Справа № 640/26300/19
Суддя: Мацедонська В.Е.
Дата ухвалення: 2022-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

11 серпня 2022 року

м. Київ

справа №640/26300/19

адміністративне провадження №К/990/16570/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Мацедонської В.Е.,

суддів: Данилевич Н.А., Шевцової Н.В.,

перевіривши касаційну скаргу Антимонопольного комітету України

на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 грудня 2021 року

та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 червня 2022 року у справі № 640/26300/19 за позовом ОСОБА_1 до Антимонопольного комітету України про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Антимонопольного комітету України про

- визнання протиправним та скасування наказу від 21.10.2019 року № 1208-ВК про звільнення ОСОБА_1 ;

- визнання протиправним та скасування наказу від 22.10.2019 № 1214-ВК про внесення змін до Наказу від 21.10.2019 № 1208-ВК;

- визнання протиправним та скасування наказу від 09.12.2019 № 1400-ВК про внесення змін до наказу від 22.10.2019 № 1214-ВК;

- поновлення на посаді начальника відділу ринків газу Департаменту досліджень і розслідувань ринків паливно-енергетичного комплексу та житлово-комунального господарства;

- стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 10.12.2019 року по дату поновлення на роботі;

- стягнення моральної шкоди у розмірі 100 000,00 грн.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 09 грудня 2021 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 червня 2022 року, адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано наказ Антимонопольного комітету України від 21.10.2019 № 1208-ВК.

Визнано протиправним та скасовано наказ Антимонопольного комітету України від 22.10.2019 № 1214-ВК про внесення змін до наказу від 21.10.2019 № 1208-ВК.

Визнано протиправним та скасовано наказ Антимонопольного комітету України від 09.12.2019 № 1400-ВК про внесення змін до наказу від 22.10.2019 № 1214-ВК.

Поновлено ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) в Антимонопольному комітеті України на посаді, що є рівнозначною посаді начальника відділу ринків газу Департаменту досліджень і розслідувань ринків паливно-енергетичного комплексу та житлово-комунального господарства з 10.12.2019 року.

Стягнуто з Антимонопольного комітету України (03035, м. Київ, вул. Василя Липківського, 45, код 00032767) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 10.12.2019 до дати фактичного поновлення на роботі. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із цими судовими рішеннями, Антимонопольний комітет України звернувся із касаційною скаргою до Верховного Суду.

Перевіривши матеріали касаційної скарги, Суд зазначає наступне.

Ухвалою Верховного Суду від 19 липня 2022 року касаційну скаргу Антимонопольного комітету України залишено без руху та надано скаржнику час для усунення недоліків шляхом надання до суду касаційної інстанції документу про сплату судового збору.

Вказану ухвалу скаржником отримано 22 липня 2022 року.

01 серпня 2022 року від скаржника надійшла заява про усунення недоліків разом із платіжним дорученням про сплату судового збору у визначеному судом розмірі.

За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Підставою для відкриття касаційного провадження у справі є пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України, оскільки судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосовано норму права без урахування висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 26.06.2019 року у справі № 809/3850/14 та від 25.02.2021 року у справі № 640/24238/19.

Так, Верховний Суд у пунктах 31, 32 постанови від 26.06.2019 року у справі № 809/3850/14 зазначив, що виходячи з положень статті 40 КЗпП України, розірвання трудового договору можливе як при ліквідації підприємства, установи, організації, так і при скороченні чисельності або штату працівників.

При цьому, з урахуванням приписів статті 49-2 КЗпП України власник або уповноважений ним орган одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці зобов`язаний запропонувати працівнику всі наявні вакантні посади, які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації.

У пунктах 33, 34 постанови Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 809/3850/14 зазначено, що з аналізу наведених норм слідує, що визначальним критерієм для визначення наявності переважного права на залишенні на роботі при скороченні чисельності штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці є саме рівень кваліфікації працівника та продуктивність праці.

Водночас, кваліфікація як рівень досягнення компетентності є результатом навчання па певному рівні вищої освіти, який визначає здатність особи успішно здійснювати професійну діяльність у певній галузі.

З огляду на вказане, з пунктів 36-42 постанови Верховного Суду від 26.06.2019 у справі №809/3850/14 вбачається, що перед роботодавцем стоїть обов`язок запропонувати працівнику не всі наявні вакантні посади, а лише ті, які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації. При цьому, якщо працівник відмовився від запропонованих посад, які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації, Верховний Суд вважає правомірним рішення щодо звільнення позивача на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України через скорочення штатної чисельності.

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 25.02.2021 року у справі №640/24238/19.

Також скаржник посилається на пункт 3 частини 4 статті 328 КАС України, та зазначає, що відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, а саме частини 3 статті 49-2 КЗпП України.

Щодо посилання скаржника на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України, то Суд зазначає, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України недостатньо самого лише посилання на такий підпункт, необхідно указати конкретну норму права щодо застосування якої відсутній висновок Верховного Суду, підстави необхідності такого висновку у подібних правовідносинах (усунення колізій норм права, визначення пріоритету однієї норми над іншою, тлумачення норми, т.і.), а також зазначення, у чому, на думку заявника, полягає неправильне застосування норми права, щодо якої необхідний висновок Верховного Суду.

Проте, всупереч зазначених вимог, скаржником не указано у чому, на думку заявника, полягає неправильне застосування норми права, щодо якої необхідний висновок Верховного Суду, а Верховний Суд не вбачає необхідно у формуванні висновку Верховного Суду щодо саме цієї норми права у даній справі.

З огляду на зазначене, Суд визнає необґрунтованим посилання скаржника на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України.

Ян на підставу касаційного оскарження відповідач посилається на пункт 4 частини 4 статті 328 КАС України, оскільки судом апеляційної інстанції під час прийняття рішення було порушено норми процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи та не досліджено зібрані у справі докази.

Проаналізувавши доводи касаційної скарги щодо підстав касаційного оскарження, визначених статтею 328 КАС України, суд дійшов висновку про необхідність відкриття касаційного провадження у цій справі, оскільки вказані скаржником доводи є достатньо обґрунтованими та потребують перевірки.

Суд дійшов висновку про необхідність відкриття касаційного провадження у цій справі на підставі пунктів 1 та 4 частини 4 статті 328 КАС України.

Керуючись статтями 328-330, 334, 335, 338 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою Антимонопольного комітету України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 грудня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 червня 2022 року у справі № 640/26300/19.

Витребувати із Окружного адміністративного суду міста Києва справу № 640/26300/19.

Надіслати учасникам справи копію цієї ухвали разом із копією касаційної скарги та доданих до неї матеріалів.

Встановити десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для подання відзиву на касаційну скаргу та роз`яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) його копій та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В. Е. Мацедонська

Судді Н. А. Данилевич

Н. В. Шевцова