі обґрунтованості та підтвердження вказаного аргументу належними доказами, такі мотиви мають враховуватись при повторному розгляді клопотання позивачки та можуть бути покладені в основу прийнятого рішення органом місцевого самоврядування.

Щодо аргументів відповідача про приватно - правовий характер спору у цій справі і наявність підстав для його розгляду за правилами цивільного судочинства, то такі оцінюються критично, оскільки є усталеною практика Верховного Суду про те, що спори які виникають на етапі затвердження проекту землеустрою носять публічно - правовий характер та розглядаються за правилами передбаченими нормами Кодексу адміністративного судочинства України (за винятком випадків перебування земельної ділянки у власності інших осіб).

Аналогічні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 21.03.2018 у справі № 536/233/16-ц, від 30.05.2018 у справі № 127/16433/17, від 28.11.2018 у справі № 820/4219/17, від 16.01.2019 у справі № 361/2562/16-а, від 22.01.2019 у справі № 371/957/16-а, у постановах Верховного Суду від 16.09.2021 у справі № 820/5349/17, від 23.09.2021 у справі № 200/9454/20.

Перевіривши юридичну, фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у спосіб визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо не розгляду у передбачений законодавством спосіб клопотання позивачки про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та, як наслідок, зобов`язання відповідача повторно розглянути клопотання позивача про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Очеретнянської сільської ради Погребищенського району Вінницької області у власність із урахуванням висновків суду та прийняти рішення про затвердження або відмову у затвердженні такого проекту.

Щодо процесуального питання про стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 2000 грн. суд зазначає наступне.

Відповідно до положень п.1 ч.3 ст.132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч.1 - 3 ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Судом встановлено, що між позивачем та адвокатом Путіліним Є.В. укладено Договір про надання правничої допомоги.

Згідно з пунктом 1 цього договору виконавець приймає на себе зобов`язання щодо надання правової допомоги замовнику із захисту прав і охоронюваних законом інтересів замовника на підприємствах, установах, організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, в судах усіх рівнів з приводу набуття права на спірну земельну ділянку, що включає в себе: складання та подання процесуальних документів, надання запитів для одержання інформації, представництво і захист замовника з правами сторони та повноваженнями передбаченими КАС України без обмеження.

Приписами частини 4 статті 134 КАС України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Як видно з акту робіт, на виконання умов договору адвокатом Путіліним Є.В. позивачу надано правничу допомогу у виді: підготовка позовної заяви до суду 1 год. 30 хв.; підготовка відповіді на відзив - 45 хв. Разом 2 год. 15 хв. Загальна вартість робіт складає 2000 грн, з розрахунку 908 грн. - 1 год.

Згідно квитанції до прибуткового касового ордеру позивач оплатив гонорар адвоката в сумі 2000 грн за надання правничої допомоги згідно з Договором.

Отже, витрати позивача в розмірі 2000 грн на професійну правничу допомогу дійсно мали місце та повністю доводяться належними і допустимим доказами.

Водночас обов`язок доведення не співмірності таких витрат законом покладено на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, тобто, у даному випадку, на відповідача.

Згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду, наведеними у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування іншою стороною витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній зі сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Суд у позовному провадженні є арбітром, що надає оцінку тим доказам і доводам, що наводяться сторонами у справі. Тобто суд не може діяти на користь будь-якої зі сторін, що не відповідатиме основним принципам судочинства. Таким чином, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, що підлягають розподілу, за клопотанням іншої сторони. Саме інша сторона зобов`язана довести не співмірність заявлених опонентом витрат.

З огляду на викладене та беручи до уваги відсутність клопотання відповідача про зменшення витрат позивача на правничу допомогу та обґрунтованих заперечень відповідача щодо розміру таких витрат, суд доходить висновку, що витрати позивачки на правничу допомогу не можуть бути зменшені за ініціативою суду та підлягають відшкодуванню в повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000 грн. належить стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

При зверненні до суду судовий збір Позивачем. не сплачувався, оскільки позивач звільнений від вказаного обов`язку.

Керуючись статтями 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295, 382 КАС України, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Погребищенської міської ради щодо не розгляду клопотання ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2га, кадастровий номер :07:000:0296, розташовану на території Очеретнянської сільської ради Погребищенського району Вінницької області.

Зобов`язати Погребищенську міську раду повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2 га кадастровий номер :07:000:0296, розташовану на території Очеретнянської сільської ради Погребищенського району Вінницької області у відповідності до положень Земельного кодексу України та прийняти з урахуванням поданої заяви та доданих до неї документів рішення з врахуванням правової оцінки наданої судом.

Стягнути на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 2000грн (дві тисячі гривень) за рахунок бюджетних асигнувань Погребищенської міської ради.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 КАС України.

Відповідно до частини 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ).

Відповідач - Погребищенська міська рада (вулиця Богдана Хмельницького, 77, м. Погребище, Вінницька область, 22200, код за ЄДРПОУ-03772654).

Суддя підпис Крапівницька Н. Л.

Згідно з оригіналом

Суддя:

Секретар: