Справа № 160/7824/22
Суддя: Врона Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2022-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 серпня 2022 року Справа № 160/7824/22
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Врони О. В.
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-
ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просить:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в не зарахуванні до загального стажу роботи при призначенні пенсії за віком, ОСОБА_1 період роботи з 18.06.1985 по 16.03.1990 в СМУ учбових закладів Управління кадрів учбових закладів МЧМ УРСР на посаді плиточника облицювальника 4 розряду та з 16.11.1992 по 04.01.1993 роботи в Дніпропетровському МП «ТАВР», на посаді плиточника облицювальника 5 розряду зазначені в трудовій книжці;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до загального стажу роботи ОСОБА_1 період роботи з 18.06.1985 по 16.03.1990 в СМУ учбових закладів Управління кадрів учбових закладів МЧМ УРСР на посаді плиточника облицювальника 4 розряду та з 16.11.1992 по 04.01.1993 роботи в Дніпропетровському МП «ТАВР», на посаді плиточника облицювальника 5 розряду з дня призначення пенсії, а саме з 30.09.2017;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зробити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з урахуванням періодів роботи з 18.06.1985 по 16.03.1990 в СМУ учбових закладів Управління кадрів учбових закладів МЧМ УРСР на посаді плиточника облицювальника 4 розряду та з 16.11.1992 по 04.01.1993 роботи в Дніпропетровському МП «ТАВР», на посаді плиточника облицювальника 5 розряду з 30.09.2017.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що при нарахуванні пенсії йому не зараховано до загального трудового стажу певних періодів роботи. Позивач вважає, що трудова книжка містить всі необхідні записи в підтвердження спірного періоду роботи, а тому дії відповідача щодо не зарахування цих періодів є протиправними.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.06.2022 року відкрито провадження у справі №160/7824/22, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Відповідно до ч.6 ст.12, ч.1, 2 ст. 257, ч.1 ст. 260 Кодексу адміністративного судочинства України зазначена справа є справою незначної складності та розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження.
Згідно з ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
01.07.2022 через систему «Електронний суд» від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області до суду надійшов відзив на позовну заяву.
Відповідач вважає,що позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Записи щодо періодів роботи ОСОБА_1 з 18.06.1985 по 16.03.1990 і з 16.11.1992 по 04.01.1993 не відповідають вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від від 20.06.1974 №162.
Підтвердити стаж роботи за період, що не увійшов до страхового стажу можливо було за умови звернення до архівних установ.Виконання запитів громадян державними архівами здійснюється відповідно до вимог Закону України «Про національний архівний фонд та архівні установи», проте позивач про такі запити не подбав.
Відповідач також вказує на пропуск строку звернення до суду, визначеного ч. 2 ст. 122 КАС України. Пенсію позивачу призначено з 30.09.2017, натомість з позовом ОСОБА_1 звернувся у червні 2022.
07.07.2022 від позивача до суду надійшла відповідь на відзив.
Позивач звертає увагу на те, що у відзиві відповідача немає жодного посилання на докази того, що при призначенні пенсії було рекомендовано надати будь-які документи, які б підтверджували той чи інший період зазначеної в трудовій книжці діяльності.
На переконання позивача підставою для призначення пенсії є відповідний стаж, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.
За позицією Верховного Суду формальні неточності у документах за загальними правилами не можуть бути підставою для органів Пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.
Щодо посилання відповідача на пропуск строку звернення до суду, то позивач зазначає, що при призначенні йому пенсії у вересні 2017, Пенсійний фонд ніяким чином не повідомив про не зарахування до загального стажу періодів роботи. Про обставини не зарахування спірних періодів позивач дізнався з моменту отримання відповіді на адвокатський запит у березні 2022.
Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.
Позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області і отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Пенсія призначена позивачу з 30.09.2017.
-з 18.06.1985 по 16.03.1990 робота в Дніпропетровському СМУ, оскільки на запису про звільнення не прочитується печатка;
-з 16.11.1992 по 04.01.1993 робота в МП «ТАВР», оскільки на запису про прийняття відсутній запис про дату та номер наказу.
Позивач вважає, дії Головного управління Пенсійного фонду України по незарахуванню певних періодів роботи протиправними та такими, що порушують його права гарантовані Конституцією України на отримання пенсії, у зв"язку з чим звернувся з відповідним позовом до суду.
При вирішення спору суд виходить з наступного:
Статтею 46 Конституції України гарантовано право громадянам на соціальний захист,
що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Тобто, право особи на отримання пенсії, як складова права на соціальний захист, є її конституційним правом.
Частиною 4 ст.24 Закону №1058-IV визначено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Позивач просить зарахувати до його страхового стажу періоди роботи:
-з 18.06.1985 по 16.03.1990 в СМУ учбових закладів Управління кадрів учбових закладів МЧМ УРСР;
-з 16.11.1992 по 04.01.1993 в Дніпропетровському МП «ТАВР».
Згідно з ч. 5 ст. 45 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування , документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.
За приписами ч. 1 ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
На дату видачі трудової книжки та її заповнення, порядок ведення трудових книжок був врегульований Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затверджена 20.06.1974 №162 ДК СРСР по праці і соціальним питанням (Інструкція № 162).
Пунктом 1.1. визначено, що Інструкції №162 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників та службовців.
Відповідно до пунктів 2.2., 2.3., 2.5 Інструкції №162 заповнення трудової книжки вперше виробляється адміністрацією підприємства у присутності працівника пізніше тижневого терміну від часу прийому працювати.
У трудову книжку вносяться, зокрема:
відомості про працівника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність;
відомості про роботу: прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення;
Всі записи у трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагородження та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а при звільненні - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
Записи виконуються арабськими цифрами (число та місяць двозначними). Наприклад, якщо робітника або службовця прийнято на роботу 5 січня 1984 р., у графі 2 трудової книжки раніше встановленого зразка (1938 р.) записується: "1984.05.01", у трудових книжках, виданих після 1 січня 1975 р.; "05.01.1984".
Записи виконуються акуратно, пір`яною або кульковою ручкою, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольору.
У разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення на іншу постійну роботу, про нагородження та заохочення та ін. виправлення проводиться адміністрацією того підприємства, де було внесено відповідний запис. Адміністрація за новим місцем роботи зобов`язана надати працівникові у цьому необхідну допомогу.
За вимогами п. 2.13. Інструкції №162 у графі 3 розділу " Відомості про роботу " як заголовка пишеться повне найменування підприємства.
Під цим заголовком у графі 1 ставиться порядковий номер запису, що вноситься, у графі 2 вказується дата прийому на роботу.
У графі 3 пишеться: "Прийнято або призначено в такий цех, відділ, підрозділ, ділянку, виробництво" із зазначенням їх конкретного найменування, а також найменування роботи, професії або посади та присвоєного розряду. Записи про найменування роботи, професії або посади, на яку прийнято працівника, виробляються: для робітників - відповідно до найменувань професій, зазначених у Єдиному тарифно-кваліфікаційному довіднику робіт та професій робітників; для службовців - відповідно до найменувань посад, зазначених у Єдиній номенклатурі посад службовців, або відповідно до штатного розкладу.
Аналогічні положення наведені також в прийнятій в подальшому Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.93 N 58. (Інструкція №58).
Дослідивши копію трудової книжки ОСОБА_1 судом встановлено, що 18.06.1985 позивач був прийнятий плиточником-облицювальником четвертого розряду до СМУ учбових закладів Управління кадрів учбових закладів МЧМ УРСР відповідно до запису про прийняття№33 від 17.06.1985 (запис №11).
16.03.1990 позивач був звільнений за переведенням до Дніпропетровського комплексного центру «Регіон», п. 5 ст. 36 КзпП УРСР відповідно до запису про звільнення №7 від 16.03.1990 (запис №13).
Запис засвідчений старшим інспектором по кадрам, проте на записі про звільнення печатка не читається.
16.11.1992 позивач прийнятий до Малого підприємства «ТАВР» плиточником-облицювальником п`ятого розряду (запис №18). Дані про документ, на підставі якого внесена запис відсутні.
04.01.1993 позивач звільнений за власним бажанням відоповідно до наказу №1 від 04.01.1993 (запис. №19).
Окрім зазначених недоліків, трудова книжка позивача заповнена відповідно до вимог Інструкції №162 і Інструкції №58 і містить всі необхідні записи за спірний період, з яких вбачається дата прийняття і звільнення позивача, місце роботи і професія.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
Приписами п. 3 Порядку №637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Системний аналіз наведених вище положень дає змогу дійти висновку, що надання таких документів необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.
Вказані записи трудової книжки не містять виправлень, підчищень або описок.
Зважаючи на це, суд вважає, що вказані періоди роботи належним чином підтверджені відомостями трудової книжки, що відповідач не спростував.
Одночасно з цим, суд звертає увагу на те, що відповідно до п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 №301 "Про трудові книжки працівників" відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.
За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.
Отже, недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для працівника, а отже, й не може впливати на його особисті права. В даному випадку нечитабельний відтиск печатки (яка також з часом могла втратити колір) і відсутність даних про документ, на підставі якого внесена запис вчинено роботодавцем.
Така позиція узгоджується з висновками Верховного Суду в постанові від 06.02.2018 у справі №677/277/17.
Відповідач вказує на необхідність підтвердження спірних періодів іншими документами. Натомість надання таких документів виходячи зі змісту п. 3 Порядку №637 вимагається у випадку відсутності трудової книжки чи відповідних записів в ній.
Враховуючи вищенаведені судом обгрунтування щодо порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок, наявність у позивача трудової книжки, в якій загалом містяться необхідні записи щодо періодів роботи позивача, для зарахування стажу за спірний період роботи достатньо самої трудової книжки.
Діючим законодавством встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці перед іншими відомостями.
Верховний Суд у постанові від 19.12.2019 по справі №307/541/17 зазначив, що однією з підстав для призначення пенсії за віком є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Пенсійний орган не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.
Суд також виходить з положень п. п. 4.1.4.2. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 № 13-1) ( в редакції від 23.06.2017 станом на день призначення пенсії).
Орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 2).
Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії й поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.
Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.
При прийманні документів орган, що призначає пенсію:
1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж;
2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;
3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).
Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі;
4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 3), копія якої зберігається у пенсійній справі.
Під час призначення пенсії ОСОБА_1 . Пенсійним фондом не було повідомлено заявника про недоліки в трудовій книжці, які заважали зарахувати всі наявні в ній періоди роботи, позивачу не було запропоновано підтвердити спірний стаж додатковими документами, показаннями свідків. Вказаний факт не спростовано відповідачем.
За повідомленням позивача на даний час зазначених у спірному періоді підприємств не існує, а архівні документи були пошкоджені пожаром.
Таким чином, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.
З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про необхідність зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до загального трудового стажу ОСОБА_1 період роботи з 18.06.1985 по 16.03.1990 в СМУ учбових закладів Управління кадрів учбових закладів МЧМ УРСР на посаді плиточника облицювальника 4 розряду та з 16.11.1992 по 04.01.1993 роботи в Дніпропетровському МП «ТАВР», на посаді плиточника облицювальника 5 розряду та здійснити перерахунок пенсії з урахуванням вказаних періодів з дня призначення пенсії, з 30.09.2017.
Щодо посилання відповідача на порушення позивачем строку.
За ч. 1 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Згідно ч. 2 ст 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Верховний Суд у постанові від 18.02.2020 у справі № 1840/3344/18 звернув увагу на те, що застосування строків звернення до адміністративного суду у спорах, що виникають із пенсійних правовідносин, не може слугувати меті відмови у захисті порушеного права (права на призначення пенсії за віком) та, відповідно, легалізації триваючого правопорушення з боку держави в особі компетентних органів.
При застосуванні строків звернення до адміністративного суду у вказаній категорії справ (первинне призначення пенсії) слід виходити з того, що встановлені процесуальним законом строки та наслідки у вигляді повернення позовної заяви на підставі їх пропуску не можуть слугувати меті відмови у захисті порушеного права (права на призначення пенсії за віком) та легалізації триваючого правопорушення.
Тобто, відносини щодо реалізації конституційного права на соціальний захист у старості між позивачем та пенсійним органом виникли з моменту отримання останнім заяви позивача про призначення пенсії за віком. Виходячи зі змісту конституційного права на соціальний захист, зазначені відносини є триваючими, оскільки право на пенсію гарантується державою, є довічним і не може бути обмеженим неправомірними діями або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень.
Колегія суддів Верховного Суду також зазначила, що лише розгляд справи по суті і з`ясування, зокрема, питання наявності у позивача страхового стажу, дозволить суду оцінити правомірність дій відповідача щодо розгляду заяви позивача про призначення пенсії за віком, а також визначити момент, з якого позивач дійсно має право на призначення такої пенсії.
У цій справі Верховний Суд сформулював правову позицію, відповідно до якої суди можуть застосовувати строки звернення з адміністративним позовом у справах щодо оскарження дій органів Пенсійного фонду України лише після розгляду справи по суті та перевірки правомірності дій такого органу при розгляді заяви позивача про призначення пенсії за віком. Саме це є реалізацією особою права на судовий захист, гарантованого, зокрема, Конституцією України та міжнародними договорами.
Крім того, як було встановлено судом, при призначені пенсії позивачу у 2017 році відповідач не повідомив про необхідність надати додаткові документи. Про незарахування деяких періодів своєї роботи позивач дізнався лише з отримання відповіді на запит адвоката у березні 2022.
Дійшовши висновку про протиправність рішення органу Пенсійного фонду про відмову позивачу у призначенні пенсії, суд, враховуючи вищенаведені висновки Верховного Суду не вбачає підстав для застосування строків звернення до суду в цій справі.
За приписами ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч. 1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
За ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Враховуючи вищевикладене , виходячи із системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів наявних у справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Суд, керуючись положеннями ст. 139 КАС України, враховуючи задоволення позову вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь позивача судовий збір у сумі 992,40 грн.
Керуючись ст.ст.139, 243-246, 250, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,-
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в не зарахуванні до загального стажу роботи при призначенні пенсії за віком, ОСОБА_1 період роботи з 18.06.1985 по 16.03.1990 в СМУ учбових закладів Управління кадрів учбових закладів МЧМ УРСР на посаді плиточника облицювальника 4 розряду та з 16.11.1992 по 04.01.1993 роботи в Дніпропетровському МП «ТАВР», на посаді плиточника облицювальника 5 розряду зазначені в трудовій книжці.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Врона