Справа № 440/13846/21
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2022-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2022 р. Справа № 440/13846/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: П`янової Я.В.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Присяжнюк О.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 03.12.2021, головуючий суддя І інстанції: Л.М. Петрова, м. Полтава, повний текст складено 03.12.21 по справі № 440/13846/21

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі також позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (надалі також відповідач), в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо непроведення нарахування та виплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з несвоєчасною виплатою компенсації втрати частини доходів у зв`язку з несвоєчасною виплатою пенсії;

- зобов`язати відповідача нарахувати позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку з несвоєчасною виплатою пенсії за період з 12.02.2020 по 31.07.2021 в розмірі 111,6 %.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2021 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, яка була йому перерахована на виконання доручення Пенсійного фонду України від 23.07.2021 за № 22061-20510/Б-03/8-2800/21 з 12.02.2020.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, яка була йому перерахована на виконання доручення Пенсійного фонду України від 23.07.2021 за № 22061-20510/Б-03/8-2800/21 з 12.02.2020, яка визначається відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати", "Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати", затвердженого Постановою КМУ від 21.02.2001 за № 159, за період з 12.02.2020 по день фактичної виплати донарахованої частини пенсії.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 454,00 грн.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог, позивач оскаржив його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що під час ухвалення рішення судом першої інстанції порушено норми матеріального права.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначає, що часткове задоволення позовних вимог не гарантує повний судовий захист позивача, не встановлює остаточної юридичної визначеності в діях відповідача при визначенні розміру компенсації та залишає можливість діяти відповідачу і надалі протиправно, однак в іншій формі. Зазначає, що оскільки згідно зі статтею 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» розмір компенсації у цій справі має обчислюватись шляхом множення суми несвоєчасно виплаченої позивачу пенсії на індекс 111,6 %, відповідач має бути зобов`язаний нарахувати позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з несвоєчасною виплатою пенсії саме в розмірі 111,6 %.

За результатами апеляційного розгляду позивач просить змінити оскаржуване рішення у цій частині та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Відповідно до пункту третього частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також КАС України), суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено при розгляді апеляційної скарги, що 21.09.2021 позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив, зокрема, повідомити чи проведено нарахування та виплату компенсації в зв`язку з несвоєчасною виплатою позивачу пенсії з моменту її призначення. У випадку непроведення нарахування та виплати компенсації позивач просив нарахувати її та виплатити.

Листом ГУ ПФУ в Полтавській області від 30.09.2021 за № 1600-0304-8/66780 відповідачем зазначено, що перерахунок пенсії здійснено згідно із нормами абзацу третього частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у розмірі 80 % заробітної плати, визначеної відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, розмір пенсії з 12.02.2020 склав 12219,10 грн. Заборгованість за період з 12.02.2020 по 31.07.2021 в сумі 87716,763 грн перерахована в серпні 2021 року на рахунок позивача, відкритий в АТ «Державний ощадний банк України» (дата виплати 17 число). Відповідно до статті 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" компенсація проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам. Оскільки нарахована сума пенсії виплачена позивачу протягом місяця з дня прийняття рішення про перерахунок пенсії, підстави для нарахування компенсації за втрату частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати пенсії відсутні.

Позивач, не погоджуючись із бездіяльністю відповідача щодо нарахування та виплати компенсації, звернувся до суду із позовом.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив із того, що заборгованість з пенсії позивачу за період з 12.02.2020 по 31.07.2021 в сумі 87716,763 грн перерахована відповідачем 17 серпня 2021 року, без компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку її виплати.

Водночас, ураховуючи те, що пунктом 4 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, визначено формулу обрахунку суми компенсації, суд першої інстанції дійшов висновку, що вимоги позивача в частині зобов`язання відповідача нарахувати позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з несвоєчасною виплатою пенсії за період з 12.02.2020 по 31.07.2021 в розмірі 111,6 %, задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Виходячи з положень вказаної норми законодавства, колегія суддів переглядає рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог.

Надаючи правову оцінку правовідносинам сторін та доводам апеляційної скарги, колегія суддів виходить з такого.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" № 2050-111 від 19.10.2000 (далі також - Закон № 2050-111) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 за № 159 (далі за текстом - Порядок № 159) .

Відповідно до положень статті 1 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати", підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Згідно зі статтею 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати", компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсію (ч. 2 ст. 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати").

Згідно зі статтею 4 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати", виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Компенсацію виплачують за рахунок: власних коштів - підприємства, установи і організації, які не фінансуються і не дотуються з бюджету, а також об`єднання громадян; коштів відповідного бюджету - підприємства, установи і організації, що фінансуються чи дотуються з бюджету; коштів Пенсійного фонду України, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, інших цільових соціальних фондів, а також коштів, що спрямовуються на їх виплату з бюджету (статті 6 Закону).

З метою реалізації Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати», Кабінетом Міністрів України 21.02.2001 прийнято Постанову № 159, якою затверджено Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (надалі Порядок № 159).

Відповідно до пункту 1 вказаного Порядку № 159 його дія поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Згідно з пунктом 2 Порядку № 159 компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 01.01.2001.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Структуру заробітної плати визначено статтею 2 Закону України «Про оплату праці», якою передбачено наявність основної заробітної плати, додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат. Додаткова заробітна плата це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці, яка включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством, премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Наведене нормативне регулювання не встановлює першочерговості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим регулюванням правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи виплачений і коли цей платіж, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 826/12938/16.

У постанові від 21.05.2014 у справі № 6-43цс14 Верховний Суд України зазначив, що «компенсації підлягає присуджена за рішенням суду сума заробітної плати, якщо ці умови настали у зв`язку з несвоєчасним виконанням рішення».

Така ж правова позиція викладена Верховним Судом і у постанові від 23.02.2021 по справі № 803/1423/17.

З огляду на викладене, суд першої дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо ненарахування та невиплати позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, яка була йому перерахована на виконання доручення Пенсійного фонду України від 23.07.2021 за № 22061-20510/Б-03/8-2800/21 з 12.02.2020 та зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області розрахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, яка була йому перерахована на виконання доручення Пенсійного фонду України від 23.07.2021 за № 22061-20510/Б-03/8-2800/21 з 12.02.2020, яка визначається відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати", "Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати", затвердженого Постановою КМУ від 21.02.2001 за № 159, за період з 12.02.2020 по день фактичної виплати донарахованої частини пенсії.

В цій частині рішення суду першої інстанції позивачем не оскаржується.

Щодо вимог позивача в частині зобов`язання відповідача нарахувати позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з несвоєчасною виплатою пенсії за період з 12.02.2020 по 31.07.2021 в розмірі 111,6 %, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до пункту 4 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 р. за N 159, сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держстатом.

Водночас усупереч положенням пункту 4 Порядку позивач зазначає, що відповідно до довідки Державної служби статистики України від 20.09.2021 індекс інфляції за період з лютого 2020 по липень 2021 склав 111,6 %, з огляду на що позивач просить суд зобов`язати відповідача нарахувати позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку з несвоєчасною виплатою пенсії за період з 12.02.2020 по 31.07.2021 в розмірі 111,6 %.

Зважаючи на те, що пунктом 4 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, визначено формулу обрахунку суми компенсації, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що вимоги позивача в частині зобов`язання відповідача нарахувати позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку з несвоєчасною виплатою пенсії за період з 12.02.2020 по 31.07.2021 в розмірі 111,6 %, задоволенню не підлягають.

Щодо доводів позивача про те, що прийняте судом першої інстанції рішення визначає неефективний спосіб захисту порушеного права позивача, а ефективним способом є саме зобов`язання відповідача нарахувати позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з несвоєчасною виплатою пенсії за період з 12.02.2020 по 31.07.2021 в розмірі 111,6 %, колегія суддів зауважує таке.

Так, адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 3 статті 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

При цьому, дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень.

В Рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, зазначено, що під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Колегія суддів зазначає, що судове рішення повинно прийматися з урахуванням необхідності дотримання справедливого балансу між ефективним способом захисту порушеного права і законністю такого рішення.

Безпосереднє втручання суду в дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень допускається, як виняток, у випадку, коли обраний позивачем спосіб захисту порушеного права, положення законодавства, що регулюють спірні правовідносини у публічно-правовій сфері, а також зібрані у справі докази дають підстави для висновку про безальтернативність рішення суб`єкта владних повноважень, яке повинно бути прийнято з урахуванням висновків, зроблених судом у цій справі, та за умови, що попереднє рішення чи бездіяльність такого суб`єкта вже визнано судом протиправним.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією, що міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду від 29 жовтня 2018 року № 360/530/17-а.

З урахуванням наведеного, колегія суддів зазначає, що зобов`язання відповідача нарахувати позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з несвоєчасною виплатою пенсії за період з 12.02.2020 по 31.07.2021 в розмірі 111,6 % виходитиме за межі завдань адміністративного судочинства та є формою втручання в дискреційні повноваження відповідача.

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у цій частині.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків, якими мотивоване рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині, та не дають підстав уважати у цій частині висновки суду першої інстанції помилковими, а застосування судом норм матеріального права - неправильним.

Висновки суду першої інстанції узгоджуються з правовими позиціями Верховного Суду України та рішеннями Європейського суду з прав людини, на які посилається позивач в апеляційній скарзі, та з урахуванням установлених у цій справі обставин і змісту спірних правовідносин їм не суперечать.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Ураховуючи положення статті 139 КАС України, підстави для зміни розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 03.12.2021 по справі № 440/13846/21 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Я.В. П`янова
Судді О.А. Спаскін О.В. Присяжнюк