Справа № 577/2311/22
Суддя: Кравченко В. О.
Дата ухвалення: 2022-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 577/2311/22
Провадження № 2-а/577/25/22

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 серпня 2022 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області

Конотопський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді Кравченка В.О.

за участю секретаря

судового засідання Степаненко Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Конотопі в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора Конотопського РВ поліції ГУНП в Сумській області Кузька Богдана Ігоровича, ГУНП в Сумській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та закриття провадження у справі,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 просить скасувати постанову серії БАВ № 073377 від 12.07.2022 року (далі по тексту Постанова) про притягнення його до адмінвідповідальності за ч.3 ст.121 КУпАП із накладенням штрафу в розмірі 340 грн., винесену інспектором Конотопського РВ поліції ГУНП в Сумській області Кузьком Б.І., а провадження у справі закрити. Крім того, ставить вимогу про відшкодування сплаченого судового збору.

На обґрунтування у позові вказано, що згідно фабули адмінправопорушення, викладеної у Постанові, 12.07.2022 року о 15 год. 23 хв. в м. Конотоп по вул. Конотопських Партизан ОСОБА_1 керував транспортним засобом Fiat Ducato 2.8 D д/н НОМЕР_1 , який підлягає обов`язковому технічному контролю, але вчасно його не пройшов, чим порушив п. 31.3 Б ПДР України скоївши правопорушення, передбачене ч.3 ст.121 КУпАП.

Не погоджуючись з винесеною Постановою, посилаючись на норми ст.ст. 251, 280 КУпАП, позивач зазначив, що дійсно у вказані час та місці на блок-посту був зупинений працівником поліції, який після перегляду реєстраційних документів на т/з повідомив, що ОСОБА_1 не пройшов ОТК на свій автомобіль та викликав екіпаж поліції. Прибувши на місце вчинення правопорушення до позивача підійшов інспектор Конотопського РВ поліції ГУНП в Сумській області Кузько Б.І. (далі відповідач), який проігнорувавши право позивача на отримання правової допомоги, пояснення ОСОБА_1 що його автомобіль не підлягає ОТК, оскільки є легковим та малотонажним, без наявності доказів підтверджуючих вину притягнув до адміністративної відповідальності, що і стало приводом для звернення до суду.

Позивач ОСОБА_1 звернувся із заявою про розгляд справи за його відсутності, вимоги підтримує (а.с.24).

Відповідачі у судове засідання не з`явилися.

Представник ГУНП в Сумській області правом надання письмового відзиву, а також представлення доказів на спростування вимог не скористався. Надіслав клопотання, в якому, посилаючись на ч.5 ст. 162 КАС України, просить надати більший строк для подання відзиву, оскільки позов отримали 01.08.2022 року (а.с. 16 18).

Відповідно до ч. 1 ст. 286 КАСУ адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Провадження у даній справі відкрито 19.07.2022 року, після чого 20.07.2022 року згідно вимог ст. 268 КАСУ, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи негайно повідомлено відповідачів шляхом направлення тексту повістки, копії позовної заяви та доданих до неї документів на офіційну електронну адресу (а.с. 13).

Частиною 2 ст. 268 КАСУ визначено, що учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, зокрема з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи.

Отже, з 20.07.2022 року у відповідача ГУНП в Сумській області було достатньо часу для подання відзиву на позов, а надання більш тривалого часу є порушенням прав позивача щодо строків розгляду справи.

З огляду на викладене клопотання представника ГУНП в Сумській області про надання більш тривалого строку для подачі відзиву не узгоджується з наведеними нормами, а тому не підлягає задоволенню.

Інспектор Конотопського РВ поліції ГУНП в Сумській області Кузько Б.І. подав письмовий відзив, у якому заперечуючи задоволенню вимог, фактично послався на безпідставність позову і правомірність своїх дій при винесенні оскарженої Постанови (а.с. 19-23).

За таких обставин неявка відповідачів, які належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Суд, дослідивши представлені докази, дійшов такого висновку.

Позивач фактично оскаржив Постанову з підстав недоведеності вини, оскільки згідно ст. 35 Закону України «Про дорожній рух» автомобіль, яким він керував не підлягає обов`язковому технічному контролю, як такий, що не використовується позивачем для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку. Крім того, звертає увагу на порушення прав особи, яка притягається до адмінвідповідальності, визначених ст.268 КУпАП, зокрема права на отримання правової допомоги.

Суд погоджується з такими доводами виходячи із наступного.

Згідно оскарженої Постанови 12.07.2022 року о 15 год. 25 хв. в м. Конотоп по вул. Конотопських Партизан ОСОБА_1 керував транспортним засобом Fiat Ducato 2.8 D д/н НОМЕР_1 , який підлягає обов`язковому технічному контролю, але вчасно його не пройшов, чим порушив п. 31.3 Б ПДР України скоївши правопорушення, передбачене ч.3 ст.121 КУпАП (а.с.9).

За положеннями частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У статті 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Приписами статті 90 КАС України регламентовано, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Правовідносини, які виникли між сторонами регулюються КАС України, КУпАП, Законом України «Про дорожній рух», Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 за № 1306 та є публічно-правовими, оскільки стосуються притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху.

Згідно зі статтею 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

У статті 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В силу ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Таким чином, притягнути до адміністративної відповідальності можливо лише ту особу, яка вчинила дії, що підпадають під ознаки адміністративного правопорушення та яка є або може бути суб`єктом адміністративного правопорушення.

При цьому, саме адміністративне правопорушення може існувати лише за наявності всіх перелічених складових, що у сукупності становлять склад адміністративного правопорушення.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП). Склад правопорушення - це сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення і є підставою залучення суб`єкта правопорушення до юридичної відповідальності.

У відповідності до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Проте, жодних доказів на підтвердження цих порушень і відповідно встановлення вини позивача у Постанові не наведено.

У правозастосовних орієнтирах викладених в п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" вказано, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченими статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року N 3353, встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року N 1306 (далі - ПДР).

За положеннями частини п`ятої статті 14 Закону України "Про дорожній рух" (далі Закон) учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно частини третьої статті 121 КУпАП, керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 31.3 б забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством: якщо вони не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).

Статтею 29 Закону встановлено, що до участі у дорожньому русі допускаються транспортні засоби, конструкція і технічний стан яких відповідають вимогам діючих в Україні правил, нормативів і стандартів, що мають сертифікат на відповідність цим вимогам, укомплектовані у встановленому порядку, а у разі, якщо транспортний засіб згідно з цим Законом підлягає обов`язковому технічному контролю, пройшов такий контроль.

За положеннями статті 33 Закону технічний стан транспортних засобів, що перебувають в експлуатації, у частині, що стосується безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, має відповідати правилам, нормативам і стандартам, затвердженим у встановленому порядку. Обов`язок щодо забезпечення належного технічного стану транспортних засобів покладається на їх власників або інших осіб, які їх експлуатують, згідно з чинним законодавством.

Поняття обов`язковості технічного контролю транспортних засобів розкрито положеннями статті 35 Закону. Зокрема, обов`язковому технічному контролю підлягають транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України.

В той же час, обов`язковому технічному контролю не підлягають:

1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації;

2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років.

3) технічні засоби для агропромислового комплексу, визначені Законом України "Про систему інженерно-технічного забезпечення агропромислового комплексу України".

Під господарською діяльністю в Господарському кодексі України розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. (стаття 3 ГК України).

Відповідно до статті 1 Закону України від 05 квітня 2001 року N 2344-III "Про автомобільний транспорт" транспортний засіб спеціалізованого призначення - транспортний засіб, який призначений для перевезення певних категорій пасажирів чи вантажів (автобус для перевезення дітей, інвалідів, пасажирів певних професій, самоскид, цистерна, сідельний тягач, фургон, спеціалізований санітарний автомобіль екстреної медичної допомоги, автомобіль інкасації, ритуальний автомобіль тощо) та має спеціальне обладнання (таксі, броньований, обладнаний спеціальними світловими і звуковими сигнальними пристроями тощо).

У статті 29 Закону України "Про автомобільний транспорт" автомобільним перевізником та автомобільним самозайнятим перевізником, які здійснюють перевезення пасажирів на договірних умовах, є суб`єкти господарювання, які відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надають послуги за договором перевезення пасажирів транспортним засобом, що використовується ними на законних підставах.

Аналіз положень статті 35 Закону України "Про дорожній рух" дає підстави для висновку про те, що обов`язковому технічному контролю підлягають автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку. Тобто, визначальною обставиною є мета фактичного використання автомобіля.

Для віднесення автомобіля до об`єкту обов`язкового технічного огляду слід використовувати термінологію, що наведена у Правилах надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджених Постановою КМУ N 176 від 18 липня 1997 року (далі - Правила).

Пунктом 1 цих Правил визначено порядок здійснення перевезень пасажирів та їх багажу автобусами, таксі, легковими автомобілями на замовлення, а також обслуговування пасажирів на автостанціях і є обов`язковими для виконання організаторами регулярних перевезень, замовниками транспортних послуг (далі - замовники послуг), автомобільними перевізниками, автомобільними самозайнятими перевізниками, персоналом автомобільного транспорту, автостанціями та пасажирами.

За змістом пункту 7 Правил дія цих Правил не поширюється на перевезення, які здійснюються:

- транспортними засобами спеціального призначення;

- транспортними засобами, задіяними під час забезпечення обороноздатності, правопорядку та ліквідації наслідків стихійного лиха і надзвичайної ситуації;

- службовими легковими автомобілями;

- транспортними засобами, які належать фізичним особам і використовуються ними для задоволення власних потреб, що не має на меті отримання прибутку.

У п.п 15 пункту 2 Порядку проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 січня 2012 року N 137 (далі - Порядок) розкриті терміни, що вживаються у цьому Порядку, зокрема транспортний засіб, що використовується з метою отримання прибутку це транспортний засіб, що експлуатується юридичними, фізичними особами - підприємцями під час провадження господарської діяльності з метою отримання прибутку, фізичними особами під час виконання цивільно-правових угод з метою отримання прибутку.

Відповідно до матеріалів справи, транспортний засіб Fiat Ducato 2.8 D д/н НОМЕР_1 , 1999 року випуску, є фургон маловантажний В, повна маса 3250 кг. Вказаний автомобіль належить ОСОБА_1 .

Ознайомившись з технічними характеристики автомобіля позивача, повна маса якого становить 3250 кг, за відсутності доказів використання власником цього транспортного засобу для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, слід зробити висновок, що транспортний засіб не підлягає обов`язковому проходженню технічного контролю.

Оцінюючи оскаржувану постанову на предмет її обґрунтованості (п. 3 ч. 2 ст. 2 КАС), суд констатує, що працівником Національної поліції факт вчинення правопорушення, у якому звинувачено позивача, жодним чином не підтверджено допустимими й належними доказами, а тому Постанова підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.

Інші доводи позивача, зокрема порушення права на отримання правової допомоги, судом не перевірялись, оскільки не доведений сам факт скоєння ОСОБА_1 інкримінованого правопорушення.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат понесених позивачем суд зазначає таке.

Статтею 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судові витрати складаються, зокрема із судового збору.

Згідно поданої квитанції позивачем був сплачений судовий збір в розмірі 496 грн. 20 коп., який підлягають відшкодуванню суб`єктом владних повноважень.

Керуючись: ст.ст. 286, 72-77, 139, 271, 272 КАС України, ст.ст. 9, 121, 268 КУпАП,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову серії БАВ № 073377 від 12.07.2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адмінвідповідальності за частиною 3 статті 121 КУпАП з накладенням стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн., винесену інспектором Конотопського РВ поліції ГУНП в Сумській області Кузьком Богданом Ігоровичем, а провадження у справі закрити за відсутності складу правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Сумській області на користь ОСОБА_1 на відшкодування судових витрат 496 грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду протягом 30 днів з дня складання.

Суддя Кравченко В. О.