Справа № 640/28141/21
Суддя: Мацедонська В.Е.
Дата ухвалення: 2022-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

12 серпня 2022 року

м. Київ

справа № 640/28141/21

адміністративне провадження № К/990/19792/22

Суддя Верховного Суду у Касаційному адміністративному суді Мацедонська В. Е.,

перевіривши касаційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України

на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 лютого 2022 року

та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 червня 2022 року у справі №640/28141/21 за позовом Міністерства внутрішніх справ України до Міністерства юстиції України в особі Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправними дій та скасування подання (повідомлення) про кримінальне правопорушення, -

УСТАНОВИВ:

Міністерство внутрішніх справ України звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Міністерства юстиції України в особі Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, в якому просило:

- визнати протиправними дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменка О.С. у ВП №56466467 щодо винесення подання (повідомлення) про кримінальне правопорушення від 10 вересня 2021 року №564664667/20-1 та надіслання його до Державного бюро розслідувань;

- скасувати подання (повідомлення) про кримінальне правопорушення від 10 вересня 2021 року №564664667/20-1, винесене головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменко О.С. у ВП №56466467.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 лютого 2022 року адміністративний позов - задоволено.

Визнано протиправними дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменка О.С. у ВП №56466467 щодо винесення подання (повідомлення) про кримінальне правопорушення від 10 вересня 2021 року №564664667/20-1 та надіслання його до Державного бюро розслідувань.

Скасовано подання (повідомлення) про кримінальне правопорушення від 10 вересня 2021 року №564664667/20-1, винесене головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменко О.С. у ВП №56466467.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 червня 2022 року рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 лютого 2022 року - скасовано.

Прийнято нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаними судовими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Міністерство внутрішніх справ України звернулось до Верховного Суду з касаційною скаргою.

Згідно з частиною 1 статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Відповідно до частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Отже, після перевірки змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що вона містить посилання на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України, відповідно до якої відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах. Однак, вірно пославшись на пункт 3 частини 4 статті 328 КАС України, скаржником не вказано норму права, а лише зазначено, що відсутній висновок Верховного Суду з розгляду подібних правовідносин, що призводить до різноманітності практики.

Однак, у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах) скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права (пункт, частина, стаття) судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати, у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися.

Так, скаржник посилається на пункт 4 частини 4 статті 328 КАС України як на підставу касаційного оскарження, якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу. Так, скаржник зазначає, що підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо:

1) суд не дослідив зібрані у справі докази;

3) суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи;

4) суд встановив обставини, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів.

Однак, у випадку посилання напункт 1 частини 2 статті 353 КАС України, вона має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення та за умови обґрунтованості такої підстави.

Разом з тим, оскільки скаржником не обгрунтовано пункт 3 частини 4 статті 328 КАС України, а тому, суд не може вважати обгрунтованим посилання скаржника на пункт 1 частини 2 статті 353 КАС України.

Крім того, скаржником жодним чином не обгрунтовано посилання на пункти 3, 4 частини 2 статті 353 КАС України, а лише процитовано зазначені пункти.

Враховуючи вищезазначене, скаржником не обґрунтовано підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом 4 частини 4 статті 328 КАС України.

У решті доводи касаційної скарги зводяться до опису встановлених судами у цій справі обставин та їх переоцінки, що виходить за межі повноважень касаційного суду.

З урахуванням змін до КАС України, внесених Законом України від 15 січня 2020 року № 460-IX і які набрали чинності 8 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття до розгляду і відкриття касаційного провадження.

Фактично доводи касаційної скарги зводяться до цитування норм чинного законодавства та переоцінки встановлених судами обставин, що виходить за межі касаційного перегляду, які визначені статтею 341 КАС України.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

За таких обставин касаційна скарга підлягає поверненню особі, що її подала.

Керуючись статтями 328, 330, 332 КАС України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 лютого 2022 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 червня 2022 року у справі №640/28141/21 за позовом Міністерства внутрішніх справ України до Міністерства юстиції України в особі Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправними дій та скасування подання (повідомлення) про кримінальне правопорушення - повернути скаржнику.

Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Роз`яснити заявникові, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Верховного Суду В. Е. Мацедонська