Справа № 580/3139/22
Суддя: Сергій КУЛЬЧИЦЬКИЙ
Дата ухвалення: 2022-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2022 року справа № 580/3139/22

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кульчицького С.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправної бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі позивач) з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі відповідач), в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не проведення (не здійснення) позивачу з 01 квітня 2019 року перерахунку та виплати пенсії відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ, з урахуванням 100 відсотків суми підвищення пенсії, на підставі довідки Департаменту з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України від 11.02.2022 №9/1-229 про розмір грошового забезпечення, в порядку, установленому статтями 43 і 63 Закону України від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", на підставі Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року №45, у редакції станом до внесення змін постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" та Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 30.01.2007 №3-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.02.200 за №135/13402, із змінами, внесеними згідно з Постановою Пенсійного фонду №3-1 від 07.02.2012;

- зобов`язати відповідача провести (здійснити) позивачу з 01 квітня 2019 року перерахунок та виплату пенсії відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09 квітня 1992 року №2262- ХІІ, з урахуванням 100 відсотків суми підвищення пенсії, на підставі довідки Департаменту з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України від 11.02.2022 №9/1-229 про розмір грошового забезпечення, без обмеження виплати пенсії максимальним розміром, в порядку, установленому статтями 43 і 63 Закону України від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", на підставі Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року №45, у редакції станом до внесення змін постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" та Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 30.01.2007 №3-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.02.2007 за №135/13402, із змінами, внесеними згідно з Постановою Пенсійного фонду №3-1 від 07.02.2012.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що є пенсіонером та отримує пенсію, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Відповідач після перерахунку пенсії позивача з 01.04.2019 обмежив її розмір десятьма розмірами мінімальних пенсій за віком. Позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок та виплату йому пенсії з 01.04.2019 без обмеження її максимальним розміром. Рішенням від 04.07.2022 відповідач відмовив позивачу у перерахунку пенсії без обмеження її максимальним розміром. Позивач вважає бездіяльність щодо здійснення вказаного перерахунку протиправною та такою, що порушує його права.

Ухвалою від 25.07.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідач проти позову заперечив, надавши до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що здійснив перерахунок пенсійного забезпечення позивача у відповідності до статті 2 Закону України Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи з обмеженням десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність. Вказав, що обов`язок щодо здійснення перерахунку пенсії позивача без обмеження її максимальним розміром у нього відсутній. Відтак, вважає позовні вимоги необґрунтованими та просить відмовити у їх задоволенні.

Дослідивши доводи учасників справи, викладені у заявах по суті, подані письмові докази, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 є пенсіонером та отримує пенсію по інвалідності, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХІІ від 09.04.1992 як військовослужбовцю.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 22.11.2021 у справі №580/7189/21, яке набрало законної сили 23.12.2021 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити перерахунок з 01.04.2019 пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки Департаменту з питань виконання кримінальних покарань від 06.07.2021 №9/1-126, з урахуванням основних та додаткових видів грошового забезпечення відповідно до ст.ст. 43, 51,63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та здійснити виплату з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 01.04.2019.

На виконання вказаного рішення суду відповідач здійснив позивачу перерахунок його пенсії. Розмір пенсійного забезпечення позивача після проведеного перерахунку обмежено максимальним розміром та з 01.02.2022 складає 19 340, 00 грн, що підтверджується перерахунком пенсії по пенсійній справі №.

27.06.2022 позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив здійснити перерахунок його пенсії з 01.04.2019 без обмеження її максимальним розміром.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 04.07.2022 позивачу відмовлено у виплаті пенсії без обмеження максимальним розміром.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо здійснення перерахунку та виплати пенсії без обмеження максимального розміру, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Предметом спору у цій справі є правомірність обмеження максимальним розміром пенсії, призначеної на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-XII (далі Закон №2262-XII).

Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону № 2262-XII, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, вперше введено в дію Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» №3668-VI (далі Закон № 3668-VI), який набрав законної сили 01.10.2011.

Відповідно до положень статті 2 Закону №3668-VI максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України, законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про статус народного депутата України», «Про Національний банк України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про дипломатичну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про судову експертизу», «Про статус і соціальний захист громадян, як постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», «Про наукову і науково-технічну діяльність», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», «Про пенсійне забезпечення», «Про судоустрій і статус суддів», Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року «Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України», не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Водночас, Законом №3668-VI внесено зміни у статтю 43 Закону № 2262-XII, яку викладено в редакції Закону № 3668-VI, а саме: максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII.

Згідно з пунктом 2 резолютивної частини вказаного Рішення положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, тобто 20.12.2016 року.

Конституційний Суд України у Рішенні від 20.12.2016 року № 7-рп/2016, яким визнав таким, якими, що не відповідають статті 17 Конституції України, положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262, виходив із того, що норми-принципи частини п`ятої статті 17 Конституції України щодо забезпечення державою соціального захисту громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей є пріоритетними та мають безумовний характер. Тобто заходи, спрямовані на забезпечення державою соціального захисту вказаної категорії осіб, зокрема у зв`язку з економічною доцільністю, соціально-економічними обставинами не можуть бути скасовані чи звужені. При цьому Конституційний Суд України стверджує, що обмеження максимального розміру пенсії, призначеної особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом № 2262-ХІІ, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятою статті 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України.

Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону № 2262-XII, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, введено в дію Законом № 3668-VI, яким внесено зміни у статтю 43 Закону № 2262-XII, шляхом викладення її в редакції Закону № 3668-VI.

Отже, положення частини сьомої статті 43 Закону №2262-XII та положення частини першої статті 2 Закону №3668-VІ (у частині поширення її дії на Закон № 2262-ХІІ), прийняті одночасно для регулювання одних і тих самих правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсій, призначених відповідно до Закону № 2262-XII) та є однаковими за змістом.

Конституційним Судом України у Рішенні від 20.12.2016 №7-рп/2016 надано оцінку правовому регулюванню спірних правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців) та визнано таким, що не відповідає статті 17 Конституції України положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII.

При цьому положення статті 2 Закону №3668-VI (у частині поширення її дії на Закон № 2262-XII), які дублюють зміст частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII, тобто є однопредметними правовими нормами, які прийняті одночасно для регулювання спірних правовідносин - змін не зазнали та передбачали обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.

Відтак, на момент виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між Законом №2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016 та Законом №3668-VI - у частині обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.

При цьому відповідач у спірних правовідносинах застосував положення статті 2 Закону №3668-VI.

Верховним Судом у справі №400/2085/19 наголошено, що оскільки норми вказаних законів неоднаково регулюють правовідносини щодо пенсійного забезпечення військовослужбовців у частині обмеження їх пенсії максимальним розміром, колегія суддів Верховного Суду доходить висновку, що вони явно суперечать один одному.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06.11.2018 у справі №812/292/18 зазначила, що норми законодавства, які допускають неоднозначне або множинне тлумачення, завжди трактуються на користь особи.

У постанові від 13.02.2019, що винесена Великою Палатою Верховного Суду у зразковій справі №822/524/18 із посиланням на положення статей 1, 8, 92 Конституції України, а також на статтю 9 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права зроблено висновок, що у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, наявність у національному законодавстві правових прогалин щодо захисту прав людини та основних свобод, зокрема, у сфері пенсійного забезпечення, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Зважаючи на викладене, та з урахуванням висновків Верховного суду, викладеного у постанові від 16.12.2021 у справі №400/2085/19, суд дійшов висновку, що у даній справі застосуванню підлягають норми Закону №2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 року №7-рп/2016, а не норми Закону №3668-VI, у зв`язку з чим обмеження Головним управління Пенсійного фонду України у Черкаській області максимального розміру пенсії позивача є протиправним.

Висновки щодо відсутності підстав для застосування частини першої статті 2 Закону №3668-V1 викладені у постанові Верховного Суду від 16.12.2021 у справі №400/2085/19 та підтримані Верховним Судом у постанові 11.07.2022 у справі №620/613/21.

Враховуючи те, що протиправна бездіяльність відповідача щодо не проведення позивачу з 01 квітня 2019 року перерахунку та виплати пенсії без обмеження її максимальним розміром виразилась у прийняті ним рішення від 04.07.2022 суд дійшов висновку, що належним способом захисту порушеного права позивача є визнання його протиправним та скасування.

Щодо позовної вимоги про зобов`язати відповідача провести (здійснити) позивачу з 01 квітня 2019 року перерахунок та виплату пенсії відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09 квітня 1992 року №2262- ХІІ, з урахуванням 100 відсотків суми підвищення пенсії, суд зазначає про таке.

З матеріалів справи вбачається, що позивач із заявою щодо виплати пенсії з урахуванням 100 відсотків суми підвищення до відповідача не звертався.

Відповідач рішень щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії позивача з урахуванням 100 відсотків суми підвищення не приймав.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність порушеного права позивача в цій частині.

Разом з тим, позивач не позбавлений права звернення до відповідача із заявою про здійснення йому виплати пенсії з урахуванням 100 відсотків суми підвищення.

Щодо строку звернення до суду, суд зазначає наступне.

Строки звернення до суду врегульовані статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно ч. 1 вказаної статті позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 2 вказаної статті передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Статтею 66 Закону №2262 передбачено, що рішення про відмову в призначенні пенсії або її перерахунку, зарахуванні до вислуги років для призначення пенсії окремих періодів служби в календарному обчисленні або на пільгових умовах, порушення строків і заниження розмірів пенсії може бути оскаржено до вищих органів або до суду.

Отже Законом №2262, який є спеціальним законом, строки до звернення до суду з позовом не встановлені, тому позов до суду має бути поданим протягом шести місяців з дати, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про обмеження розміру перерахованої пенсії.

З перерахунку пенсії по пенсійній справі № від 01.02.2022 вбачається, що перерахунок пенсії позивача на виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 22.11.2021 у справі №580/7189/21, яке набрало законної сили 23.12.2021 здійснено 01.02.2022 в розмірі 19 340,00 грн, тобто з обмеженням її максимальним розміром.

Отже позивач міг дізнатись про обмеження розміру пенсії, отримавши пенсію у лютому 2022 року.

Позивач звернувся з позовом до суду 20.07.2022, тобто в межах шестимісячного строку, отже посилання відповідача на порушення строку звернення до суду є необгрунтованими.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням наведеного, системного аналізу положень чинного законодавства України та оцінки наявних у матеріалах справи доказів в сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Судові витрати зі сплати судового збору у відповідності до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 04 липня 2022 року про відмову ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку пенсії без обмеження її максимального розміру починаючи з 01.04.2019.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (вул. Смілянська, 23, м. Черкаси, 18000, ) здійснити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) перерахунок та виплату пенсії без обмеження її максимального розміру починаючи з 01.04.2019 з урахуванням раніше проведених виплат.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду суд протягом тридцяти днів з дня підписання судового рішення.

Суддя Сергій КУЛЬЧИЦЬКИЙ