Справа № 420/7996/22
Суддя: Юхтенко Л.Р.
Дата ухвалення: 2022-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/7996/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Юхтенко Л.Р.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , адреса для листування: АДРЕСА_2 ) до Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради (, місцезнаходження: 65022, м. Одеса, вул. Косовська, 2д) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду 07 червня 2022 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , адреса для листування: АДРЕСА_2 ) до Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради (, місцезнаходження: 65022, м. Одеса, вул. Косовська, 2д), в якій позивач просив:

- визнати протиправними дії щодо відмови Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради в особі Управління соціального захисту населення в Малиновському районі м.Одеси у продовженні позивачу статусу особи з інвалідністю внаслідок війни;

- зобов`язати Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради в особі Управління соціального захисту населення в Малиновському районі м.Одеси продовжити позивачу статус особи з інвалідністю внаслідок війни та термін дії Посвідчення серії НОМЕР_2 особи з інвалідністю внаслідок війни, на підставі Довідки МСЕК серії 12 ААБ № 524809 від 09.03.2022 р.

Ухвалою від 13 червня 2022 року прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін у порядку ч. 5 ст. 262 КАС України.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач з 24.12.1999 р. по 20.06.2019 р. проходив військову службу в Державному підприємстві обслуговування повітряного руху України та є ветераном військової служби, що підтверджується Посвідченням ветерана військової служби серії НОМЕР_3 , виданого ІНФОРМАЦІЯ_1 12.09.2019р.

Позивач вказав, що відповідно до Свідоцтва про хворобу № 544 від 21.03.2019 року госпітальної військово-лікарської комісії терапевтичного профілю Військово-медичного клінічного центру Південного регіону, травма ОСОБА_1 , так, пов`язана з виконанням військової служби. Щодо причин та обставин травми: 27.02.2009 року провідний інженер електрозв`язку Одеського РСП Украероруху майор ОСОБА_1 потрапив у ДТП не з власної вини приблизно о 16 годині під час слідування з роботи до дому. На підставі Акту розслідування від 27.02.2009 року, проведеного ДАІ м. Одеса та Військовою інспекцією дорожнього руху військової служби правопорядку Південного територіального управління, складено відповідну довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 02.03.2009 року № 15.1.8-1. Відповідно довідки від 11.03.2009 року №264, встановлено, на підставі ст. 81 гр. ІІІ Розладу хвороб, ОСОБА_1 потребує звільнення від виконання службових обов`язків на 15 днів. Травма, так, пов`язана з виконанням обов`язків військової служби.

Позивач зазначив, що 03 квітня 2019 року Одеською обласною медико-соціальною експертною комісією №1 позивачу встановлено ІІ групу інвалідності у зв`язку з травмою, пов`язаною з виконанням обов`язків військової служби, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК № 238317 від 01 квітня 2019 року на строк до 01.05.2020 року, дата чергового переогляду 02.04.2020 року.

24 березня 2020 року Одеською обласною медико-соціальною експертною комісією №1 видано позивачу довідку до акту огляду МСЕК № 725284 від 24.03.2020 року (дата чергового переогляду 24.03.2022 року), в якій зазначено, що ОСОБА_1 встановлено ІІ групу інвалідності на строк до 01.04.2022 року у зв`язку з травмою, пов`язаною з виконанням обов`язків військової служби.

Позивач зазначив, що має Посвідчення серії НОМЕР_2 особи з інвалідністю ІІ групи, видане Управлінням соціального захисту населення в Київському районі м. Одеси 14.04.2020 року, строк дії якого встановлено до 01.04.2022 року.

09 березня 2022 року Одеською обласною медико-соціальною експертною комісією № 1 видано позивачу довідку до акту огляду МСЕК № 524809 від 09.03.2022 року (дата чергового переогляду 09.03.2024 року), в якій зазначено, що ОСОБА_1 встановлено ІІ групу інвалідності на строк до 01.04.2024 року у зв`язку з травмою, пов`язаною з виконанням обов`язків військової служби.

У зв`язку з цим Позивач звернувся 30.03.2022 року із заявою та необхідним пакетом документів до Управління соціального захисту населення в Малиновському районі м. Одеси Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради щодо продовження строку дії посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни на підставі Довідки МСЕК серії 12 ААБ № 524809 від 09.03.2022 року, але листом від 22.04.2022 №02-Е-9024/1-0 Управління надало відповідь на вказану заяву, де зазначило, що підстав для продовження ОСОБА_1 статусу особи з інвалідністю внаслідок війни немає, а також немає підстав для висновку про те, що інвалідність позивача пов`язана з виконанням обов`язків військової служби в контексті ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (під час воєнних дій), оскільки отримана травма не пов`язана із захистом Батьківщини або з участю у бойових діях.

Позивач не погоджується з такими діями відповідача, вважає їх протиправними, оскільки на підставі Довідки МСЕК серії 12 ААБ № 524809 від 09.03.2022 року, якою позивачу продовжена ІІ група інвалідності внаслідок травми, отриманої при виконанні обов`язків військової служби, відповідач повинен внести відповідні записи у посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни серії НОМЕР_2 , яке видане ОСОБА_1 14.04.2020 року, стосовно терміну дії посвідчення.

Через канцелярію суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (Вхід. № 19987/22 від 20.06.2022 року), в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що аналіз законодавчих положень дає підстави для висновку про те, що інвалідність позивача не пов`язана з виконанням обов`язків військової служби в контексті статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (підчас воєнних дій), а тому ОСОБА_1 не може вважатися особою з інвалідністю внаслідок війни.

Відповідач звернув увагу на той факт, що з аналогічних справ існує відповідна судова практика, де окружні адміністративні суди в своїх рішеннях відмовляють у задоволенні адміністративного позову особам, які отримали травми під час виконання службових обов`язків.

Через електронну пошту до суду надійшла відповідь на відзив (Вхід. № ЕП/17456/22 від 22.06.2022 року), в якій позивач вказав, що посилання відповідача на рішення окружних адміністративних судів мають бути відхилені, оскільки не мають загальнообов`язкового характеру, не є правовими позиціями, джерелами права, які мають враховуватись, застосовуватись при розгляді справи, при цьому обставини в зазначених справах не є релевантними до обставин справи, що розглядається.

Також позивач підтримав позовні вимоги, посилаючись на те, що він підпадає під дію п. 2 ч. 2 ст. 7 Закону № 3551-ХІІ.

Також позивач звернув увагу, що Законом № 3551-ХІІ Кабінету Міністрів України було надано повноваження визначати порядок видачі посвідчень, а не фактичного позбавлення статусу інваліда війни, а тому просив задовольнити їх у повному обсязі.

Заперечення на відповідь на відзив від відповідача до суду не надходили.

Вивчивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги, докази, якими вони підтверджуються, судом встановлено таке.

ОСОБА_1 є ветераном військової служби, що підтверджено посвідченням серії НОМЕР_3 від 12 вересня 2019 року, видане ІНФОРМАЦІЯ_1.

У позовній заяві зазначено, що позивач є особою з інвалідністю ІІ групи та перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення в Малиновському районі м. Одеси Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради.

Суд встановив, що відповідно до Свідоцтва про хворобу № 544 від 21.03.2019 року госпітальної військово-лікарської комісії терапевтичного профілю Військово-медичного клінічного центру Південного регіону, травма ОСОБА_1 , так, пов`язана з виконанням військової служби. Щодо причин та обставин травми: 27.02.2009 року провідний інженер електрозв`язку Одеського РСП Украероруху майор ОСОБА_1 потрапив у ДТП не з власної вини приблизно о 16 годині під час слідування з роботи до дому. На підставі Акту розслідування від 27.02.2009 року, проведеного ДАІ м. Одеса та Військовою інспекцією дорожнього руху військової служби правопорядку Південного територіального управління, складено відповідну довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 02.03.2009 року № 15.1.8-1. Відповідно довідки від 11.03.2009 року №264, встановлено, на підставі ст. 81 гр. ІІІ Розладу хвороб, ОСОБА_1 потребує звільнення від виконання службових обов`язків на 15 днів. Травма, так, пов`язана з виконанням обов`язків військової служби.

Суд встановив, що 03 квітня 2019 року Одеською обласною медико-соціальною експертною комісією №1 позивачу встановлено ІІ групу інвалідності у зв`язку з травмою, пов`язаною з виконанням обов`язків військової служби, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК № 238317 від 01 квітня 2019 року на строк до 01.05.2020 року, дата чергового переогляду 02.04.2020 року.

Також суд встановив, що 24 березня 2020 року Одеською обласною медико-соціальною експертною комісією №1 видано позивачу довідку до акту огляду МСЕК № 725284 від 24.03.2020 року (дата чергового переогляду 24.03.2022 року), в якій зазначено, що ОСОБА_1 встановлено ІІ групу інвалідності на строк до 01.04.2022 року у зв`язку з травмою, пов`язаною з виконанням обов`язків військової служби.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач має посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни 2 групи серії НОМЕР_2 , видане Департаментом праці та соціальної політики Одеської міської ради Управлінням соціального захисту населення в Київському районі 14.04.2020 року і дійсне до 01.04.2022 року.

Суд встановив, що 09 березня 2022 року Одеською обласною медико-соціальною експертною комісією № 1 видано позивачу довідку до акту огляду МСЕК № 524809 від 09.03.2022 року (дата чергового переогляду 09.03.2024 року), в якій зазначено, що ОСОБА_1 встановлено ІІ групу інвалідності на строк до 01.04.2024 року у зв`язку з травмою, пов`язаною з виконанням обов`язків військової служби.

У зв`язку з цим Позивач звернувся 30.03.2022 року із заявою та необхідним пакетом документів до Управління соціального захисту населення в Малиновському районі м. Одеси Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради щодо продовження строку дії посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни на підставі Довідки МСЕК серії 12 ААБ № 524809 від 09.03.2022 року, але листом від 22.04.2022 №02-Е-9024/1-0 Управління надало відповідь на вказану заяву, де зазначило, що продовження ОСОБА_1 статусу особи з інвалідністю внаслідок війни немає, а також немає підстав для висновку про те, що інвалідність позивача пов`язана з виконанням обов`язків військової служби в контексті ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (під час воєнних дій), оскільки отримана травма не пов`язана із захистом Батьківщини або з участю у бойових діях.

Вважаючи відмову відповідача протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Проаналізувавши положення чинного законодавства, обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належать задоволенню повністю, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії є вимогами для суб`єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускає бездіяльність.

Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 р. № 3551-XII (надалі - Закон № 3551-XII) визначає правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них.

Статтею 4 Закону № 3551-XII визначено, що ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни, учасники війни.

Перелік осіб, які належать до осіб з інвалідністю внаслідок війни наведено у статті 7 Закону №3551-XII.

Так, відповідно до ст. 7 цього Закону, до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать особи з числа військовослужбовців діючої армії та флоту, партизанів, підпільників, працівників, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків) чи пов`язаних з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з`єднаннях, підпільних організаціях і групах та інших формуваннях, визнаних такими законодавством України, в районі воєнних дій, на прифронтових дільницях залізниць, на спорудженні оборонних рубежів, військово-морських баз та аеродромів у період громадянської та Другої світової воєн або з участю в бойових діях у мирний час.

Надалі у цій статті Закону зазначено, до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать також особи з інвалідністю з числа, зокрема:

1) військовослужбовців, осіб вільнонайманого складу, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання інших обов`язків військової служби, пов`язаних з перебуванням на фронті в інші періоди, з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, з участю у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, іншим ураженням ядерними матеріалами;

2) осіб начальницького і рядового складу органів Міністерства внутрішніх справ і органів Комітету державної безпеки колишнього Союзу РСР, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України та інших військових формувань, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час виконання службових обов`язків, ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, участі у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, інших уражень ядерними матеріалами;….

Тобто текстуальний аналіз статті 7 Закону № 3551-XII доводить, що до осіб з інвалідністю внаслідок війни прирівняні також ряд категорій осіб, які фактично не перебували у бойових діях.

Так, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 7 Закону № 3551-XII, до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать також особи з інвалідністю, зокрема, з числа: осіб начальницького і рядового складу органів Міністерства внутрішніх справ і органів Комітету державної безпеки колишнього Союзу РСР, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України та інших військових формувань, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час виконання службових обов`язків, ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, участі у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, інших уражень ядерними матеріалами.

Позивач має військове звання підполковник, військова професія - інженер, у Збройних Силах з серпня 1991 року, він проходив військову службу в Державному підприємстві обслуговування повітряного руху України та отримав травму, так, пов`язану з виконанням обов`язків військової служби.

Відповідно до абзацу 2 пункту 3 Положення про медико-соціальну експертизу, затверджену Постановою КМУ від 03.12.2009 року № 1317 «Питання медико-соціальної експертизи», медико-соціальна експертиза потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання проводиться після подання акта про нещасний випадок на виробництві, акта розслідування професійного захворювання за встановленими формами, затвердженими постановою КМУ від 25.08.2004 року № 1112, висновку спеціалізованого медичного закладу (науково-дослідного інституту професійної патології чи його відділення) про професійний характер захворювання, направлення лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я або роботодавця чи профспілкового органу підприємства, на якому потерпілий одержав травму чи професійне захворювання, або робочого органу виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків, суду чи прокуратури.

Згідно з п. 12 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженого Постановою КМУ № 1317 від 03.12.2009 року, причинний зв`язок інвалідності колишніх військовослужбовців з перебуванням на фронті або з виконанням ними інших обов`язків військової служби встановлюється на підставі документів, виданих військово-лікувальними закладами, а також інших документів, що підтверджують факт отримання поранення (захворювання).

Відповідно до п. 26 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженого Постановою КМУ № 1317 від 03.12.2009 року, особі, що визнана особою з інвалідністю, залежно від ступеня розладу функцій органів і систем організму та обмеження її життєдіяльності встановлюється I, II чи III група інвалідності. I група інвалідності поділяється на підгрупи А і Б залежно від ступеня втрати здоров`я особи з інвалідністю та обсягу потреби в постійному сторонньому догляді, допомозі або нагляді.

Відповідно до підпункту б пункту 21.5. Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 № 402, постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються в таких формулюваннях: б) "Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби" - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане (крім випадків протиправного діяння), у разі фактичного виконання службових обов`язків під час проходження військової служби в частинах, які не входили до складу діючої армії.

При ураженнях, зумовлених дією ДІВ, КРП, джерел ЕМП, ЛВ, мікроорганізмів I-II груп патогенності, особливо небезпечними інфекційними хворобами, а також токсичних речовин, які виникають у зв`язку з виконанням обов`язків військової служби, приймається постанова - "Травма (зазначити фактор), ТАК, пов`язана з виконанням обов`язків військової служби".

Саме це формулювання зазначене у довідці ВЛК № 264 від 11.03.2009 року.

Відповідно до п. 2 частини 4 статті 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби.

Зазначена норма була застосована до позивача, оскільки в довідці про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 02.03.2009 року № 15.1-8-1 зазначено, що Майор ОСОБА_1 1973 р.н. 27 лютого 2009 року одержав черепно-мозкову травму за обставин приблизно о 16 годині, після закінчення робочого часу, під час слідування на власному автомобілі з роботи до дому потрапив не з власної вини в ДТП.

У листі від 22.04.2022 року, відмовляючи позивачу у продовженні дії посвідчення особи з інвалідністю відповідач посилався на п. 1 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а тому ОСОБА_1 не може вважатися особою з інвалідністю внаслідок війни.

Проте суд вважає, що відповідачем помилково застосовано до позивача п. 1 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», оскільки позивач є особою з інвалідністю за п. 2 ч. 2 ст. 7 цього Закону, що підтверджено наданим позивачем пакетом документів для продовження дії посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни.

Суд вважає твердження відповідача щодо відсутності підстав для продовження позивачу статусу особи з інвалідністю внаслідок війни помилковим, оскільки п. 2 частини другої статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» встановлено, що до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать також особи з інвалідністю з числа: 2) осіб начальницького і рядового складу органів Міністерства внутрішніх справ і органів Комітету державної безпеки колишнього Союзу РСР, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України та інших військових формувань, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час виконання службових обов`язків, ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, участі у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, інших уражень ядерними матеріалами.

Системний аналіз наведених норм законодавства дозволяє дійти висновку, що право на отримання статусу інваліда війни згідно з п. 2 ч. 2 ст. 7 Закону № 3551-ХІІ законодавець пов`язує з тим, що інвалідність працівника сталася в період проходження служби, а також відповідно до п. 2 частини 4 статті 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" встановлено, що травма пов`язана з виконанням обов`язків військової служби.

Так, матеріалами справи підтверджено, що відповідно до Свідоцтва про хворобу № 544 від 21.03.2019 року госпітальної військово-лікарської комісії терапевтичного профілю Військово-медичного клінічного центру Південного регіону, травма ОСОБА_1 , так, пов`язана з виконанням військової служби. Щодо причин та обставин травми: 27.02.2009 року провідний інженер електрозв`язку Одеського РСП Украероруху майор ОСОБА_1 потрапив у ДТП не з власної вини приблизно о 16 годині під час слідування з роботи до дому. На підставі Акту розслідування від 27.02.2009 року, проведеного ДАІ м. Одеса та Військовою інспекцією дорожнього руху військової служби правопорядку Південного територіального управління, складено відповідну довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 02.03.2009 року № 15.1.8-1. Відповідно довідки від 11.03.2009 року №264, встановлено, на підставі ст. 81 гр. ІІІ Розладу хвороб, ОСОБА_1 потребує звільнення від виконання службових обов`язків на 15 днів. Травма, так, пов`язана з виконанням обов`язків військової служби.

Суд встановив, що 09 березня 2022 року Одеською обласною медико-соціальною експертною комісією № 1 видано позивачу довідку до акту огляду МСЕК № 524809 від 09.03.2022 року (дата чергового переогляду 09.03.2024 року), в якій зазначено, що ОСОБА_1 встановлено ІІ групу інвалідності на строк до 01.04.2024 року у зв`язку з травмою, пов`язаною з виконанням обов`язків військової служби.

Отже, наявні підстави, передбачені п. 2 ч.2 ст. 7 Закону № 3551-XII для надання позивачу статусу особи з інвалідністю внаслідок війни.

Відповідно до абз. 2 п. 3 постанови Кабінету Міністрів України №1317 від 03.12.2009р. «Питання медико-соціальної експертизи» (далі - Постанова № 1317), медико-соціальна експертиза потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання проводиться після подання акта про нещасний випадок на виробництві, акта розслідування професійного захворювання за встановленими формами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2004 р. № 1112 (Офіційний вісник України, 2004 р., № 35, ст. 2337), висновку спеціалізованого медичного закладу (науково-дослідного інституту професійної патології чи його відділення) про професійний характер захворювання, направлення лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я або роботодавця чи профспілкового органу підприємства, на якому потерпілий одержав травму чи професійне захворювання, або робочого органу виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків, суду чи прокуратури.

Відповідно до п. 12 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1317 від 3.12.2009 р., причинний зв`язок інвалідності колишніх військовослужбовців з перебуванням на фронті або з виконанням ними інших обов`язків військової служби встановлюється на підставі документів, виданих військово-лікувальними закладами, а також інших документів, що підтверджують факт отримання поранення (захворювання).

Таким чином, якщо особа отримала інвалідність внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час виконання обов`язків військової служби, така особа належить до осіб з інвалідністю внаслідок війни та має право на отримання відповідного посвідчення.

Порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранам війни визначається Положенням про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранам війни, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 302 від 12.05.1994 р. (далі - Порядок № 302).

Пунктом 2 Порядку № 302 передбачено, що посвідчення є документом, що підтверджує статус ветеранів війни та інших осіб, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", на основі якого надаються відповідні пільги і компенсації.

Згідно з п. 7 Порядку № 302 "Посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни", "Посвідчення учасника війни" і відповідні нагрудні знаки, "Посвідчення члена сім`ї загиблого" видаються структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у місті (у разі їх утворення) рад (далі - органи соціального захисту населення) за місцем реєстрації громадянина.

Відповідно до п. 10 Порядку № 302 "Посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни" видається на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності. Особам з інвалідністю внаслідок війни, у яких групу інвалідності встановлено без терміну перегляду, видаються безтермінові посвідчення, іншим - на період встановлення групи інвалідності. У разі продовження медико-соціальною експертною комісією терміну чи зміни групи інвалідності в посвідчення (на правій внутрішній стороні) вклеюється новий бланк, до якого вносяться відповідні записи. Записи в бланку завіряються відповідно до пункту 8 цього Положення.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що до осіб з інвалідністю внаслідок війни у розумінні п. 2 ч. 2 ст.7 Закону № 3551-XII належать, зокрема, інваліди з числа військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, причинний зв`язок яких пов`язаний з виконанням обов`язків військової служби встановлюється на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії.

Пунктом 26 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1317 від 03.12.2009 р., передбачено, що особі, що визнана особою з інвалідністю, залежно від ступеня розладу функцій органів і систем організму та обмеження її життєдіяльності встановлюється I, II чи III група інвалідності. I група інвалідності поділяється на підгрупи А і Б залежно від ступеня втрати здоров`я особи з інвалідністю та обсягу потреби в постійному сторонньому догляді, допомозі або нагляді.

Причинами інвалідності є, зокрема: поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язані з виконанням службових обов`язків; пов`язані з виконанням обов`язків військової служби або службових обов`язків з охорони громадського порядку, боротьби із злочинністю та ліквідацією наслідків надзвичайних ситуацій; захворювання, отримані під час проходження військової служби чи служби в органах внутрішніх справ, державної безпеки, інших військових формуваннях; одержані в період проходження військової служби і служби в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, органах і підрозділах цивільного захисту, Держспецзв`язку.

Тобто, чинним законодавством регламентовано перелік причин інвалідності, які можуть бути зазначені у довідці МСЕК.

У довідці до акту огляду МСЕК зазначено, що виявлена у позивача травма, пов`язана з виконанням обов`язків військової служби, а тому суд не погоджується з позицією відповідача, про те що позивач не має права на встановлення йому статусу особи з інвалідністю внаслідок війни.

Також суд звертає увагу, що статус особи з інвалідністю внаслідок війни позивачу був встановлений станом на 2019 рік та визнавався державними органами протягом останніх трьох років.

Позивач звернувся до Управління соціального захисту населення в Малиновському районі м. Одеси у зв`язку з новим зареєстрованим місцем проживання ще у вересні 2021 року та отримав підтвердження про перебування на персоніфікованому обліку у Малиновському районі, як особа з інвалідністю 2 групи внаслідок війни та користування пільгами згідно з чинного законодавства, що підтверджується Довідкою Управління соціального захисту населення в Малиновському районі м. Одеси № 67-237К від 02.09.2021 року.

Відповідачем не наведено з яких підстав змінилась його позиція до питання видачі позивачу посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни на підставі аналогічного пакету документів та з урахуванням, що законодавство, що регулює спірні питання не змінювалось, в чому полягає нагальна суспільна потреба позбавлення позивача статусу особи з інвалідністю внаслідок війни по спливу трьох рокі, в а тому суд вважає, що відповідач не довів, що оскаржувана дія є пропорційною, тобто такою, яка вчинена з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Суд звертає увагу, що держава має дотримуватись принципу «належного урядування», зміст якого, зокрема визначений у рішенні ЄСПЛ у Справі «Рисовський проти України» (заява № 29979/04), прийняте 20.10.2011 року. Так, одним із критеріїв принципу «належного урядування» є, що потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправними дій Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради в особі Управління соціального захисту населення в Малиновському районі м. Одеси щодо відмови позивачу у продовженні статусу особи з інвалідністю внаслідок війни та строку дії посвідчення серії НОМЕР_2 особи з інвалідністю внаслідок війни.

З огляду на те, що суд встановив протиправність дій відповідача та судом не встановлено необхідність виконання інших умов, що входить до дискреційних повноважень відповідача, суд доходить висновку, що решта позовних вимог про зобов`язання Департамента праці та соціальної політики Одеської міської ради в особі Управління соціального захисту населення в Малиновському районі продовжити позивачу статус особи з інвалідністю внаслідок війни та термін дії посвідчення серії НОМЕР_2 особи з інвалідністю внаслідок війни, на підставі Довідки МСЕК серії 12 ААВ № 524809 від 09.03.2022 року, є правомірними та належать задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч.1 ст.6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч.1,3 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, оцінюючи встановлені факти, суд дійшов висновку, що відповідач, відмовивши у продовженні статусу особи з інвалідністю діяв протиправно, а тому позовні вимоги належать задоволенню повністю.

У зв`язку з тим, що позивач звільнений від сплати судового збору та відсутні докази понесення ним інших судових витрат, жодні судові витрати не належать розподілу та стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 6, 12, 72, 77,90, 139, 246, 255,295,297 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , адреса для листування: АДРЕСА_2 ) до Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради (, місцезнаходження: 65022, м. Одеса, вул. Косовська, 2д) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,- задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради в особі Управління соціального захисту населення в Малиновському районі (, місцезнаходження: 65022, м. Одеса, вул. Косовська, 2д) щодо відмови ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , адреса для листування: АДРЕСА_2 ) у продовженні статусу особи з інвалідністю внаслідок війни та строку дії посвідчення серії НОМЕР_2 особи з інвалідністю внаслідок війни.

Зобов`язати Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради в особі Управління соціального захисту населення в Малиновському районі (, місцезнаходження: 65022, м. Одеса, вул. Косовська, 2д) продовжити ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , адреса для листування: АДРЕСА_2 ) статус особи з інвалідністю внаслідок війни та термін дії посвідчення серії НОМЕР_2 особи з інвалідністю внаслідок війни, на підставі Довідки МСЕК серії 12 ААВ № 524809 від 09.03.2022 року.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст. ст. 295,297 КАС України, з урахуванням п.п.15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України, п. 3 Розділу IV Прикінцеві положення КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя Л.Р. Юхтенко