Справа № 932/4397/22
Суддя: Кудрявцева Т. О.
Дата ухвалення: 2022-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 932/4397/22
Провадження № 2-а/932/159/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2022 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Кудрявцевої Т.О.

при секретарі - Коваленко А.Д.

за участю представника

позивача - Дмитрієва В.В.

відповідача - ОСОБА_1

перекладача - Кривко В.

адвоката - Потьомкіна С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін адміністративну справу за позовом Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області до громадянина Республіки Вірменія ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) про затримання іноземця з метою забезпечення видворення за межі території України, -

В С Т А Н О В И В:

10 серпня 2022 року Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області звернулося до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з адміністративним позовом до громадянина Республіки Вірменія ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) про затримання іноземця з метою забезпечення видворення за межі території України.

В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що в ході проведення заходів щодо виявлення порушників міграційного законодавства на території м.Дніпра поліцейськими Управління міграційної поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області виявлено громадянина Республіки Вірменія ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспортний документ НОМЕР_1 , виданий 06.12.2017 року органом 001 Вірменії, терміном дії до 06.12.2027 року, дійсний для здійснення закордонних поїздок до 06.12.2022 року. Того ж дня поліцейськими УМП ГУНП в Дніпропетровській області до Центрального відділу у м. Дніпрі ГУ ДМС України у Дніпропетровській області для прийняття відповідних рішень згідно з вимог законодавства України надійшло Подання від 20.04.2022 року за № 4/2-493. 20.04.2022 року посадовими особами Центрального відділу у м. Дніпрі ГУ ДМС України у Дніпропетровській області складено протокол про адміністративне правопорушення ПР МДН 003253 за порушення відповідачем правил перебування на території України та ухилення від виїзду з України після закінчення дозволеного строку перебування, за що передбачена відповідальність відповідно до ч.1 ст. 203 КУпАП, та винесено постанову про накладення адміністративного стягнення ПН МДН 003245 з накладенням штрафу у розмірі 1700,00 грн., від сплати якого відповідач ухилився. 13.05.2022 року постанову про накладання адміністративного стягнення звернуто до примусового виконання до Чечелівського відділу ДВС у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро).

Представник позивача у позові посилається на те, що відповідно до штампів у паспортному документі відповідача він останнього разу прибув на територію України 21.09.2018 року через пункт пропуску «Бориспіль» по безвізовому режиму, що підтверджено обліками інтегрованої міжвідомчої автоматизованої системи обміну інформацією з питань контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон, «Аркан». Відповідач від виконання рішення про примусове повернення ухилився, змінив місце свого проживання, залишився нелегально перебувати на території України, тривалий час органам ДМВ України не вдавалося встановити місце проживання/перебування відповідача, який двічі втікав від правоохоронних органів. Відповідачем рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни від 20.04.2022 року № 15 до суду не оскаржувалось та станом на 10.08.2022 року не оскаржене; з клопотанням щодо продовження терміну перебування на території України чи із заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні до ГУДМС України в Дніпропетровській області відповідач не звертався; статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту не отримував, посвідками на тимчасове або постійне проживання не документувався.

Таким чином, відповідач після закінчення граничного періоду тимчасового перебування на території України, встановленого законодавством, зокрема Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», - не більш як 90 днів протягом 180 днів, ухилився від виїзду з України, та не маючи інших законних підстав для подальшого перебування в Україні, перейшов на нелегальне становище в Україні, чим порушив вимоги ч.16 ст.4 вищевказаного Закону та пп.2 п.2 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 лютого 2012 року № 150. Зазначене, на думку представника позивача, свідчить про те, що відповідач знаходиться на території України нелегально, покидати територію України добровільно не планує, переслідує наміри усілякими засобами, без наявних законних на те підстав, залишитись в Україні. Зважаючи на викладене, ГУДМС України в Дніпропетровській області до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська подано адміністративну позовну заяву про примусове видворення громадянина Республіки Вірменія ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ).

Посилаючись на зазначене, позивач у позові просить затримати та помістити до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, громадянина Республіки Вірменія ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) строком на шість місяців з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України; вирішити питання щодо негайного виконання рішення.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.08.2022 року для розгляду даної справи визначена суддя Кудрявцева Т.О.

Ухвалою від 10.08.2022 року суддею відкрито провадження у справі за вказаним позовом та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін на 10.08.2022 року.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та, посилаючись на викладені у позовній заяві обставини, надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, уточнив, що на час складання позовної заяви у відповідача з собою не було його паспорта громадянина республіки Вірменія, його не могли належним чином ідентифікувати, тому до позову була долучена ксерокопія його паспорту, яка перебувала в ГУДМС України в Дніпропетровській області. Зважаючи на зазначене він уточнює позовні вимоги та просить затримати та помістити до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, громадянина Республіки Вірменія ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) строком на шість місяців з метою забезпечення видворення за межі території України; вирішити питання щодо негайного виконання рішення.

. Відповідач - громадянин Республіки Вірменія ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) та його представник адвокат Потьомкін С.М. в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та заперечували проти їх задоволення, посилаючись на те, що позивачем не надано доказів існування ризиків того, що відповідач перешкоджатиме вирішенню питання про його видворення з території України.

Відповідач також пояснив, що він частково розуміє українську мову, тому користується послугами перекладача, він розуміє, що ним порушено встановлені законодавством України правила перебування іноземців на території України, проте він не мав наміру порушувати закони України, після в`їзду на територію України він неофіційно працював на різних будівництвах кам`янщиком, мав нерегулярний заробіток, проживає у недобудованому будинку по АДРЕСА_1 . Виконати рішення міграційної служби про залишення території України він добровільно не міг в зв`язку з тим, що не мав на це грошових коштів, оскільки після початку війни в України він позбавився роботи та будь-яких заробітків. На теперішній час працює в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 » на вул. Робочій в. м.Дніпро, де отримую заробітну плату і йому його роботодавець запропонував позичити гроші для придбання квитка на потяг, щоб він залишив територію України та поїхав до Польщі, де йому вже запропонували роботу на будівництві. Він від органів поліції та міграційної служби не скривався, а мав намір цими днями поїхати до Польщі.

Вислухавши представника позивача та відповідача з представником, дослідивши докази у справі, суд приходить до наступного висновку.

Згідно із частиною 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

За правилами частини сьомої статті 5 КАС України іноземці та особи без громадянства користуються в Україні таким самим правом на судовий захист, що і громадяни України.

Згідно з ч. 4 ст. 46 КАС України іноземці чи особи без громадянства можуть бути відповідачами за адміністративним позовом суб`єкта владних повноважень про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначається Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Положеннями ч. 1 ст. 9 вищезазначеного Закону «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» встановлено, що іноземці та особи без громадянства в`їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України.

Згідно до ч. 3 ст. 9 Закону, строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Виключний перелік підстав для перебування іноземців та осіб без громадянства на території України визначений ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». Відповідно до ч. 16 ст. 4 Закону, іноземці та особи без громадянства, які в`їхали в Україну на інших законних підставах, вважаються такими, які тимчасово перебувають на території України на законних підставах на період наданого візою дозволу на в`їзд або на період, встановлений законодавством чи міжнародним договором України.

Згідно до пп. 2 п. 2 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 лютого 2012 року № 150, іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території не більш як 90 днів протягом 180 днів у разі в`їзду іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком в`їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України. Порядок обчислення зазначеного строку встановлюється МВС.

Положеннями абзацу першого ч. 4 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення реадмісії за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Згідно ч. 5 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22 вересня 2011 року передбачено, що за порушення іноземцями та особами без громадянства встановленого порядку перебування в Україні, тобто проживання без документів на право проживання в Україні, або проживання за недійсними документами, недотримання встановленого порядку реєстрації або пересування і вибору місця проживання, працевлаштування, ухилення від виїзду після закінчення терміну перебування, а також за недотримання Правил транзитного проїзду через територію України до них застосовуються заходи відповідно до законодавства України.

Відповідно до підпунктів «b» та «f» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, ратифікованої Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи за невиконання законного припису суду або для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом; законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.

Судом встановлено, що 20.04.2022 року в ході проведення заходів щодо виявлення порушників міграційного законодавства на території м.Дніпра поліцейськими Управління міграційної поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області виявлено громадянин Республіки Вірменія ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспортний документ НОМЕР_1 , виданий 06.12.2017 року органом 001 Вірменії, терміном дії до 06.12.2027 року, дійсний для здійснення закордонних поїздок до 06.12.2022 року.

При цьому було встановлено, що відповідно до штампів у паспортному документі відповідача він останнього разу прибув на територію України 21.09.2018 року через пункт пропуску «Бориспіль» по безвізовому режиму, що підтверджено обліками інтегрованої міжвідомчої автоматизованої системи обміну інформацією з питань контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон, «Аркан», і з вказаного часу він територію України не полишав.

Таким чином, не маючи інших законних підстав для перебування на території України, визначених ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», відповідач мав право тимчасово перебувати на території України не більш як 90 днів протягом 180 днів на підставах, визначених ч. 16 ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», пп. 2 п. 2 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 лютого 2012 року № 150.

20.04.2022 року поліцейськими УМП ГУНП в Дніпропетровській області до Центрального відділу у м. Дніпрі ГУ ДМС України у Дніпропетровській області для прийняття відповідних рішень згідно з вимог законодавства України надійшло Подання від 20.04.2022 року за № 4/2-493.

20.04.2022 року посадовими особами Центрального відділу у м. Дніпрі ГУ ДМС України у Дніпропетровській області складено протокол про адміністративне правопорушення ПР МДН 003253 за порушення відповідачем правил перебування на території України та ухилення від виїзду з України після закінчення дозволеного строку перебування, за що передбачена відповідальність відповідно до ч.1 ст. 203 КУпАП.

На підставі вказаного протоколу посадовими особами Центрального відділу у м. Дніпрі ГУ ДМС України у Дніпропетровській області винесено постанову про накладення адміністративного стягнення ПН МДН 003245, якою відповідач притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 203 КУпАП з накладенням штрафу у розмірі 1700,00 грн. на користь держави. В зв`язку з її невиконанням відповідачем, 13.05.2022 року вказана постанова про накладання адміністративного стягнення передана на примусове виконання до Чечелівського відділу ДВС у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро).

Рішенням № 15 від 20.04.2022 року про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства, винесеним начальником Центрального відділу у місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, за порушення правил перебування на території України, проживання без реєстрації, порушення термінів перебування та у зв`язку з відсутністю підстав для подальшого перебування в Україні вирішено примусово повернути до країни походження або третьої країни громадянина Республіки Вірменія ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , та зобов`язано його покинути територію України у термін до 19.05.2022 року. Вказане рішення є чинним на час розгляду даної справи.

Відповідач вищевказане рішення про примусове повернення не виконав. Як пояснив він в судовому засіданні, він не мав змоги виконати це рішення, оскільки на той час не мав грошових коштів на придбання квитка на потяг.

Судом також встановлено, що з клопотанням щодо продовження терміну перебування на території України чи із заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні до ГУДМС України в Дніпропетровській області відповідач не звертався; статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту не отримував, посвідками на тимчасове або постійне проживання не документувався.

Таким чином, відповідач після закінчення граничного періоду тимчасового перебування на території України, встановленого законодавством, зокрема Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», - не більш як 90 днів протягом 180 днів, не виїхав з України.

Зважаючи на викладене, 10.08.2022 року ГУДМС України в Дніпропетровській області до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська подано адміністративну позовну заяву про примусове видворення громадянина Республіки Вірменія ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), наразі справа призначена до судового розгляду.

Статтею 289 КАС України передбачені о собливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу затримання іноземців або осіб без громадянства

Відповідно до ч.1 ст. 289 КАС України, за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: 1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України; 2) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; 3) взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації; 4) зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

Частиною 11 ст. 289 КАС України передбачено, що строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Відповідно до ч.13 ст. 289 КАС України, умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є: 1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації; 2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

У відповідності до ч.14, 15 ст. 289 КАС України, розгляд питань, визначених цією статтею, здійснюється судом за обов`язкової участі сторін. Адміністративні справи, передбачені цією статтею, розглядаються судом у день подання відповідної позовної заяви.

Відповідно до пункту 1 Типового положення про пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1110, (далі - Типове положення) пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні (далі - пункт тимчасового перебування), є державною установою, що призначена для тимчасового тримання іноземців та осіб без громадянства: стосовно яких судом прийнято рішення про примусове видворення за межі України; стосовно яких судом прийнято рішення про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі України, у тому числі прийнятих відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; затриманих ДМС, її територіальними органами та підрозділами на строки та в порядку, передбачені законодавством; затриманих за рішенням суду до завершення розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства.

На виконання абз.3 п.3 розд. IV «Прикінцеві положення» Закону №3773 та Типового положення, з метою нормативно-правового врегулювання порядку дій посадових осіб пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, територіальних органів та територіальних підрозділів Державної міграційної служби України, органів охорони державного кордону з питань розміщення іноземців та осіб без громадянства в пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, їх утримання, ідентифікації, примусового видворення, а також звільнення з пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 29 лютого 2016 року № 141 затверджено Інструкцію про порядок утримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні (далі - Інструкція № 141).

Згідно з пункту 12 Розділу ІІ Інструкції № 141 іноземці та особи без громадянства утримуються в ПТПІ протягом строку, необхідного для виконання постанови адміністративного суду: про примусове видворення з України; затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення з України; затримання з метою ідентифікації та забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, але не більш як на встановлений законом термін.

Таким чином, затримання іноземця або особи без громадянства та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, можливо також з метою ідентифікації, однак з обов`язковим забезпеченням примусового видворення з України.

Аналіз наведених норм чинного законодавства дає підстави вважати, що клопотання про затримання щодо іноземця або особи без громадянства може бути подано стосовно особи, до якої подано та розглядається адміністративний позов про примусове видворення, при цьому підставою затримання повинні слугувати докази на підтвердження обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого подано адміністративний позов про примусове видворення, не має документа, що дає право на виїзд з України, ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення або якщо існує ризик його втечі.

Відповідно до приписів ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

В обгрунтування позовних вимог, заявлених у даній справі, представник позивача у позові та в судовому засіданні посилався на те, що відповідач, який знаходиться на території України нелегально, покидати територію України добровільно не планує, переслідує наміри усілякими засобами, без наявних законних на те підстав, залишитись в Україні, змінив місце проживання, переховується від працівників правоохоронних органів, двічі втікав від правоохоронних органів, в тому числі з приміщення Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, не сплатив накладений на нього постановою штраф на користь держави, ухилився від виконання рішення про повернення до країни походження, що на його думку дає підстави вважати, що відповідач ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення та буде перешкоджатиме проведенню процедури видворення та існує ризик його втечі, в зв`язку з чим є необхідність у задоволенні позову про його затримання та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні строком на шість місяців з метою та забезпечення видворення за межі території України.

Разом з цим, суд вважає, що представником позивача не надано ніяких доказів зазначеним твердженням, а також доказів того, що відповідач ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення та буде перешкоджати проведенню процедури видворення або існує ризик його втечі.

Натомість, в судовому засіданні відповідач зазначив, що сплатити штраф та виконати рішення міграційної служби про залишення території України він добровільно не міг в зв`язку з тим, що не мав на це грошових коштів, оскільки після початку війни в України він позбавився роботи та будь-яких заробітків, має тяжку хворобу цироз печінки. Вказав, що не має намірів залишатися в Україні, на теперішній час він працює і йому його роботодавець запропонував позичити гроші для придбання квитка на потяг, щоб він залишив територію України та поїхав до Польщі, де йому вже запропонували роботу на будівництві.

Крім того, в судовому засіданні встановлено, що відповідач самостійно з`явився до Центрального відділу у м. Дніпрі ГУ ДМС України у Дніпропетровській області, де 20.04.2022 року відносно нього було складено протокол про адміністративну відповідальність за ч.1 ст. 203 КУпАП, винесено постанову про його притягнення до адмінвідповідльності за ч.1 ст. 203 КУпАП, та винесено Рішення № 15 від 20.04.2022 року про його примусове повернення до країни походження, а також за запрошенням з`явився 10.08.2022 року до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, де йому вручили копію позову, що розглядається у даній справі, що спростовує доводи позивача про його переховування від правоохоронних органів.

Крім цього, встановлено, що у відповідача є в наявності документ (паспорт), що дає йому право добровільно виїхати з України.

З таких обставин суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, як необгрунтовані.

Відповідно до положень ч. 19 ст. 289 КАС України за подачу позовних заяв, передбачених даною статтею, судовий збір не справляється, а отже підстав для розподілу витрат пов`язаних з розглядом справи не має, оскільки вони сторонами не були понесені.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5, 9, 72-77, 90, 229, 241, 246, 289, 371 КАС України, Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», суд, -

В И Р І Ш И В:

Головному управлінню Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області у задоволенні позовних вимог до громадянина Республіки Вірменія ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) про затримання іноземця з метою забезпечення видворення за межі території України, - відмовити.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана у десятиденний строк з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.О. Кудрявцева