Справа № 215/5128/20
Суддя: Єресько Л.О.
Дата ухвалення: 2022-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

09 серпня 2022 року

м. Київ

справа №215/5128/20

адміністративне провадження № К/990/8860/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Єресько Л.О.,

суддів: Загороднюка А.Г., Соколова В.М.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2021 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 31 січня 2022 року у справі № 215/5128/20 за позовом ОСОБА_1 до завідуючої відділу ведення Державного реєстру виборців виконавчого комітету Тернівської районної у місті Кривий Ріг ради Костіної Людмили Павлівни про визнання бездіяльності протиправною,

УСТАНОВИВ:

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2021 року, залишеною без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 31 січня 2022 року, у справі № 215/5128/20 позов ОСОБА_1 до завідуючої відділу ведення Державного реєстру виборців виконавчого комітету Тернівської районної у місті Кривий Ріг ради Костіної Людмили Павлівни про визнання бездіяльності протиправною повернуто заявнику.

Не погоджуючись із зазначеними судовими рішеннями ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою.

До касаційної скарги скаржником було додано клопотання про звільнення від сплати судового збору у зв`язку із тим, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача за попередній календарний рік на підтвердження чого надано довідку Тернівського УПСЗН м. Кривий Ріг від 22 березня 2022 року № 1696 про суму отриманої ним компенсації по догляду за інвалідом І групи за період з січня 2021 року по грудень 2021 року.

Вирішуючи вказане клопотання суд касаційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для його задоволення, оскільки позивачем не надано до суду доказів на підтвердження обставин того, що його майновий стан перешкоджає сплаті судового збору за подану ним касаційну скаргу у встановлений законом порядку, а саме, що компенсаційна виплата по догляду за особою з інвалідністю І групи є єдиним джерелом доходу, в тому числі, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік, що може бути підтверджено довідкою податкового органу про доходи тощо.

Також скаржником заявлялося клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень у цій справі, в обґрунтування якого останній зазначав, що копію оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції отримано ним 19 березня 2022 року, що підтверджується штрихкодовим ідентифікатором на конверті за номером 930, а зворотнє поштове повідомлення з відміткою про отримання ним оскаржуваного рішення суду знаходиться в матеріалах справи.

Судом касаційної інстанції визнано неповажними причини пропуску скаржником строку на касаційне оскарження, оскільки із вказаних відомостей не можливо ідентифікувати відправника та одержувача (суд та учасника справи), а також з`ясувати, зміст вкладення поштового відправлення (судове рішення та номер справи). При цьому, саме лише зазначення штрихкодового ідентифікатора установи поштового зв`язку без надання поштового конверту (копії), яким направлялося скаржнику оскаржуване судове рішення та який містить відомості щодо відправника та одержувача, а також відбиток календарного штемпеля установи поштового зв`язку, не є належним доказом на підтвердження дати вручення поштового відправлення одержувачу.

Цю касаційну скаргу ухвалою Верховного Суду у складі суддів Касаційного адміністративного суду від 19 квітня 2022 року залишено без руху відповідно до правил статті 332 КАС України та установлено скаржнику строк для подання до суду касаційної інстанції заяви із зазначенням інших підстав для поновлення строку на касаційне оскарження та надання відповідних доказів (конверта з відбитками та штрихкодовими ідентифікаторами установи поштового зв`язку, довідки відділення поштового зв`язку тощо) та документу про сплату судового збору.

Одночасно скаржнику було роз`яснено, що у разі невиконання вимог цієї ухвали в частині невиконання вимог статті 330 КАС України касаційна скарга буде повернута, а в частині невиконання вимог статті 332 КАС України у відкритті касаційного провадження буде відмовлено.

Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення скаржником отримано ухвалу Верховного Суду від 19 квітня 2022 року - 08 липня 2022 року.

13 липня 2022 року від ОСОБА_1 на виконання ухвали про залишення без руху надійшла заява про поновлення строку на касаційне оскарження, у якій скаржник вказує на те, що копію оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції отримано ним 13 лютого 2022 року. Скаржник звертає увагу на те, що Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ з 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан. У зв`язку із введенням воєнного стану скаржник просить поновити строк на касаційне оскарження.

Вирішуючи клопотання скаржника про поновлення строку на касаційне оскарження Суд виходить з наступного.

Відповідно до положень статті 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною п`ятою статті 333 цього Кодексу.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судових рішень у касаційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку касаційного оскарження з поважних причин.

Так, у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України згідно з Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні", з 05.30 год. 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який в подальшому був продовжений Указами Президента України, затвердженими відповідними Законами України.

Враховуючи те, що оскаржувана ухвала суду апеляційної інстанції постановлена 31 січня 2022 року, то останнім днем строку звернення з даною касаційною скаргою було 02 березня 2022 року, що припадало на час дії в Україні воєнного стану.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про поважність причин пропуску процесуального строку, оскільки зазначені обставини є невідворотними та такими, що об`єктивно унеможливлювали своєчасну реалізацію учасника процесу на відновлення свого порушеного права шляхом звернення з цією касаційною скаргою та наявність підстав для його поновлення.

Поряд із цим, скаржником заzвлено повторне клопотання про звільнення позивача від сплати судового збору, в обґрунтування якого скаржник зазначає, що є членом малозабезпеченої сім`ї, а спірні правовідносини у цій справі пов`язані із захистом його соціальних прав. На підтвердження указаної обставини долучено довідки Тернівського УПСЗН м. Кривий Ріг від 29 червня 2022 року № 4800 про суму отриманої ним компенсації по догляду за інвалідом І групи за період з січня 2021 року по грудень 2021 року, від 05 серпня 2021 року № 6589 про суму отриманої ним компенсації по догляду за інвалідом І групи за період з січня 2020 року по грудень 2020 року та від 21 лютого 2022 року № 1381 про суму отриманої ним компенсації по догляду за інвалідом І групи за період з січня 2019 року по грудень 2019 року.

Вирішуючи питання щодо звільнення скаржника від сплати судового збору Суд виходить із наступного.

Право на доступ до суду не є абсолютним та може бути обмеженим. Це допускається, оскільки право доступу до суду за своєю природою вимагає державного регулювання, що може змінюватися в часі та на місці відповідно до потреб та ресурсів громади та окремих осіб. Сплата судового збору за подання заяв, скарг до суду є складовою доступу до правосуддя.

Однією з гарантій реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду. Це відповідає Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо заходів, що полегшують доступ до правосуддя від 14.05.1981 № R (81): "В тій мірі, в якій судові витрати становлять явну перешкоду доступові до правосуддя, їх треба, якщо це можливо, скоротити або скасувати" (підпункт 12 пункту D).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд) у своїй практиці неодноразово зауважував, що вимога сплатити судовий збір не порушує право заявників на доступ до правосуддя, оскільки судовий збір є певним законним обмежувальним заходом, який є формою регулювання доступу до суду, а також попередження подання необґрунтованих та безпідставних позовів та перенавантаження судів. Таке обмеження не може розглядатись як таке, що саме по собі суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована згідно із Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР та набрала чинності для України 11 вересня 1997 року, який гарантує кожному право на розгляд його справи судом.

Відповідно до частини першої статті 133 КАС України суд, ураховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Згідно з частиною другою статті 132 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Частинами першою, другою статті 8 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що, ураховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Отож звільнення від сплати судового збору, його відстрочення чи розстрочення є правом, а не обов`язком суду. Суд, вирішуючи це питання, ураховує майновий стан сторони, який є оціночним і залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень її майнового стану.

Так, у заяві, поданій на виконання ухвали про залишення касаційної скарги без руху, скаржник зазначає, що Суд відмовляючи у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору, заявленого ним разом із касаційною скаргою, не врахував, що заявник є членом малозабезпеченої сім`ї, а предмет позову у цій справі стосується захисту соціальних прав.

Водночас, Суд звертає увагу, що клопотання скаржника про звільнення від сплати судового збору, яке вирішувалося ухвалою від 19 квітня 2022 року, заявлялося останнім з підстав того, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача за попередній календарний рік.

Вирішуючи вказане клопотання, Суд виходив з наведених вище скаржником обґрунтувань та наданих на підтвердження вказаного доказів, зокрема, довідки Тернівського УПСЗН м. Кривий Ріг від 22 березня 2022 року № 1696 про суму отриманої ним компенсації по догляду за інвалідом І групи за період з січня 2021 року по грудень 2021 року.

При цьому, питання про звільнення від сплати судового збору вирішується Судом на підставі заявленого стороною клопотання та поданих доказів на підтвердження наявності підстав для такого звільнення, визначених приписами Закону України «Про судовий збір».

Суд зазначає, що скаржник заявляючи клопотання про звільнення від сплати судового збору, яке було додано до касаційної скарги і вирішувалося ухвалою від 19 квітня 2022 року не просив звільнити його від сплати судового збору з тих підстав, що він є членом малозабезпеченої сім`ї, а спір у цій справі стосується захисту його соціальних справ.

Звертаючись повторно із клопотанням про звільнення від сплати судового збору скаржник на обґрунтування тієї обставини, що він є членом малозабезпеченої сім`ї надає довідки Тернівського УПСЗН м. Кривий Ріг про суму отриманої ним компенсації по догляду за інвалідом І групи за 2019-2021 роки.

Згідно статті 1 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» від 01 червня 2000 року № 1768-III (далі - Закон № 1768-III) малозабезпечена сім`я - це сім`я, яка з поважних або незалежних від неї причин має середньомісячний сукупний доход, нижчий від прожиткового мінімуму для сім`ї.

Статус малозабезпеченої набуває лише та сім`я, якій призначено відповідну державну допомогу, а право сім`ї на цю допомогу залежить не лише від доходів, але і від її майнового стану, зайнятості працездатних членів сім`ї та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 6 Закону № 1768-III державна соціальна допомога призначається на шість місяців. Протягом цього часу сім`я має статус малозабезпеченої.

Призначення і виплата соціальної допомоги здійснюється управліннями праці та соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, структурними підрозділами з питань праці та соціального захисту населення виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх створення) рад за місцем реєстрації уповноваженого представника малозабезпеченої сім`ї.

Підтвердженням статусу малозабезпеченої сім`ї є довідка відповідного управліннями праці та соціального захисту населення про отримання (неотримання) соціальної допомоги, форма якої визначена в додатку № 11 до Інструкції щодо порядку оформлення і ведення особових справи отримувачів усіх видів соціальної допомоги, затвердженої наказом Мінпраці від 19 вересня 2006 року № 345.

Водночас скаржником на підтвердження того, що відповідним управлінням праці та соціального захисту населення сім`я позивача була визнана малозабезпеченою у зв`язку із чим їй була призначена протягом 2020-2022 років відповідна державна соціальна допомога, жодних доказів не надано.

У контексті наведеного необхідно зауважити, що надані скаржником довідки Тернівського УПСЗН м. Кривий Ріг, не є доказом він є членом саме малозабезпеченої сім`ї.

До того ж скаржнику в ухвалі від 19 квітня 2022 року вже роз`яснювалося, що вказані довідки свідчать про отримання позивач компенсації по догляду за інвалідом І групи, при цьому не свідчать, що вказана компенсація є єдиним джерелом доходу позивача.

Отже, ураховуючи, що заявником до повторного клопотання про звільнення від сплати судового збору не додано довідки відповідного управліннями праці та соціального захисту населення про отримання (неотримання) соціальної допомоги, відсутні підстави для звільнення його від сплати судового збору за підпунктом г пункту 2 частини першої статті 8 Закону України "Про судовий збір".

Щодо посилання заявника, що спір у цій справі стосується захисту його соціальних прав, то необхідно зазначити, що вказаній справі відповідно до Загального класифікатора спеціалізацій суддів та категорій справ, затвердженого наказом від 21 грудня 2018 року № 622 Державною судовою адміністрацією України присвоєно категорію 102010000 «Справи щодо захисту політичних (крім виборчих) та громадянських прав, зокрема щодо; забезпечення права особи на звернення до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів».

У касаційній скарзі скаржник, зокрема, зазначає про неправильне застосування судами попередніх інстанцій при вирішенні спору у цій справі статей 18, 19 Закону України «Про звернення громадян» і суть звернення позивача не стосувалася вирішення соціальних питань. У зв`язку із чим спір, який виник у цій справі не відноситься до категорії соціальних спорів.

Таким чином, у цьому випадку, відсутні підстави для звільнення його від сплати судового збору за пунктом 3 частини першої статті 8 Закону України "Про судовий збір".

Суд уважає за необхідне повторно зазначити, що вирішення питання про звільнення від сплати судового збору здійснюється судом на підставі тих доказів, якими заявник обґрунтовує рівень його майнового стану та обов`язок щодо подання до суду яких в силу приписів статті 77 КАС України покладено саме на заявника.

Посилання заявника на приписи частини четвертої статті 9 КАС України і частини п`ятої статті 77 КАС України щодо збирання доказів з власної ініціативи суду з метою з`ясування всіх обставин справи є безпідставними, оскільки на стадії вирішення питання про відкриття касаційного провадження у справі та клопотань скаржника, зокрема, про звільнення від сплати судового збору, суд не вирішує справу по суті заявлених позовних вимог та не з`ясовує обставини справи.

З огляду на викладене, оскільки скаржник не надав належних доказів, які б надавали Суду підстави для звільнення останнього від сплати судового збору відповідно до пунктів 2, 3 частини першої статті 8 Закону України "Про судовий збір", то у задоволенні такого клопотання необхідно відмовити.

Таким чином, скаржником не виконано вимоги ухвали Верховного Суду від 19 квітня 2022 року про залишення касаційної скарги без руху.

Згідно з частиною другою статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

У пункті 1 частини четвертої статті 169 КАС України визначено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

За наведених обставин касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала.

Повернення Верховним Судом касаційної скарги та надання заявнику права в межах розумних строків та при дотриманні всіх інших вимог процесуального закону на повторне звернення до Верховного Суду з такою скаргою, не є обмеженням доступу до суду (зокрема, що гарантовано пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України), та забезпечує практичну можливість реалізації права особи на суд у формі касаційного оскарження судового рішення учасником справи.

Ураховуючи викладене та керуючись статтями 169, 330, 332 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2021 року та постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 31 січня 2022 року у справі № 215/5128/20.

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2021 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 31 січня 2022 року у справі № 215/5128/20.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2021 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 31 січня 2022 року у справі № 215/5128/20 за позовом ОСОБА_1 до до завідуючої відділу ведення Державного реєстру виборців виконавчого комітету Тернівської районної у місті Кривий Ріг ради Костіної Людмили Павлівни про визнання бездіяльності протиправною - повернути скаржнику.

Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді Л.О. Єресько
А.Г. Загороднюк В.М.Соколов