Справа № 640/22639/21
Суддя: Каракашьян С.К.
Дата ухвалення: 2022-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2022 року м. Київ № 640/22639/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Каракашьяна С.К., розглянувши в порядку спрощеного провадження без виклику сторін адміністративну справу

За позовом ОСОБА_1
до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Київської області

про визнання протиправним та скасування рішення

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшов позов ОСОБА_1 в якому позивач просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Київської області від 28.07.2021р. №157/2021 про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді позбавлення права на заняття адвокатською діяльністю.

Позовні вимоги мотивовано тим, що позивачем не було вчинено дисциплінарного проступку, про можливий конфлікт інтересів клієнтів повідомлено своєчасно, а заяву про закриття касаційного провадження подано за умови наявності на це повноважень.

Відповідачем позовні вимоги заперечуються з огляду на правомірність прийнятого рішення, наявність порушення позивачем Правил адвокатської етики.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, те не спростовується сторонами, на підставі рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Київської області від 07.02.2020р. № 78, ОСОБА_1 було видано свідоцтво №8747/10 від 07.02.2020р. про право на заняття адвокатською діяльністю.

24 березня 2021 року на адресу КДКА Київської області надійшла скарга гр. ОСОБА_2 , в якій зазначений громадянин зазначав, зокрема, про те, що позивач, після допиту в якості свідка, виступала в якості захисника в цьому ж кримінальному провадженні.

Також заявник стверджував про те, що адвокат представляла одночасно позивача та відповідача при розгляді цивільної справи.

У поданих до відповідача письмових поясненнях позивач зазначив, що починаючи з 2015 року існують багаточисельні судові спори між СПД ФОП ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , де вказані особи є відповідачами, позивачами, третіми особами, підозрюваними, потерпілими і т. д., в залежності від кожної окремої справи.

Між позивачем, СПД ФОП ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були укладені договори про надання правової допомоги. Предметом договорів у кожному окремому випадку було надання правових послуг у рамках окремих справ, тобто кожний окремий договір укладався на ведення конкретної справи.

Стосовно представництва інтересів СПД ФОП ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у рамках справи № 370/1226/15, позивач пояснив, що на підставі укладеного договору вона представляла інтереси СПД ФОП ОСОБА_3 у суді першої інстанції, а 1 вересня 2020 року договір було розірвано, натомість до позивача надійшло звернення ОСОБА_4 з проханням укласти договір про надання правової допомоги у рамках справи № 370/1226/15. Дане звернення було мотивовано тим, що рішенням Макарівського районного суду Київської області у цій справі були порушені його права і інтереси як сторони договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі.

Також позивач зазначив, що листом від 1 жовтня 2020 року адвокат ОСОБА_1 повідомила СПД ФОП ОСОБА_3 про звернення до неї ОСОБА_4 з проханням укласти з ним договір про надання правової допомоги у рамках справи № 370/1226/15 (копія листа додана до пояснень). Листом від 1 жовтня 2020 року ОСОБА_4 повідомив адвоката ОСОБА_1 про те, що у рамках справи № 370/1226/15 та інших справах, які існують у судах України, він не має конфлікту інтересів з СПД ФОП ОСОБА_3 та, не існує інших обставин щодо суперечності його правової позиції з СПД ФОП ОСОБА_3 станом на цей час та у майбутньому (копія листа додана до пояснень). Листом від 1 жовтня 2020 року, адвокат ОСОБА_1 повідомила СПД ФОП ОСОБА_3 про звернення до неї ОСОБА_4 з проханням укласти договір про надання правової допомоги у рамках справи № 370/1226/15.

Розглянувши вищезазначені доводи скаржника та пояснення позивача Дисциплінарна палата КДКА Київської області дійшла до висновку, що в наведених діях адвоката наявні ознаки дисциплінарного проступку передбачені п. 2, 5 ч. 2 ст. 34 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», та керуючись статтею 40. 41 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», відповідач прийняв рішення адвоката ОСОБА_1 (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 8747/10, видане Радою адвокатів Київської області 07.02.2020 р.) позбавити права на заняття адвокатською діяльністю з наступним виключенням з Єдиного реєстру адвокатів України.

При цьому відповідачем було враховано, що право на заняття адвокатською діяльністю позивача було зупинено згідно пункту 3 частини першої статті 31 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» з 24 лютого 2021 року по 24 серпня 2021 року на підставі рішення дисциплінарної палати КДКА Київської області № 49/2021 від 24 лютого 2021 року.

Мотивом оскаржуваного рішення визначено те, що під час розгляду дисциплінарного провадження виявлені ознаки дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 5 частини другої статті 34 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», що полягає у невиконанні адвокатом ОСОБА_1 своїх професійних обов`язків під час здійснення представництва у справі №370/1226/15, а, відтак наявні підстави для притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Розглянувши правомірність прийнятого рішення суд приходить до таких висновків.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 34 вищезазначеного Закону підставою для притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку. Дисциплінарним проступком адвоката є, зокрема, невиконання або неналежне виконання своїх професійних обов`язків (пункт 5 частини 2 ст. 34 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначає Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року №5076-VI (далі по тексту - Закон).

Частиною 1 статті 34 Закону встановлено, що підставою для притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку.

Згідно пунктами 3, 5, 7 частини 2 статті 34 Закону Дисциплінарним проступком адвоката є: порушення правил адвокатської етики; невиконання або неналежне виконання своїх професійних обов`язків; порушення інших обов`язків адвоката, передбачених законом.

У відповідності до частини 2 статті 32 Закону накладення на адвоката дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на заняття адвокатською діяльністю може застосовуватися виключно у разі: 1) порушення присяги адвоката України; 2) розголошення адвокатом відомостей, що становлять адвокатську таємницю, використання їх у своїх інтересах або в інтересах третіх осіб; 3) заподіяння протиправними діями адвоката, пов`язаними із здійсненням ним адвокатської діяльності, значної шкоди клієнту, якщо така шкода встановлена судовим рішенням, що набрало законної сили; 4) систематичного або грубого одноразового порушення правил адвокатської етики, що підриває авторитет адвокатури України.

Відповідно до частини 2 статті 40 Закону у разі повторної неявки адвоката на засідання палати розгляд справи здійснюється за його відсутності незалежно від причин неявки.

Згідно частини 1 статті 41 Закону за результатами розгляду дисциплінарної справи дисциплінарна палата кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури приймає рішення про притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарного проступку і застосування до нього дисциплінарного стягнення або про закриття дисциплінарної справи. Рішення дисциплінарної палати приймається більшістю голосів від її загального складу, крім рішення про припинення права на заняття адвокатською діяльністю, яке приймається двома третинами голосів від її загального складу.

Рішення у дисциплінарній справі має бути вмотивованим. Під час обрання виду дисциплінарного стягнення враховуються обставини вчинення проступку, його наслідки, особа адвоката та інші обставини.

Оскаржуване рішення містять посилання на приписи частини 2 статті 61 Цивільного процесуального кодексу України, згідно з якими особа не може бути представником, якщо вона у цій справі представляє або представляла іншу особу, інтереси якої у цій справі суперечать інтересам її довірителя.

При цьому на законодавчому рівні відсутнє врегулювання питання суперечності інтересів, тобто прямо визначене коло осіб, представництво яких є взаємовиключним.

В матеріалах справи відсутні будь - які скарги на позивача з боку СПД ФОП ОСОБА_3 чи ОСОБА_4 , натомість саме вказаним особам позивач надавав послуги. Тобто, на думку суду, висновок про невиконання чи неналежне виконання позивачем своїх професійних обов`язків під час здійснення представництва у справі №370/1226/15 може ґрунтуватися на зверненнях саме цих осіб, а не опонента по справі, який об`єктивно має бути не задоволений позицією адвоката.

Однак, відповідачем не було досліджено обставин завдання позивачем шкоди інтересам СПД ФОП ОСОБА_3 чи ОСОБА_4 .

Встановлення цих обставин, з урахуванням предмета спору, мають важливе значення для вирішення питання щодо застосування до позивача справедливого дисциплінарного стягнення, оскільки позбавлення права на заняття адвокатською діяльністю із наступним виключенням відомостей з Єдиного реєстру адвокатів України є найсуворішим дисциплінарним стягненням для адвоката у розумінні вимог законодавства, а тому, приймаючи саме таке рішення та застосовуючи найсуворіше дисциплінарне стягнення, дисциплінарна палата зобов`язана була належним чином обґрунтувати такий свій висновок, опираючись на докази, подані не лише стороною скаржника, а й у тому числі, з`ясувавши вказані обставини й у суду, в якому позивач, за твердженнями скаржника та дисциплінарної палати, скоїв дисциплінарні проступки.

Аналізуючи вищевикладене та надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що відповідачем не повно та не всебічно розглянуто матеріали дисциплінарної справи стосовно позивача, відповідно, дисциплінарна палата дійшла передчасного висновку щодо застосування до позивача найсуворішого дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на заняття адвокатською діяльністю із наступним виключенням відомостей з Єдиного реєстру адвокатів України.

За таких підстав, суд, дійшов висновку про наявність підстав для скасування рішення Дисциплінарної палати Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії Київської області від 28.07.2021р. №157/2021.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до пункту 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На переконання суду, відповідачем не доведено правомірності вчинених дій, з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог та системного аналізу положень законодавства України, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

З огляду на вищевикладене та керуючись вимогами ст.ст. 2, 5 - 11, 19, 72 - 77, 90, 139, 241 - 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Київської області від 28.07.2021р. №157/2021 про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді позбавлення права на заняття адвокатською діяльністю.

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів, з дня складання повного тексту рішення.

Суддя С.К. Каракашьян