Справа № 320/14921/21
Суддя: Брагіна О.Є.
Дата ухвалення: 2022-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2022 року Київ № 320/14921/21

Суддя Київського окружного адміністративного суду Брагіна О.Є., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Гатненської сільської ради Фастівського району Київської області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

на розгляд Київського о окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 з вимогами до Гатненської сільської ради Фастівського району Київської області визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у залишенні її клопотання щодо надання дозводу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), орієнтовною площею 864,25 кв.м в межах с. Гатне без розгляду; зобов`язати Гатненську сільску раду Фастівського району Київської області розглянути подане клопотання, відповідно до вимог чинного законодавства та надати дозвіл на розробку проекту землеустрою відведення безоплатно у власність позивачки земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), орієнтовною площею 864,25 кв.м в межах с. Гатне.

В обґрунтування своїх вимог позивачка вказала, що бездіяльністю відповідача, яка виявилась у нерозгляді її клопотання про відведення земельної ділянки їй у власність та ненадання дозволу на розробку проекту землеустрою земельної ділянки, на яку заявлені вимоги, порушені її права та законні інтереси як потенційного землевласника.

Позивачка зазначає, що з огляду на правовий висновок ВС, наведений у постанові від 17.12.2018 у справі №509/4156/15-а, ч.10 ст.118 ЗК України у взаємозв`зку із положеннями КАСУ і конституційним правом на судовий захист свідчить про те, що відмова органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою може бути предметом судового оскарження, оскільки фактично створює перешкоди для подальшого позитивного вирішення питання на користь особи, яка замовила і розробила проект землеустрою всупереч відмові у наданні такого дозволу. Вважає, що фактом нерозгляду відповідачем її клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, відповідач допустив протиправну бездіяльність, чим створив спірну ситуацію, яка потребує судового розв`язання.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.11.2021 позовну заяву передано для розгляду судді Брагіній О.Є.

Ухвалою від 19.11.2021 судом у справі було відкрито спрощене позовне провадження без проведення судового засідання та виклику сторін для участі у ньому.

Відповідачем, в порядку ст.162 КАСУ, до суду було надано відзив на позову заяву з документами, в якому Гатненська сільска рада позов не визнала та зазначила про таке:

положеннями ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності, - п. 6 ч. 1 ст. 81 ЗК України. Згідно із ч. 1, 3 ст. 116 ЗК України, громадяни набувають права власності земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Положеннями ч. 1 ст. 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Громадяни, які зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки,.

Згідно з ч. 7 ст. 118 ЗК України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Клопотання від позивачки про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки) було отримано Гатненською сільською радою та розглянуто спочатку постійною депутатською комісією Гатненської сільської ради з питань земельних відносин, містобудування, архітектури, капітального будівництва, агропромислового комплексу, охорони навколишнього середовища та екології, а після винесено на чергову сесію Гатненської сільської ради.

На 12-й сесії восьмого скликання Гатненської сільської ради Фастівського району Київської області від 26.08.2021 р. було прийнято рішення № 12/54 про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_1 .

Вказане свідчить про відсутність в діях Гатненської сільської ради протиправної бездіяльності.

Тлумачення бездіяльності міститься у постанові ВСУ від 24.11.2015 р., де суд зазначив, що: «бездіяльність - це тривала пасивна поведінка суб`єкта, що виражається у формі невчинення дії (дій), яку він зобов`язаний був і міг вчинити».

Крім цього, підставою для відмови позивачці у наданні їй дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 864,25 кв.м. га. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в межах с. Гатне Фастівського районну Київської області слугував той факт, що позначена на графічних матеріалах земельна ділянка перебуває у користуванні третіх осіб, що суперечить чинному законодавству (копія рішення додається).

За наявною інформацією в Гатненській сільській раді спірна земельна ділянка, загальною площею 0,1287 га. для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована в АДРЕСА_1 та зазначена у клопотанні ОСОБА_1 , була передана у власність гр. ОСОБА_2 (рішення 5 сесії 23 скликання від 15.04.1999 року (копія витягу с погосподарської книги додається, номер об`єкта погосподарського обліку 1447-4).

Крім цього, приналежність спірної земельної ділянки третій осоіб підтверджена державним актом на право власності на земельну ділянку серії КВ № 017598 від 28 березня 2002 року, яка знаходиться в АДРЕСА_1 . Акт про право власності був зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за номером № 2548.

Пунктом 7 розділу X Перехідні положення Земельного кодексу, що набрав чинності 01.01.2002 передбачено, що громадяни та юридичні особи, що одержали у власність у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки.

Для підтвердження ідентифікації зазначеної земельної ділянки було виявлено співпадіння із запису погосподарскої книги з описом меж державного актту серії КВ №017598 від 28 березня 2002 року. Згідно запису з погосподарської книги №1446-4 позначена земельна ділянка обліковується за ОСОБА_3 , що співпадає з описом меж державного акту серії КВ № 017598, та передує запису погосподарської книги № 1447-4 - де земельна ділянка по АДРЕСА_1 , обліковується за ОСОБА_2 . (витяги з погосподарської книги додаються).

Крім цього, згідно довідки № 871 від 10.06.2022 р., виданою Гатненською сільською радою Фастівського району Київської області ОСОБА_2 звільнена від сплати земельного податку по АДРЕСА_1 у зв`язку з представленням пенсійного посвідчення в ДПІ, боргу по сплаті земельного податку включно по 2022 рік не має (довідка додається).

Тобто, враховуючи вищезазначені доводи спірна земельна ділянка згідно поданого клопотання за вх. № С-1203 від 30.06.2021 перебуває у приватній власності у ОСОБА_2 .

Відповідно до п. 6 ст. 118 ЗК України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, шо перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, клопотання подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Враховуючи імперативність норми частини шостої статті 118 ЗК України, недодержання вимог щодо змісту клопотання, ненадання належним чином оформлених графічних матеріалів або погодження землекористувача, якщо бажана земельна не є вільною, може бути самостійною підставою для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою (Постанова Верховний Суд у складі Судової палати для розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду від 17 грудня 2018 року у справі 509/4156/15-а).

На підставі п. 71 постанови Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду від 17 грудня 2018 р. у справі №509/4156/15-а зазначено, що враховуючи обмежений строк розгляду клопотання, а також положення частини шостої статті 118 ЗК України містить імперативні вимоги щодо обов`язковості додавання до клопотання зацікавленої особи графічних матеріалів, в яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб), Суд у контексті спірних правовідносин дійшов висновку що недодержання вимог щодо змісту клопотання, ненадання належним чином оформлених графічних матеріалів або погодження землекористувача, якщо бажана земельна ділянка не є вільною, може бути самостійною підставою для відмови у напанні дозволу на розроблення проекту землеустрою.

Таким чином, Гатненською сільською радою Фастівського районну Київської області було розглянуто клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд орієнтовною площею 864,25 га та прийнято правомірне рішення щодо відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки громадянину ОСОБА_1 , оскільки позначена останнім на графічних матеріалах земельна ділянка була передана у власність громадянці ОСОБА_2 ..

Стаття 14 Конституції України гарантує право власності на землю. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до ст.. 41 Конституції України - ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності й господарювання. Вона також закріплює рівність перед законом усіх без винятку суб`єктів права власності та гарантує кожному захист його прав і свобод (ст. 13 конституції України). Так, у главі 23 ЗК України "захист прав на землю" зібрані норми, які визначають способи захисту прав на земельні ділянки, гарантії права власності на земельну ділянку, а також відповідальність органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування за порушення права власності на землю та за видання актів, які порушують права власників земельних ділянок.

Позивачка просить зобов`язати Гатненську сільську Раду Фастівського району Київської області надати позивачу, дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею власність 864,24 м2 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в межах села Гатне Гатненської сільської Ради Фастівського району Київської області.

Відповідно до п. б ч.1 ст.12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

У частині 6 ст. 118 ЗКУ визначений порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами. Громадяни. зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарств, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Гатненська сільська рада має право розпоряджатися виключно землями комунальної власності, повноваженнями розпоряджатися землями, які перебувають у приватній власності Гатненська сільська рада не наділена, а згоду землекористувача -землевласника ОСОБА_2 до свого клопотання позивачка не надала, відтак підстав для зобов`язання відповідача надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою немає.

Дослідивши матеріали справ, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, вивчивши доводи і заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке:

30.06.2021, ОСОБА_1 звернулась до Гатненської територіальної громади Фастівського району Київської області із клопотанням щодо надання їй дозволу на розробку проекту землеустрою відведення безоплатно у власність земельної ділянки, яка знаходиться у віданні Гатненської територіальної громади, загальною площею 864,25 кв.м, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). До клопотання були долучені копії: паспорту позивачки; РНОКПП; відповіді ГУ Держгеокадастру в Київській області; витягу з порталу публічна кадастрова карта України з орієнтовним розмежуванням земельних ділянок.

Клопотання було зареєстроване 30.06.2021 за вх. №159 Гатненською сільською радою Фастівського району Київської області та розглянуто спочатку постійною депутатською комісією Гатненської сільської ради з питань земельних відносин, містобудування, архітектури, капітального будівництва, агропромислового комплексу, охорони навколишнього середовища та екології, а після цього винесено на чергову сесію Гатненської сільської ради.

Рішенням 12 сесії VIII скликання Гатненської сільської ради Фастівського району Київської області від 28.08.2021 за №12/54 ОСОБА_1 було відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою відведення у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), орієнтовною площею 864,25 кв.м, яка розташована на території с. Гатне Фастівського району Київської області у зв`язку з приналежністю цієї ділянки третій особі, згідно із ст.ст.12, 20,39, 186, 186-1 ЗК України.

Рішення було надіслано на поштову адресу позивачки та надана відповідь її адвокату 11.10.2021 за вих. №2271, в якій поставлено до відома про наявність рішення сільської ради, із зазначенням мотивів його прйняття з посиланням на документи, якими це рішення було обгрунтоване.

Позивачка, не погодившись з правомірністю рішення звернулась з даним позовом до суду.

Надаючи правової оцінки спірним правовідносинам, суд виходив з приписів ч.1 ст.2 КАСУ, які визначають, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, відповідно до яких у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд зазначає, що відповідно до ст.13 Конституції України, земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Статтею 14 Конституції України визначено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

До повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власністЗемельного кодексу України, - ст.12 ЗКУ.

На підставі п.«г» ч.1 ст.121 ЗКУ, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара. Частиною 6 ст.118 ЗКУ передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст.122 цього Кодексу.

У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Відповідно до ч.7 ст.118 ЗКУ, орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст.122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави зробити висновок, що Земельним кодексом України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, зокрема: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень ст.118 ЗК України.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 10.12.2013 справі № 21-358а13 та в постанові Верховного Суду від 27.02.2018 в справі №545/808/17.

Згідно з ч.1 ст.5 КАСУ, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, просити про їх захист. Зі змісту наведених правових норм випливає, що судовому захисту в адміністративному судочинстві підлягає законний інтерес, який має такі ознаки: а) має правовий характер, тобто перебуває у сфері правового регулювання; б) пов`язаний з конкретним матеріальним або нематеріальним благом; в) є визначеним оскільки благо, на яке спрямоване прагнення, не може бути абстрактним або загальним. У позовній заяві особа повинна зазначити, який саме її інтерес порушено та в чому він полягає; г) є персоналізованим (суб`єктивним). Тобто належить конкретній особі - позивачу (на це вказує слово "її"); д) суб`єктом порушення позивач вважає суб`єкта владних повноважень. Обставинами, що свідчать про очевидну відсутність у позивача законного інтересу (а отже і матеріально-правової заінтересованості), є: а) незаконність інтересу - його суперечність Конституції, законам України, принципам права; б) не правовий характер вимог - вимоги не породжують правових наслідків для позивача оскільки це виключає можливість віднесення спору до "юридичного" відповідно до частини 2 статті 124 Конституції України; в) встановлена законом заборона пред`явлення позову на захист певного інтересу (наприклад, заборона оскаржувати рішення дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя особою, яка подала скаргу на суддю); г) коло осіб, які можуть бути позивачами, прямо визначено законом, і позивач до їх числа не належить (це свідчить про відсутність матеріальної правоздатності); д) позивач звернувся за захистом інтересів інших осіб - держави, громади, фізичної або юридичної особи без відповідних правових підстав або в інтересах невизначеного кола осіб. У разі встановлення обставин, що свідчать про очевидну відсутність законного інтересу (матеріально-правової заінтересованості), адміністративний суд не має юрисдикції для розгляду справи.

Оскільки йдеться про обмеження доступу до судочинства, очевидність відсутності у позивачки законного інтересу повинна бути поза межами обґрунтованого сумніву. Якщо такий сумнів є, він повинен тлумачитися на користь позивачки, а отже у цьому випадку суд повинен розглянути справу по суті. З наведеного слідує необхідність з`ясування судом обставин, що свідчать про порушення інтересу. Позивачка повиннна довести, що вона має законний інтерес і є потерпілою від порушення цього інтересу з боку суб`єкта владних повноважень.

Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі №522/3665/17, від 15 червня 2020 року у справ № 818/1801/17.

Наведені позивачкою на обґрунтування заявленого позову доводи не містять жодного підтвердження негативного впливу оскаржуваного рішення сільської ради на її конкретні реальні індивідуально виражені права, свободи чи інтереси, що свідчить про відсутність предмету захисту у суді, адже позивачкою не визначено з яким конкретним матеріальним або нематеріальним благом пов`язаний її інтерес у спірних правовідносинах та які її права, свободи чи інтерес мають бути захищені (поновлені) у судовому порядку.

Встановлення відсутності матеріально-правової заінтересованості позивача є самостійною і достатньою підставою для відмови у задоволенні позову.

Поміж іншого, суд також зазначає, що передача земельних ділянок в користування передбачає проходження певної процедури з виготовлення проекту землеустрою (або технічної документації у разі надання у користування земельної ділянки, межі якої встановлені в натурі (на місцевості), без зміни її цільового призначення), його погодження компетентними органами тощо, що в подальшому є підставою для прийняття відповідного рішення органом місцевого самоврядування з цього питання (ст.123 ЗК України).

Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених ст.122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

Згідно із приписами ст.125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. При цьому документи, що посвідчують право на земельну ділянку, визначені у ст. 126 ЗК України. Способи захисту прав на земельні ділянки визначені ст.152 ЗК України.

Суспільні відносини щодо володіння, користування та розпорядження землею врегульовано, зокрема, Земельним кодексом України від 25.10.2001 №2768-ІІІ . Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Використання власності на землю не може завдавати шкоди правам і свободам громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі- ст.1 ЗК України.

Земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею, - ст.2 ЗК України. Суб`єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади. Об`єктами земельних відносин є землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї).

За приписами ч.2 ст.4 ЗК України, завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель.

Відповідно до ст. 5 ЗК України, земельне законодавство базується на таких принципах: а) поєднання особливостей використання землі як територіального базису, природного ресурсу і основного засобу виробництва; б) забезпечення рівності права власності на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави; в) невтручання держави в здійснення громадянами, юридичними особами та територіальними громадами своїх прав щодо володіння, користування і розпорядження землею, крім випадків, передбачених законом; г) забезпечення раціонального використання та охорони земель; ґ) забезпечення гарантій прав на землю; д) пріоритету вимог екологічної безпеки.

Приписами пунктів а), б), к) частини першої, пунктом 2) ч.2 ст. 12 ЗК України передбачено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин належить, окрім іншого: розпорядження землями комунальної власності територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; к) вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону. До повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належать, зокрема, вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

На підставі ч.1 ст. 40 ЗК України, громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом. Понад норму безоплатної передачі громадяни можуть набувати у власність земельні ділянки для зазначених потреб за цивільно-правовими угодами. Відповідно до ч.1-3 ст. 78, ч.1 ст. 79 ЗК України, право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності. Земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленим межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Громадяни України набувають права власності на земельні ділянки, в тому числі, на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності (пункт б) частини першої статті 84-1 ЗК України).

Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього Кодексу. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.

Статтею 121 ЗК України визначено норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянам. Так, пунктом в) частини першої статті 121 ЗК України закріплено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах, окрім іншого, для ведення садівництва - не більше 0,12 гектара.

Отже, згідно з норми чинного земельного законодавства, громадянин України вправі отримати у власність безоплатно земельну ділянку для ведення садівництва в розмірі не більше 0,12 гектараі з земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні (частини сьома статті 118 ЗК України).

Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок розробляються у разі формування нових земельних ділянок із земель державної, комунальної власності (крім випадків формування земельних ділянок за іншою документацією із землеустрою) та у разі зміни цільового призначення земельних ділянок у випадках, визначених законом.

Частиною 9 ст.18 ЗК України унормовпно, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Згідно з ч.1 ст.122 ЗК України, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Таким чином, надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає, що земельна ділянка виділяється конкретній особі і є початковою стадією процедури безоплатного одержання у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності.

Частиною 5 ст. 116 ЗК України встановлено, що земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом. При цьому, ст. 41 Конституції України гарантує кожному право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об`єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану.

Під час розгляду справи судом встановлено, що ОСОБА_1 звернулась з клопотанням до Гатненської територіальної громади у порядку статті 118 ЗК України про надання їй дозволу на розробку проекту землеустрою відведення у власність земельної ділянки для здійснення будівництва житлового будинку, вказаної на графічних матеріалах, яка перебуває у власності третьої особи- ОСОБА_2 .

Наданими представником відповідача до суду доказами підтверджено, що обрана ОСОБА_1 та зображена на графічних матеріалах, доданих до клопотання земельна ділянка площею 864,25 кв.м., належить на праві власності ОСОБА_2 на підставі акта на право власності на земельну ділянку серії III КВ №017598 від 28.03.2002. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право власності на землю за №2548. Також факт належності спірної земенельної ділянки ОСОБА_2 підтверджено планом зовнішніх меж земельної ділянки, копіями облікових карт об`єкта погосподарського обліку на 2011-2015 рр., викопіюванням з Генерального плану (внесення змін) поєднаного з детальними планами території окремих частин с. Гатне Києво-Святошинського району Київської області місця розташування земельної ділянки, із якого вбачається, що місце розташування земельної ділянки згідно графічних матеріалів клопотання ОСОБА_1 за вх. №С-1203 від 30.06.2022 повністю накладається на земельну ділянку, яка перебуває в приватній власності ОСОБА_2 на підставі державного акта серії III КВ №017598 від 28.03.2002.

Таким чином, суд дійшов висновку, що рішення Гатненської сільської ради про відмову у наданні ОСОБА_1 дозволу на розроблення документації із землеустрою є правомірним та відповідає статті 118 ЗК України щодо невідповідності місця розташування земельної ділянки вимогам закону.

Оскільки судом на підставі наявних у справі документів встановлено, що відповідачем за результатом розгляду клопотання ОСОБА_1 про надання їй дозволу на розробку проекту землеустрою земельної ділянки було прийнято рішення від 26.08.2021№12/54, вимога позивачки про визнання протиправною бездіяльності сільської ради Гатне щодо залишення її клопотання про без розгляду є безпідставною та не підлягає задоволенню.

Також, суд не знаходить підстав для задоволення вимоги ОСОБА_1 про зобов`язання відповідача надати дозвіл на розробку проекту землеустрою відведення безоплатно у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 864,25 кв.м. з підстав, викладених вище у мотивувальній частині рішення.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд також урахував, що 9 червня 2022 року набув чинності Закон України №2247-IX, яким визначені особливості регулювання земельних відносин, а саме володіння, користування та розпорядження землею на час війни.

Відповідно до п.5 ЗУ №2145-IX від 24.03.2022, під час дії воєнного стану безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється.

Станом на момент розгляду даної справи в Україні запроваджений воєнний стан Указом Президента від 64/2022 , Указом Президента від 17.05.2022 №341/2022 воєнний стан продовжено до 24.08.2022.

Таким чином це створює додаткову підставу для відмову у задоволенні позову.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона. Водночас, відповідно до ч.2 ст. 77 КАСУ, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач виконав покладений на нього обов`язок щодо доказування. У підсумку, з урахування вищезазначеного у сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (РНКПО НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) до Гатненської сільської ради Фастівського району Київської області (, с. Гатне Фастівського району Київської області, вул. Київська, 138) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -відмовити.

Копію рішення направити сторонам.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Брагіна О.Є.