Справа № 380/7549/21
Суддя: Бруновська Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2022-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий суддя у першій інстанції: Кравців О.Р.

10 серпня 2022 рокуЛьвівСправа № 380/7549/21 пров. № А/857/6442/22
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Бруновської Н.В.

суддів: Хобор Р.Б., Шавель Р.М.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 24 березня 2022 року у справі № 380/7549/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,-

ВСТАНОВИВ :

11.05.2021р. ОСОБА_1 звернувся з позовом до Військової частини НОМЕР_1, в якому просив суд:

- стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 03.10.2018р. - 07.04.2021р. включно у розмірі 23 676,94 грн. з одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 20.07.2021р. позов задоволено частково.

Суд стягнув з Військової частини НОМЕР_1 в користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 24438 грн. 32 коп.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29.11.2021р. апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 задоволено частково.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20.07.2021р. у справі № 380/7549/21 суд скасував в частині стягнення з Військової частини НОМЕР_1 в користь ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі - 24438 грн. 32 коп.

Апеляційний суд ухвалив у вказаній частині нову постанову, якою стягнув з Військової частини НОМЕР_1 в користь ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі - 7569,24 грн. У задоволенні решти вимог суд відмовив, а у решті рішення суду першої інстанції залишив без змін.

08.12.2021р. заявник військова частина НОМЕР_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з заявою, в якій просив вирішити питання про поворот виконання судового рішення від 20.07.2021р. у справі №380/7549/21, шляхом зобов`язання ОСОБА_1 здійснити зарахування Військовій частині НОМЕР_1 суми в розмірі 13 579,61 грн. яка була надлишково сплачена на виконання даного рішення до винесення постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29.11.2021р.

24.03.2022р. ухвалою Львівського окружного адміністративного суду заяву про поворот виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20.07.2021р. у справі 380/7549/21 задоволено.

Суд здійснив поворот виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20.07.2021р. у справі №380/7549/21 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1, про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Крім того, суд стягнув з ОСОБА_1 в користь Військової частини НОМЕР_1 грошові кошти в розмірі 13579,61 грн.

Не погоджуючись із даним рішенням, апелянт, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

Апелянт просить суд, ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 24.03.2022р. скасувати та прийняти нову постанову, якою заяву про поворот виконання рішення суду залишити без задоволення.

В п.3 ч.1 ст.311 КАС України видно, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Із змісту ч.4-ч.5 ст.380 КАС України видно, що суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення (визнавши його нечинним), він: 1) закриває провадження у справі; 2) залишає позов без розгляду; 3) відмовляє в позові повністю; 4) задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

Якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернуто на новий розгляд, суд, ухвалюючи рішення, вирішує питання про поворот виконання, якщо при новому розгляді справи він: 1) закриває провадження у справі; 2) залишає позов без розгляду; 3) відмовляє в позові повністю; 4) задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

ч.5 ст.380 КАС України, до заяви про поворот виконання рішення шляхом повернення стягнутих грошових сум, майна або його вартості додається документ, який підтверджує те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку або майно вилучено державним виконавцем.

Питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони.

Колегія суддів зазначає, що поворот виконання судового рішення є інститутом адміністративного судочинства, що спрямований на повернення стягнутих грошових сум на підставі рішення суду, що було скасоване.

Як зазначив, в своєму рішенні Конституційний Суд України від 02 листопада 2011 року №13-рп/2011, поворот виконання рішення це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала.

З наведених правових норм слідує, що за допомогою інституту повороту, виконання судового рішення, яке було скасоване або змінене, стягувач повинен повернути боржнику те, що він отримав за таким судовим рішенням. А, отже, поворот виконання рішення спрямований на забезпечення інтересів добросовісного боржника, який виконав судове рішення, яке згодом скасоване як помилкове.

Військова частина НОМЕР_1 надала суду платіжне доручення від 04.11.2021р. №1989, реєстр №254, із змісту яких видно, що відповідач перерахував грошове забезпечення в розмірі 224979,96 грн. ОСОБА_1 , з вирахуванням податків та зборів виплатив останньому - 19672,89 грн.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не є пенсією чи іншим періодичним платежем з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів, а також заробітною платою чи іншим грошовим утриманням у відносинах публічної служби, а тому питання повороту виконання рішення має вирішуватися на загальних підставах.

При цьому, добровільне виконання рішення, не забороняє застосовувати до спірних правовідносин вимоги ст.380 КАС України щодо повороту виконання судового рішення.

У рішенні Конституційного Суду України від 30.01.2003р №3-рп/2003 видно, що за своєю суттю поворот виконання рішення - це процесуальна гарантія захисту майнових прав учасників справи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення заяви про поворот виконання рішення суду згідно 380 КАС України.

Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

В ст.242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

ст. 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційних скарг зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 24 березня 2022 року у справі № 380/7549/21- без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, виключно у випадках передбачених ч.4 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н. В. Бруновська
судді Р. Б. Хобор
Р. М. Шавель
Повне судове рішення складено10.08.2022р.