Справа № 620/3415/22
Суддя: Скалозуб Ю.О.
Дата ухвалення: 2022-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 серпня 2022 року Чернігів Справа № 620/3415/22

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Скалозуба Ю. О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до Департаменту внутрішньої безпеки національної поліції України
про визнання протиправним, скасування наказу та зобов`язання вчинити певні дії
У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі також ОСОБА_1 , позивач) звернулася до суду з позовом до Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України (надалі також Департамент, відповідач), в якому просить:

- скасувати наказ начальника Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України № 139 о/с від 21.03.2022 року в частині встановленого розміру премії за березень 2022 року в розмірі 1 % інспектору з режиму секретності Чернігівського управління підполковнику поліції ОСОБА_1 ;

- скасувати наказ начальника Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України, яким інспектору з режиму секретності Чернігівського управління підполковнику поліції ОСОБА_1 встановлено розмір премії за березень 2022 року в розмірі 1 %;

- зобов`язати Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України нарахувати та виплатити колишньому інспектору з режиму секретності Чернігівського управління Департаменту внутрішньої безпеки підполковнику поліції ОСОБА_1 не сплачену премію за березень 2022 року у розмірі, встановленому та виплаченому відповідачем у місяці, що передував виходу ОСОБА_1 у відпустку, та був протиправно зменшений у березні 2022 року;

- зобов`язати Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України нарахувати та виплатити колишньому інспектору з режиму секретності Чернігівського управління Департаменту внутрішньої безпеки підполковнику поліції ОСОБА_1 матеріальну допомогу на оздоровлення за 2021 рік.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вона за 21 рік проходження служби в органах поліції не мала жодних стягнень, до дисциплінарної відповідальності не притягувалась, а навпаки мала неодноразові заохочення та відзнаки. В період з 10.09.2021 по 18.03.2022 вона перебувала у відпустці по догляду за дитиною. До цього часу її премія становила 150%, що становило половину її грошового забезпечення. Однак в березні 2022 року, без будь-яких на те підстав розмір премії керівником установи було зменшено до 1%. Крім того, у червні 2021 року вона зверталась до свого керівника із рапортом про надання їй грошової допомоги на оздоровлення, однак такої виплачено не було. Такі дії відповідача вважає протиправними та такими, що порушують право на достатній рівень життя та гарантії у сфері оплати праці.

Відповідачем надіслано відзив на позов, в якому останній проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 заперечує з огляду на те, що преміювання є правом керівників органів поліції, а їх розміри залежать від особистого внеску працівника в загальний результат діяльності за місяць. Окрім того зазначив, що виплата премії проводиться в поточному місяці разом із виплатою грошового забезпечення або заробітною платою. Таким чином розмір премії позивача не було зменшено, його було встановлено в оскаржуваному розмірі в березні 2022 року. Щодо невиплати позивачеві одноразової грошової допомоги на оздоровлення відповідач зазначив, що вказана виплата надається за наявності бюджетних асигнувань, а під час перебування у відпустці по догляду за дитиною така виплата не передбачена. Враховуючи, що бюджетні асигнування надійшли від розпорядника коштів лише у жовтні 2021 року, в той час коли позивач вже знаходилась у відпустці по догляду за дитиною, така допомога ОСОБА_1 виплачена не була.

Ухвалою судді від 10.06.2022 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Судом встановлено, що підполковник поліції ОСОБА_1 проходила службу на посаді інспектора з режиму секретності Чернігівського управління підполковнику поліції.

В період з 10.09.2021 по 18.03.2022 ОСОБА_1 перебувала у відпустці по догляду за дитиною без збереження грошового забезпечення, що підтверджується рапортом позивача (а.с. 28), наказом №299 о/с від 17.09.2021 (а.с. 29).

На підставі наказу від 21.03.2022 №138 о/с позивач приступила до службових обов`язків із 19.03.2021 (а.с. 31).

21.03.2022 позивач подала директору Департаменту рапорт, відповідно до якого просила звільнити її зі служби за власним бажанням з 21.03.2022 через перебування з малолітньою дитиною в евакуації та неможливістю виконувати службові обов`язки (а.с. 32).

Наказом директора Департаменту від 21.03.2022 № 139 о/с ОСОБА_1 з 21.03.2022 звільнено зі служби в поліції відповідно до п. 7 (за власним бажанням) частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію». Вказаним наказм установлено премію за березень 2022 року в розмірі 1%. Стаж служби в поліції становить 21 рік 00 місяців 15 днів (а.с. 33).

Вважаючи дії відповідача по встановленню премії в розмірі 1% та невиплати допомоги на оздоровлення у 2021 році протиправними, позивач звернулася до суду з відповідним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України регулюється Законом України «Про Національну поліцію» та Положенням про проходження служби начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 114 від 29 липня 1991 року.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 квітня 2016 року № 260 затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, який визначає критерії виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських.

Згідно з пунктом 3 Порядку № 260 грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад; оклад за спеціальним званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); премії; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

У пункті 1 постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» визначено, що грошове забезпечення, зокрема, поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Підпунктом 2 пункту 4 цієї постанови надано право керівникам органів, закладів та установ Національної поліції в межах затверджених для них асигнувань на грошове забезпечення, здійснювати преміювання поліцейських відповідно до їх особистого внеску в загальний результат служби.

Аналогічні положення містяться у пункті 12 розділу 2 Порядку № 260, в якому визначено, що керівники органів поліції мають право преміювати поліцейських відповідно до особливостей проходження служби та особистого внеску поліцейського в загальні результати служби з урахуванням специфіки і особливостей виконання покладених на нього завдань та у межах асигнувань, затверджених на грошове забезпечення для утримання Національної поліції.

Розміри премії встановлюються за рішенням керівників органів поліції відповідно до затверджених ними положень про преміювання та наявного фонду грошового забезпечення.

Виплата премій поліцейським здійснюється за наказами керівників органів поліції.

У випадку допущення поліцейськими проступків, які впливають на розмір премії, до наказу вносяться відповідні зміни та проводиться перерахунок премії в наступному місяці.

Накази про преміювання поліцейських видаються до 25 числа кожного місяця на підставі списків начальників структурних підрозділів органу поліції, погоджених з фінансовим підрозділом у частині розміру фонду преміювання.

Виплата премії проводиться щомісяця в останній день місяця за поточний місяць разом з виплатою грошового забезпечення.

Наказом Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції № 17 від 22.12.2015 (а.с. 36-37) затверджено Положення про преміювання поліцейських Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України (далі - Положення № 17).

Пунктом 2 вказаного вище наказу № 17 закріплено, що преміювання поліцейських Департаменту внутрішньої безпеки, умови грошового забезпечення яких визначені постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», а також іншими нормативно-правовими актами, що регламентують питання грошового забезпечення поліцейських, здійснювати відповідно до їх особистого внеску в загальний результат служби.

Виплату премії проводити в поточному місяці разом з виплатою грошового забезпечення або заробітною платою (пункт 4 Наказу № 17).

Виплату премії здійснювати на підставі наказу Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України відповідно до положень про преміювання (пункт 5 Наказу № 17).

Згідно з пунктом 1 розділу І Положення № 17, Положення про преміювання поліцейських, які перебувають на посадах у структурних підрозділах Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції (далі - ДВБ) визначає порядок та строки здійснення матеріального заохочення особового складу ДВБ шляхом нарахування їм грошових премій.

Відповідно до пункту 2 розділу І Положення № 17 при вирішенні питання про матеріальне заохочення особового складу ДВБ у вигляді грошової премії враховується: специфіка та умови проходження служби, а також особливості виконання службових обов`язків; своєчасність, якість та точність виконання вказівок керівництва ДВБ; особистий внесок в загальні результати служби.

Видатки на преміювання здійснюються в межах асигнувань на грошове забезпечення, передбачених у державному бюджеті для утримання Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України (пункт 3 розділу І Положення № 17).

Джерелом формування видатків на преміювання особового складу ДВБ є фонд преміювання, який утворюється в межах коштів на грошове забезпечення поліцейських (пункт 4 розділу І Положення № 17).

Відповідно до пункту 5 розділу І Положення № 17 розмір преміювання особового складу ДВБ визначається за результатами службової діяльності за місяць та залежить від таких показників:

якісне та своєчасне виконання працівником ДВБ вказівок та доручень керівництва, а також своїх безпосередніх посадових (функціональних) обов`язків;

виконання у встановлені строки заходів, передбачених планами роботи ДВБ та підпорядкованих йому структурних підрозділів;

дотримання вимог виконавської дисципліни;

якісне та своєчасне опрацювання організаційно-розпорядчих, довідкових, аналітичних та інших матеріалів, що стосуються службової діяльності ДВБ;

належне виконання службових обов`язків щодо виявлення та реалізації заходів щодо усунення причин та умов, які сприяють учиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, протидія яким віднесена до компетенції ДВБ;

дотримання вимог службової дисципліни.

Виплата премії проводиться в поточному місяці в день виплати грошового забезпечення (пункт 3 розділу II Положення № 17).

Резюмуючи викладене вище можна дійти висновку, що для прийняття керівником рішення про преміювання попередньо кожного місяця вирішується питання про наявність визначеного фонду грошового забезпечення, в межах якого можливо здійснити виплату премії в максимальному розмірі, і лише після цього керівником на підставі поданих списків, враховуючи особливості виконання кожним працівником покладених на нього службових обов`язків, видається наказ про встановлення конкретного розміру премії кожному поліцейському, при цьому цей розмір премії може як збільшуватися, так і зменшуватися в залежності від наявного бюджетного асигнування на цей місяць.

З огляду на матеріали справи позивач останні пів року (10.09.2021 18.03.2022) перебувала у відпустці по догляду за дитиною, а 21.03.2022 написала рапорт про звільнення зі служби за власним бажанням, тобто в місяці спірного преміювання ОСОБА_1 перебувала на службі лише три дні (в той час як 19 та 20 березня у 2022 році це субота та неділя).

Зважаючи на норми чинного законодавства, що врегульовують порядок преміювання даної категорії осіб, суд вважає хибним посилання позивача на зменшення їй розміру премії в порівнянні із місяцем, що передував відпустці по догляду за дитиною, оскільки, як вже зазначалось вище виплата премії проводиться в поточному місяці в день виплати грошового забезпечення та її розмір визначається за результатами службової діяльності за місяць та залежить від багатьох показників.

За такого правового врегулювання та обставин справи, суд дійшов висновку, що встановлення премії є правом, а не обов`язком керівника, і її розмір залежить від особистого внеску поліцейського в загальний результат служби та виплачується у межах асигнувань, затверджених на грошове забезпечення для утримання Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України, а відтак позовні вимоги у частині визнання протиправним та скасування наказу начальника Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України № 139 о/с від 21.03.2022 року в частині встановленого розміру премії за березень 2022 року в розмірі 1 % інспектору з режиму секретності Чернігівського управління підполковнику поліції ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

Позовні вимоги про зобов`язання Департамента внутрішньої безпеки Національної поліції України нарахувати та виплатити премію за березень 2022 року у розмірі, встановленому та виплаченому відповідачем у місяці, що передував виходу ОСОБА_1 у відпустку, та був протиправно зменшений у березні 2022 року, задоволенню не підлягають, оскільки є похідними від скасування наказу про встановлення спірної премії.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 04 липня 2018 року в справі №805/1182/17-а, від 27.04.2020 у справі №816/2038/17.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити матеріальну допомогу на оздоровлення за 2021 рік суд зазначає таке.

Підпунктом 3 пункту 4 Постанови № 988 керівникам органів, закладів та установ Національної поліції в межах затверджених для них асигнувань на грошове забезпечення надано право надавати поліцейським один раз на рік матеріальну допомогу для оздоровлення, розмір якої повинен бути не менше їх посадового окладу та не більше місячного грошового забезпечення.

Згідно з пунктом 13 розділу II Порядку № 260 поліцейським у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання, один раз на рік може надаватись матеріальна допомога для оздоровлення, розмір якої повинен бути не менше їх посадового окладу та не більше місячного грошового забезпечення.

Виплата поліцейським матеріальної допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань здійснюється на підставі їх рапортів у розмірі, визначеному керівником органу поліції.

Поліцейським, які перебувають у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а в дозволених законодавством випадках - шести років, матеріальна допомога для оздоровлення та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань не надаються.

Судом встановлено, що 08.06.2021 ОСОБА_1 подала на ім`я начальника Департаменту рапорт про виплату їй матеріальної допомоги на оздоровлення за 2021 рік (а.с. 27).

У той же час, згідно з наказом Департаменту від 17.09.2021 № 299 о/с, відповідно до пункту 3 частини першої статті 25 Закону України «Про відпустки», ОСОБА_1 з 10 вересня 2021 року до 18 березня 2022 року перебувала у відпустці для догляду за дитиною без збереження грошового забезпечення.

З огляду на надані відповідачем документи, розпорядником бюджетних коштів є Національна поліція України та асигнування для виплати поліцейським Департаменту матеріальної допомоги для оздоровлення надійшли з Національної поліції України у жовтні 2021 року, що підтверджується довідкою ВФЗБО ДВБ НПУ від 04.07.2022 № 68 та випискою з системи дистанційного обслуговування клієнтів ДКС України за 23.10.2021 (а.с. 34, 35).

Враховуючи викладене вище та зважаючи на те, що асигнування для виплати поліцейським Департаменту матеріальної допомоги для оздоровлення надійшли з Національної поліції України у жовтні 2021 року під час перебування ОСОБА_1 у відпустці для догляду за дитиною без збереження грошового забезпечення, матеріальна допомога для оздоровлення позивачу не виплачена за 2021 рік у відповідності із вимогами пункту 13 розділу II Порядку № 260, а тому позовні вимоги у цій частині задоволенню не підлягають.

Стосовно інших посилань сторін, то суд зазначає, що згідно пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до приписів статей 9, 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно із статтею 90 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, що, в свою чергу, в даному випадку, і було належним чином зроблено представником Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України при розгляді даної справи.

Згідно зі ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України підстави для розподілу судових витрат відсутні, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору.

Керуючись статтями 139, 241, 243, 244-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Департамент внутрішньої безпеки національної поліції України, вул. Ак. Богомольця, 10, м. Київ, 01601, .

Дата складення повного рішення суду - 08.08.2022.

Суддя Ю. О. Скалозуб