Справа № 380/19233/21
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2022-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2022 рокуЛьвівСправа № 380/19233/21 пров. № А/857/7528/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Хобор Р.Б.,

суддів Бруновської Н.В., Шавеля Р.М.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Львівської митниці Держмитслужби на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2022 року, ухвалене суддею Грень Н.М. у м. Львові за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у справі № 380/19233/21 за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Львівської митниці Держмитслужби про скасування рішення про коригування митної вартості та картки відмови,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом у якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів № 209000/2021/700089/2 від 22.10.2021 року;

- визнати протиправним та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів, комерційного призначення Львівської митниці Державної митної служби України № UA209160/2021/00162.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2022 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Львівської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів № 209000/2021/700089/2 від 22.10.2021 року.

Визнано протиправним та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів, комерційного призначення Львівської митниці Державної митної служби України № UA209160/2021/00162.

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 4540 грн. 00 коп. сплаченого судового збору та витрати на правничу допомогу адвоката у в сумі 5000 грн.

Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що рішення про коригування митної вартості товарів є необґрунтованим, при цьому, сумніви відповідача щодо складових митної вартості імпортованого товару ґрунтуються, виключно, на його припущеннях та жодним чином не обґрунтовані та не підтверджені. Суд вважав, що позивач, під час митного оформлення, надав усі необхідні документи, які не мали розбіжностей, ідентифікували, товар, що оцінювався та містили об`єктивні та достовірні дані, що піддавалися обчисленню і підтверджували усі складові митної вартості імпортованого товару, натомість, відповідач не довів правомірності коригування митної вартості імпортованого позивачем товару. Зважаючи на те, що рішення про коригування митної вартості є протиправним, суд скасував картку відмови, яка є похідним актом індивідуальної дії від цього рішення.

Не погодившись із цим рішенням суду, його оскаржив відповідач, подавши апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти постанову про відмову у задоволенні позову.

Таку позицію обґрунтовує тим, що, при проведенні контролю правильності визначення декларантом митної вартості товару, заявленого до митного оформлення, митний орган встановив розбіжності у поданих до митного оформлення документах та відсутність у документах інформації про складові митної вартості товару.

У зв`язку із цим та внаслідок того, що декларант не надав документів, які витребовував відповідач, митний орган застосував резервний метод визначення митної вартості товарів, скоригувавши митну вартість, на підставі даних, раніше визнаних митним органом митних вартостях.

З цих підстав, відповідач вважає, що рішення про коригування митної вартості товарів та картку відмови прийняв в порядку, з підстав, у спосіб та в межах повноважень митного органу, які визначені чинним законодавством України.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Суд першої інстанції встановив те, що 26.10.2016 року між позивачем та «ITAPOL Sp.z.o.o.», укладений контракт № 1, за яким позивач купує обладнання і верстати, які були у використанні і нові для обробки деревини. Одиницею виміру товару є штука. Розрахунок за отриманий товар проводиться покупцем, шляхом банківського переказу на валютний рахунок продавця. Підтвердженням отримання товару за кількістю є товарно-транспортні накладні, CMR, специфікації підписані відповідальними особами.

14.04.2017 року продавець змінив назву на «ETAPOL Sp.z.o.o.».

Додатковими угодами від 10.12.2017 року, від 03.12.2018 року, від 16.10.2019 року, від 05.08.2020 року, від 10.12.2020 року строк дії контракту продовжувався.

Відповідно до вказаного вище контракту, позивач придбав наступний товар: прес Italpresse 1994 р.в.; циркулярна пила1968 р.в.; напівформатна пила Stema 1992 р.в.; напівформатна пила Magic 1988 р.в.; пила із свердильним верстатом Pade 1986 р.в.; прес Manni 1988 р.в.; шліфувальний верстат SCM 1987 р.в.; фрезерувальний верстат Casolin 1991 р.в.

З метою переміщення через митний кордон вказаного товару, позивач 22.10.2021 року подав електронну митну декларацію № UA209160/2021/012597, де митну вартість імпортованого товару визначив за ціною договору.

Для підтвердження митної вартості товару декларант надав такі документи: контракт № 1 від 26.10.2016 року; додаткову угоду від 14.04.2017 року до контракту № 1 від 26.10.2016 року; додаткову угоду від 12.10.2017 року до контракту № 1 від 26.10.2016 року; додаткову угоду від 03.12.2018 року до контракту № 1 від 26.10.2016 року, додаткову угоду від 16.10.2019 року до контракту № 1 від 26.10.2016 року, додаткову угоду від 05.08.2020 до контракту № 1 від 26.10.2016 року; додаткову угоду від 10.12.2020 року до контракту № 1 від 26.10.2016 року; рахунок-фактуру № 103/2021 від 16.10.2021 року; специфікацію до фактури від 16.10.2021 року; додаткову інформацію для митних органів щодо фактури № 103/2021 від 16.10.2021 року; інформація для митних органів України щодо співпраці між «ETAPOL Sp.z.o.o.» від 21.10.2021 року; фактуру № 63/10/2021 від 17.10.2021 року на транспортні послуги; митну декларацію країни відправлення № 21PL301010E1168201 від 17.10.2021 року; автотранспортну накладну (CMR) від 16.10.2021 року; висновок експерта № 21/1/418 з додатками; видаткову накладну № 28 від 27.03.2021 року; видаткову накладну № 7 від 04.06.2021 року; видаткову накладну № 1 від 01.07.2021 року; видаткову накладну № 9 від 11.08.2021 року; видаткову накладну № 12 від 17.08.2021 року; видаткову накладну № 33 від 23.09.2021 року; видаткову накладну № 38 від 30.09.2021 року; видаткову накладну № 31 від 23.10.2020 року; супровідну накладну № 53 від 04.08.2021 року; супровідну накладну № 000499 від 25.08.2021 року; супровідну накладну № 37 від 14.06.2021 року; супровідну накладну № 65 від 14.10.2021 року; рахунок-фактуру № 287/Е від 01.09.2021 року; рахунок-фактуру № 20 від 07.03.2019 року; рахунок-фактуру № 245/Е від 03.09.2020 року; декларація про походження товару від 16.10.2021 року; Інформація про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів № 7685029 від 18.10.2021 року.

22.10.2021 року відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2021/700089/2.

Підставою для прийняття цього рішення є те, що у CMR від 16.10.2021 року відсутні відомості у графі 14 щодо умов поставки товару. У рахунку-фактурі (інвойсі) від 16.10.2021 року № 103/2021 відсутні реквізити зовнішньоекономічної угоди. Не подано документів, що підтверджують числові значення складових ціни товару з урахуванням упаковки. Виявлено розбіжності у строках оплати за товар, зокрема у рахунку-проформі зазначено про оплату за товар після отримання товару, але не пізніше 30 днів, у рахунку-фактурі не пізніше 66 днів. Висновок експерта від 22.10.2021 року № 21/1/418 про вартісні характеристики товару, проведений в умовах відсутності можливості доступу експерта до оцінюваного товару, тобто без огляду та фактичного оцінювання фізичних та якісних характеристик товару. Не надано документів про технічний стан, ступінь зносу, ліквідаційну вартість, а також дату початку експлуатації, інтенсивність експлуатації, відомості про консервацію і види ремонту, фізичний знос, повну та залишкову балансову вартість, наявність дефектів, вироблений ресурс до списання товарів. Застосовано метод 2Г. Джерелом інформації для коригування митної вартості слугували: товар № 1 - МД від 06.10.2021 року № UA205140/2021/66490, де митна вартість такого товару становить 2,65 дол. США за кг.; товар № 2 - МД від 06.10.2021 року № UA100180/2021/594946, де митна вартість такого товару становить 2,17 дол. США за кг.; товар № 3 - МД від 07.06.2021 року № UA110140/2021/6114, де митна вартість такого товару становить 2,17 дол. США за кг.; товар № 4 - МД від 06.10.2021 року № UA205140/2021/66490, де митна вартість такого товару становить 2,17 дол. США за кг.; товар № 5 - МД від 21.09.2021 року № UА100020/2021/524875, де митна вартість такого товару становить 2,65 дол. США за кг.

Вважаючи це рішення протиправним, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно правового спору, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до статті 49 МК України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 2 статті 52 МК України передбачено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Як визначено у частині 3 статті 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно з пунктом 2 частини 6 статті 54 МК України, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Положеннями частин 2 та 3 статті 57 МК України визначено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Системний аналіз наведених правових норм свідчить, що основним методом визначення митної вартості товарів є перший метод (за ціною договору), але обов`язок доведення митної вартості товару лежить на позивачу. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Разом з тим, наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Такі сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У зв`язку з вказаним, саме на митний орган покладається обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у достовірності цих відомостей.

Під час проведення консультацій з декларантом, митний орган зазначив, що для підтвердження заявленої митної вартості товару, декларант має подати такі документи:

- додатки до зовнішньоекономічного контракту у разі їх наявності (рахунок-проформу);

- якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

- транспортні (перевізні документи), а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (оплата попередніх аналогічних поставок, акт виконаних робіт);

- страхові документи, якщо здійснювалося страхування;

- договір із третіми особами, пов`язаний із договором про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

- виписку з бухгалтерської документації, каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

- висновки про вартісні та якісні характеристики товару;

- виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та (або) подібних (аналогічних) товарів на території України;

- довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та (або) подібними (аналогічними) оцінюваним товарам;

- розрахунок ціни (калькуляцію).

Витребування відповідачем вказаних вище документів було зумовлено тим, що:

- у товаросупровідних документах відсутні відомості щодо умов поставки товару;

- є розбіжності щодо строку оплати за товар у рахунку-проформі (45 днів після отримання товару) та рахунку фактурі (66 днів після отримання товару);

- рахунок-проформа не має реквізитів зовнішньоекономічної угоди;

- висновок експерта що вартісних характеристик товару зроблений без огляду експертом товару.

Що стосується того, що у товаросупровідних документах (CMR) відсутні відомості щодо умов поставки товару DAP, то апеляційний суд зазначає таке.

Згідно з Інкотермс 2010 «Delivered at Place», скорочено «DAP» (Постачання в місці призначення) одна з умов (термінів) Інкотермс, що означає, що продавець виконав своє зобов`язання з постачання тоді, коли він надав покупцеві товар, випущений в митному режимі експорту та готовий до розвантаження з транспортного засобу, який прибув у вказане місце призначення. Умови постачання DAP покладають на продавця обов`язки нести всі витрати й ризики, пов`язані з транспортуванням товару в місце призначення, включаючи (де це буде потрібно) будь-які збори для експорту з країни відправлення.

CMR є документом, який супроводжує перевезення вантажу на основі укладеного договору автомобільного перевезення вантажів.

Договір перевезення був укладений між фірмою «ETAPOL Sp.z.o.o.» та «Agrofarm Sp.z.o.o.». Провізна плата становила 1 371,99 польських злотих.

Таким чином, позивач не був стороною договору, а перевезення здійснювалося за рахунок продавця. Ця інформація відома відповідачу.

Зважаючи на те, що розмір провізної плати відомий відповідачу, то твердження відповідача про відсутність в товаросупровідних документах умов поставки DAP не впливає на митну вартість оцінюваного товару, тим більше, що умови постачання DAP покладають на продавця, а не на покупця, обов`язки нести всі витрати й ризики, пов`язані з транспортуванням товару в місце призначення.

Тому апеляційний суд вважає ці сумніви митного органу щодо митної вартості товару необґрунтованими.

Що стосується розбіжностей щодо строку оплати за товар у рахунку-проформі (45 днів після отримання товару) та рахунку фактурі (66 днів після отримання товару) то апеляційний суд зазначає, що такі розбіжності жодним чином не впливають на вартісну характеристику товару.

Аналогічний висновок зробив і Верховний Суд у постанові від 29.07.2020 року у справі № 420/1709/19, де суд зазначив, що у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості. Умови на яких має бути здійснена оплата за товар, якщо вони безпосередньо не впливають на ціну товару, останньої не стосуються.

У зв`язку із цим, розбіжності щодо умов оплати товару у документах, доданих до митної декларації на підтвердження митної вартості не є тими розбіжностями, які є підставою для витребування контролюючим органом додаткових документів, оскільки не впливають на ціну товару.

Що стосується відсутності у рахунку-проформі реквізитів зовнішньоекономічної угоди, то апеляційний суд вважає, що ця обставина жодним чином не впливає на ціну товару, тим більше, що відповідачу відомо, на підставі якого договору позивач придбав товар і цей договір наданий відповідачу.

Тому апеляційний суд вважає сумніви митного органу щодо митної вартості товару необґрунтованими.

Крім цього, відповідач зазначив, що подані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. Це пов`язано із тим, що товар, який імпортував позивач не є новим та має недоліки, зокрема, пошкодження, відсутність певних деталей чи неробочий стан. Надані позивачем висновки експерта про вартісні та якісні характеристики товару викликали у відповідача сумніви, через те, що вони зроблені експертом без огляду товару.

Апеляційний суд зазначає, що відповідно до пункту 3.2 розділу ІІІ Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, яка затверджена наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 року № 53/5, до експертної установи (експерту) надаються: документ про призначення експертизи (залучення експерта), об`єкти, зразки для порівняльного дослідження та, за клопотанням експерта, - матеріали справи (протоколи оглядів з додатками, протоколи вилучення речових доказів тощо).

Тобто, експерт в процесі проведення експертизи здійснює безпосереднє дослідження об`єкта експертизи.

Позивач не спростовує того факту, що на дослідження судовому експерту Білобрану С.З., який склав висновок № 21/1/418 від 22.10.2021 року, не було подано експортований позивачем товар.

Тому, апеляційний суд погоджується із думкою відповідача, що цей висновок експерта не може бути взятий, як доказ вартісних та якісних характеристик експортованого позивачем товару, тому відповідач, на думку апеляційного суду, цілком обґрунтовано витребував у позивача інший висновок експерта про якісні та вартісні характеристики товару.

Позивач, в ході консультацій із митним органом, не надав відповідачу висновку експерта про якісні та вартісні характеристики товару, який би підтвердив числові значення складових митної вартості товару. З цього слідує, що позивач не довів, що митною вартістю товару є ціна вказана у договорі.

Відповідно до наведених вище норм МК України, у випадку коли позивач не довів визначу ним митну вартість товару, то у відповідача виникає обов`язок самостійно визначити митну вартість такого товару, шляхом прийняття рішення про коригування митної вартості товару.

Як слідує із матеріалів справи, відповідач обрав резервний метод визначення митної вартості товару.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 93 МК України, у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).

Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.

Відповідач у рішенні про коригування митної вартості ввезеного позивачем товару зазначив, що визначив митну вартість цього товару, зважаючи на раніше визнану (визначену) митним органом митну вартість та послався на митну декларацію № UА205140/2021/66490 від 06.10.2021 року, щодо товару № 1, де митна вартість такого товару становить 2,65 дол. США за кг.; № UA100180/2021/594946 від 06.10.2021 року, щодо товару № 2, де митна вартість такого товару становить 2,17 дол. США за кг.; № UA110140/2021/6114 від 07.06.2021 року, щодо товару № 3, де митна вартість такого товару становить 2,17 дол. США за кг.; № UA205140/2021/66490 від 06.10.2021 року, щодо товару № 4, де митна вартість такого товару становить 2,17 дол. США за кг.; № UА100020/2021/524875 від 21.09.2021 року, щодо товару № 5, де митна вартість такого товару становить 2,65 дол. США за кг.

Разом з тим, відповідно до частини 1 та 2 статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Однак, апеляційний суд встановив, що рішення про коригування митної вартості товарів не містить обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Це пояснюється тим, що:

- товар № 1 фрезерувальний верстат марки Casolin, модель ТХ-160, 1991 року випуску, потребує заміни провідних пасів та ремонту обладнання, є відмінним від товару, що розмитнювався за митною декларацією № UА205140/2021/66490 від 06.10.2021 року (частини автоматичної лінії для виробництва піддонів гідравлічного типу);

- товар № 2 верстат пиляльний марки ІМР, модель РАVIA з дисковою пилою діаметром 300 мм, 1968 року виробництва, потребує заміни двигуна підшипників та провідних пасів, є відмінним, окрім виду товару, від товару, що розмитнювався за митною декларацією № UA100180/2021/594946 від 06.10.2021 року (верстати пиляльні із дисковою пилою);

- товар № 3 розкрійно-підрізний верстат марки Stema, модель Sc403.9, 1992 року виробництва, потребує заміни підшипників та електрообладнання, є відмінним, окрім виду товару, від товару, що розмитнювався за митною декларацією № UA110140/2021/6114 від 07.06.2021 року (універсальний верстат для обробки дерева без числового програмного керування марки FDB Maschinen модель MLQ 400М та ML210В);

- товар № 4 гідравлічний прес марки ІТАLPRESSE, модель UT/6 L, 1994 року виробництва, потребує ремонту електро - та гідрообладнання та гідравлічний прес марки Manni, модель P-300Х130, 1988 року виробництва, є відмінним від товару, що розмитнювався за митною декларацією № UA205140/2021/66490 від 06.10.2021 року (частини автоматичної лінії для виробництва піддонів гідравлічного типу, марки Bejja ab, 1992 року виробництва);

- товар № 5 шліфувальний верстат марки SCM, модель ССС130, 1987 року виробництва, потребує ремонту підшипників та ремонту пневмо- та електрообладнання, є відмінним, окрім виду товару, від товару, що розмитнювався за митною декларацією № UА100020/2021/524875 від 21.09.2021 року (шліфувальна машина марки Fultmen).

Крім того, одиницею виміру товару, що експортував позивач є штука, а не кілограми, як визначив відповідач.

Тому, враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що рішення відповідача про коригування митної вартості товару є необґрунтованим та прийнятим з порушенням статей 53-55 МК України, а тому його необхідно скасувати.

Також слід скасувати картку відмови, яка є похідною від рішення про коригування митної вартості товару.

Отже, адміністративний позов необхідно задовольнити.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до переконання в тому, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржене рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Львівської митниці Держмитслужби залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2022 року в справі № 380/19233/21 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, за наявності яких, постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя Р. Б. Хобор
судді Н. В. Бруновська
Р. М. Шавель
Постанова складена 10.08.2022 року