Справа № 120/1525/22-а
Суддя: Сало Павло Ігорович
Дата ухвалення: 2022-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про зупинення провадження в адміністративній справі

12 серпня 2022 р. Справа № 120/1525/22-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Сала Павла Ігоровича, розглянувши в місті Вінниці у письмовому провадженні за ініціативою суду питання про зупинення провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про:

- визнання протиправними дій відповідача щодо відмови позивачу у підготовці та наданні до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області оновленої довідки про розмір грошового забезпечення станом на 29.01.2020, у відповідності до вимог статей 43, 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри посадового окладу та окладу за військове звання, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020 на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", для проведення перерахунку основного розміру його пенсії з 01.02.2020;

- зобов`язання відповідача підготувати та направити до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області нову довідку про розмір грошового забезпечення позивача станом на 29.01.2020, у відповідності до вимог статей 43, 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри посадового окладу та окладу за військове звання, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020 на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", також процентної надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для проведення перерахунку основного розміру його пенсії з 01.02.2020.

Відповідно до ухвали суду від 09.02.2022 розгляд вказаної справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

21.02.2022 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач позов заперечує та просить відмовити у його задоволенні.

15.03.2022 від відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі у зв`язку з введенням на території України воєнного стану та перебуванням відповідача у складі Збройних Сил України, які переведені у воєнний стан.

Ухвалою суду від 16.03.2022 вказане клопотання задоволено, а провадження у справі зупинено на підставі п. 5 ч. 1 ст. 236 КАС України.

Ухвалою від 11.08.2022 провадження у справі поновлено, оскільки об`єктивні перешкоди, які б унеможливлювали розгляд цієї справи, наразі відсутні.

Разом з тим, як встановлено судом з власної ініціативи, провадження у цій справі підлягає зупиненню з підстав, передбачених п. 5 ч. 2 ст. 236 КАС України.

Як видно з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 не погоджується з діями відповідача щодо відмови у підготовці та наданні до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області оновленої довідки про розмір грошового забезпечення, виходячи із розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020.

Водночас на розгляді Верховного Суду перебуває адміністративна справа № 500/1813/21 за позовом фізичної особи до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Тернопільській області про визнання протиправними дії відповідача щодо відмови у підготовці та наданні до ГУ ПФУ в Тернопільській області довідок про розмір грошового забезпечення та зобов`язання Управління ДСУНС у Тернопільській області підготувати та надати до ГУ ПФУ в Тернопільській області довідки про розмір грошового забезпечення, а саме:

- довідки про розмір грошового забезпечення відповідно до ст. 43 і 63 Закону № 2262-ХІІ, ст. 9 Закону № 2011-ХІІ, з врахуванням Постанови КМУ № 704, з обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії для перерахунку основного розміру пенсії із 01.04.2019;

- довідки про розмір грошового забезпечення, виходячи із розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020 відповідно до ст. 43 і 63 Закону № 2262-ХІІ, ст. 9 Закону № 2011-ХІІ, з врахуванням Постанова КМУ № 704, із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії для перерахунку основного розміру пенсії із 01.02.2020.

Підставою для відкриття касаційного провадження у вказаній справі стала відсутність висновку Верховного Суду щодо права на отримання довідки про розмір грошового забезпечення, виходячи із прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020, після ухвалення Шостим апеляційним адміністративним судом постанови від 29.01.2020 у справі № 826/6453/18 про визнання протиправним та скасування п. 6 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб".

В ухвалі від 09.12.2021 колегія суддів Верховного Суду зазначила, що у справі № 500/1813/21 необхідно здійснити касаційний перегляд рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 12.05.2021 та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13.09.2021 для перевірки правильності застосування судами попередніх інстанцій ст. 43 і 63 Закону № 2262-ХІІ, ст. 9 Закону № 2011-ХІІ, Постанови КМУ № 704 у зв`язку із набранням чинності постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі № 826/6453/18 та формування висновку у питанні наявності підстав для видачі військовослужбовцю оновленої довідки про розмір грошового забезпечення, виходячи із розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020.

При цьому Верховий Суд зауважив, що рішення касаційного суду за наслідками розгляду касаційної скарги може мати значення для формування єдиної правозастосовної практики.

Згідно з ч. 1 ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Одним із способів практичного втілення вказаної конституційної норми є забезпечення ефективного судового захисту прав, свобод та інтересів особи за допомогою становлення єдності судової практики.

Відповідно до п. 4 ч. 4 ст. 17 Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" єдність системи судоустрою забезпечується, в тому числі єдністю судової практики.

Згідно з ч. 1 ст. 36 Закону № 1402-VIII Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

Частиною п`ятою статті 242 КАС України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Окрім того, завдяки врахуванню правових позицій Верховного Суду створюється єдність судової практики, яка найкращим чином відповідає вимогам передбачуваності, верховенству права й ефективному захисту прав людини.

Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі "Брумереску проти Румунії" (Judgment in the case of Brumarescu v. Romania), принцип правової визначеності є одним із фундаментальних аспектів верховенства права. Для того, щоб судове тлумачення відповідало вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод необхідно, щоб судові рішення були розумно передбачуваними.

Єдність судової практики є запорукою довіри громадян до судової влади, якщо суди у одних і тих самих правовідносини застосовуватимуть одні і ті самі норми законодавства, не інтерпретуючи їх на власний розсуд. Завдяки забезпеченню єдності судової практики реалізується конституційний принцип рівності всіх громадян перед законом і судом, гарантуватиметься стабільність правопорядку, об`єктивність та прогнозованість правосуддя.

Таким чином, враховуючи, що формування відповідної правової позиції у справі № 500/1813/21 може вплинути на результати розгляду цієї справи, яка має подібний предмет доказування, оскільки спір між сторонами виник з тих самих підстав та у відносинах, що регулюються одним й тими ж нормами права, суд доходить висновку про доцільність її зупинення на підставі положень п. 5 ч. 2 ст. 236 КАС України - до набрання законної сили рішенням Верховного Суду в адміністративній справі № 500/1813/21.

Аналогічної практики дотримується суд апеляційної інстанції, що підтверджується ухвалами Сьомого апеляційного адміністративного суду від 28.12.2021 у справі № 560/7001/21, від 21.12.2021 у справі № 120/4064/21-а та від 26.01.2022 у справі № 120/6737/21-а.

Крім того, таку ж позицію обрано суддею Вінницького окружного адміністративного суду Салом П.І. щодо інших справ аналогічної категорії, які перебувають у його провадженні (справи за №№ 120/18921/21-а, 120/4011/22, 120/4289/22).

Відтак зупинення провадження в цій справі обумовлюється не лише доцільністю забезпечення єдності судової практики, але також є необхідним з метою дотримання основних засад (принципів) адміністративного судочинства, як-от рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом (п. 2 ч. 3 ст. 2 КАС України).

Керуючись ст. 236, 248, 256, 291, 294, 295 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

1. На підставі положень п. 5 ч. 2 ст. 236 КАС України зупинити провадження в адміністративній справі № 120/1525/22-а за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії - до набрання законної сили рішенням Верховного Суду в адміністративній справі № 500/1813/21.

2. Копію ухвали надіслати сторонам для відома.

Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або у випадку розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала складена та підписана суддею 12.08.2022.

Суддя Сало Павло Ігорович