Справа № 547/946/21
Суддя: Самойленко Л. М.
Дата ухвалення: 2022-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СЕМЕНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №547/946/21
Провадження №2-а/547/18/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2022 року смт Семенівка

Семенівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючої судді Самойленко Л.М.,

за участі секретаря судового засідання Вареник К.А.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, серії ВМ №00000324 від 18.10.2021,

ВСТАНОВИВ:

15.11.2021 представник позивача ОСОБА_1 адвокат Книш С.І. засобами поштового зв`язку АТ "Укрпошта" звернувся до суду із позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, серії ВМ №00000324 від 18.10.2021.

В обґрунтування позову зазначає, що позивач є власником сідлового тягача DAF XF 95.430, д.н.з. НОМЕР_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 . Зазначений тягач був переданий в користування автомобільному перевізнику ПП "Хорольська спілка перевізників" ().

18.10.2021 уповноваженою особою Державної служби України з безпеки на транспорті винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання / перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, серія ВМ № 00000324.

01.11.2021 позивач через Сервіс перевірки адміністративних правопорушень в галузі безпеки на транспорті зафіксованих в автоматичному режимі ознайомився із оскаржуваною постановою від 18.10.2021 (засобами поштового зв`язку постанову серія ВМ № 00000324 не отримував) із якого вбачається, що позивач, як відповідальна особа, 15.10.2021 о 20 год. 03 хв. за адресою М-22, км. 74+810, Полтавська область, допустив рух транспортного засобу із перевищення нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України: загальної маси транспортного засобу на 6,8 % (7,498 тон) відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 1321 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та на позивача накладено штраф в розмірі 8500 грн.

Представник позивача Книш С.І. вважає, що постанова ВМ №00000324 від 18.10.2021 є незаконною та підлягає скасуванню з наступних причин.

Позивач не є суб`єктом адміністративного правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі. Адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачену ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, зафіксоване в автоматичному режимі, несе власник транспортного засобу або належний користувач. Так, належним користувачем тягача є ПП "Хорольська спілка перевізників", а позивач є лише власником транспортного засобу, в користуванні якого він не перебуває, в тому числі на дату вчинення адміністративного правопорушення.

Також постанова складена на власника тягача, а власником причепа є інша особа. В даному випадку постанова винесена на користь позивача, якому належить лише тягач, оскільки причеп належить іншій особі ОСОБА_2 .

Учасників дорожнього руху не проінформовано належним чином. За адресою М-22, км 74+810 Полтавська область відсутній відповідний дорожній знак, що інформує учасників дорожнього руху про фіксацію автоматичними пунктами та постанова не відповідає вимогам нормативно-правових актів.

Ухвалою суду Семенівського районного суду Полтавської області від 16.11.2021 позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

24.11.20021 позивачем усунуто недоліки по справі.

Ухвалою суду Семенівського районного суду Полтавської області від 29.11.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.

Ухвалою Семенівського районного суду Полтавської області від 17.12.2021 адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, серії ВМ №00000324 від 18.10.2021, - залишено без розгляду.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 09.02.2022 задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1 , скасовано ухвалу Семенівського районного суду Полтавської області від 17.12.2021 та направлено справу № 547/946/21 до Семенівського районного суду Полтавської області для продовження розгляду.

Ухвалою Семенівського районного суду Полтавської області від 01.08.2022 прийнято до провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, серії ВМ №00000324 від 18.10.2021 для продовження її розгляду.

Позивачка ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила.

Судова повістка про розгляд справи 12.08.2022 на зазначену в позовній заяві електронну адресу представника позивачки ОСОБА_3 була направлена та доставлена 02.08.2022.

Відповідно до ч.10 ст.126 КАС України вручення судової повістки представнику учасника справи вважається також врученням повістки і цій особі.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Бурба К.В. 12.08.2022 об 08.59 направив електронну адресу суду заяву про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням системи Easycon.

Враховуючи, що дане клопотання було направлене до суду за 2 години до початку розгляду справи та з порушенням вимог ч. 2 ст.195 КАС України, судом було відмовлено у задоволенні даного клопотання.

12.08.2022 о 09.56 на електронну адресу суду надійшли додаткові письмові пояснення представника позивачки адвоката Бурби К.В.

12.08.2022 о 10.26 на електронну адресу суду надійшло клопотання представника позивача Бурби К.В. про відкладення розгляду справи та призначення наступного розгляду справи в режимі відеоконференції, обґрунтоване введенням в Україні воєнного стану.

Дане клопотання суд вважає необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Параграфом другим КАС України регламентовано розгляд окремих термінових адміністративних справ.

Статтею 268 КАС України встановлено особливості повідомлення учасників справи про дату, час та місце розгляду окремих категорій адміністративних справ:

1. У справах, визначених статтями 273-277, 280-283-1, 285-289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку.

2. Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду.

3. Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Отже, враховуючи що позивачка та її представник адвокат Книш С.І. про час і місце розгляду справи були повідомлені вчасно та належним чином, представник позивачка Бурба К.В. клопотання про участь у справі в режимі відеоконференції подав до суду з порушенням вимог ч.2. ст.195 КАС України, однак направив до суду письмові пояснення по справі, у справі наявні пояснення, подані представником позивача Книшем С.І., суд вважає, що за таких обставин неприбуття учасників справи в судове засідання не перешкоджає розгляду справи.

Відповідач Державна служба України з безпеки на транспорті свого представника в судове засідання не направила.

Відзивом від 13.12.2021 представник відповідача Гонтар П.А. просила залишити даний адміністративний позов без розгляду з огляду на наступне.

Представник відповідача зазначила, що позивачем не було надано доказів, що підтверджують наявність відомостей про належного користувача транспортного засобу DAF XF 95.430, д.н.з. НОМЕР_1 в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів на момент розгляду справи.

Таким чином, внаслідок того, що до Єдиного державного реєстру транспортних засобів відомостей про зміну користувача вказаного транспортного засобу не повідомлялося, адміністративну відповідальність повинна нести фізична особа, за якою зареєстровано транспортний засіб. Як наслідок доводи позивача є необґрунтованими, оскільки відповідні відомості про належного користувача транспортного засобу до Єдиного державного реєстру транспортних засобів не були внесені, а тому позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності відповідно до вимог чинного законодавства України.

Стосовно доводів позивача, що постанова складена на власника тягача, а власником причепа є інша особа зазначила наступне.

Належний позивачу напівпричіп, як транспортний засіб, приводиться у рух за допомогою сідловий тягача. Сідельний тягач із з`єднаним із ним напівпричепом є транспортним засобом спеціалізованого призначення. Сідельний тягач та з`єднаний із ним напівпричіп. Що мають єдину систему гальмування, освітлення, експлуатуються як транспортний засіб з метою перевезення вантажів певних категорій. Отже причіп/напівпричіп це транспортний засіб без джерела енергії та самостійно пересуватись і перевозити вантажі по дорогах не може, отже рушійною силою для нього є саме тягач, який є основним транспортним засобом, котрий здійснює перевезення вантажів і власник якого є суб`єктом адміністративної відповідальності за порушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, в тому числі за ст. 132-1 КУпАП.

Стосовно доводів позивача про те, що зона габаритно-вагового контролю не була об лаштована дорожніми знаками.

Ділянка автомобільної дороги, на якій здійснюється габаритно-ваговий контроль, відповідно до вимог п. 5 Додатку до Порядку № 1174 "Вимоги до облаштування автоматичних пунктів фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті" облаштована необхідними технічними засобами організації дорожнього руху відповідно до схеми організації дорожнього руху АД-ОДР.01, погодженої з уповноваженим підрозділом Національної поліції, яка підтверджена схемою ОДР.

Стосовно доводів позивача про те, що відсутній необхідний, на його думку обсяг інформації в постанові про адміністративне правопорушення зазначила, посилання на веб-сайт в мережі Інтернет міститься в оскаржуваній постанові так само як оскаржувана постанова містить ідентифікатори доступу до веб-сайту, що дає можливість ознайомитися та перевірити даний доказ.

22.12.2021 представником позивачки ОСОБА_1 адвокатом Книшем С.І. на адресу суду було направлено письмові пояснення з додатковими доказами по справі.

З приводу даних пояснень та долучених до них доказів суд зазначає наступне.

Порядок подання доказів регламентується ст.79 КАС України.

Згідно п.2 цієї статті позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом із поданням позовної заяви.

Відповідно до ч. ч. 4, 8 ст. 79 КАС України якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Отже, оскільки позивачем не обґрунтовано причини неможливості подання цих доказів у строк, визначений ст.79 КАС України, суд ці докази не приймає, а також не бере до уваги письмові пояснення, в частині, що ґрунтується на цих доказах.

12.08.20022 на електронну адресу суду надійшли письмові пояснення представника позивачки адвоката Бурби К.В.

Згідно додаткових письмових пояснень від 12.08.2022 представник позивача Бурба К. В. просив суд врахувати рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 ухвалене у справі за конституційним зверненням громадянина щодо офіційного тлумачення положень ч. 1 ст. 14-1 КУпАП (справа про адміністративну відповідальність у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху), яким визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною), статтю 14-1, яка передбачала, що до адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху у разі їх фіксації працюючими в автоматичному режимі спеціальними технічними засобами, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобами фото-і кінозйомки відеозапису притягуються власники (співвласники)транспортних засобів.

Поряд з цим ст. 8 КУ передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Необхідність індивідуалізації адміністративної відповідальності передбачена ч. 2 ст. 33 КУпАП, якою визначено, що при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

У КУпАП конкретизовано й інші конституційні принципи, зокрема принцип рівності громадян перед законом (згідно з ст. 248 КУпАП), а отже в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП (об`єктивна та суб`єктивна сторона, суб`єкт), оскільки порушення ним не вчинялося і притягнення позивача до відповідальності є порушенням ст. 61 КУ.

Просив звернути увагу суду на рішення постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 08.08.2022 по справі № 548/2484/21 з аналогічним предметом спору, в якій суд дійшов висновку щодо невідповідності постанови по справі про адміністративне правопорушення вимогам Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті затвердженої наказом Міністерства інфраструктури України № 512 від 27.09.2021.

Отже, дослідивши позовну заяву та приєднані до справи матеріали, суд зазначає наступне.

Судом встановлено що позивачка є власником сідлового тягача DAF ХF 95.430, д.н.з. НОМЕР_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 .

18.10.2021р. уповноваженою особою державної служби України з безпеки на транспорті винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серії ВМ №00000324 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.132-1 КУпАПу вигляді штрафу у розмірі 8500 грн.

Суть правопорушення: відповідальна особа, 15.10.2021 о 20 год. 03 хв. за адресою М-22, км. 74+810, Полтавська область допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України: загальної маси транспортного засобу на 6,8 % (7,498 тон), відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 1321 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП).

За товарно-транспортною накладною №5 від 15.10.2021, автомобіль DAF ХF 95.430, сідловий тягач д.н.з. НОМЕР_1 , причіп/напівпричіп BERGER 8996 XM SALP 24 LT, НОМЕР_3 , водій ОСОБА_4 , автомобільний перевізник Приватне підприємство "Хорольська спілка перевізників, , ІПН 72, здійснював перевезення вантажу з м. Кременчук до м. Полтава за адресою: вул. Ярмаркова, 15, м. Кременчук, Полтавська область, пункт розвантаження: м. Полтава, вул. Буровиків, 4 Б.

та в пункті навантаження сідловий тягач був завантажений вантажем ЩПС 0-40 насипом.

Положеннями ч.2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з п.1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 р. № 103 (далі Положення), Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Відповідно до п.5 Положення Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті, здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів у зонах габаритно-вагового контролю, у випадках, передбачених законом, складає протоколи про адміністративні правопорушення, розглядає справи про адміністративні правопорушення і накладає адміністративні стягнення.

Згідно п.1ч.2ст.229КУпАП від імені органів автомобільного транспорту та електротранспорту розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право,зокрема,на автомобільному транспорті посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті (частина друга статті 122-2, частини друга, третя статті 132-1, стаття 132-2, частини перша, друга, четверта, п`ята і сьома статті 133-1, стаття 133-2); керівник перевізника, який в установленому законодавством порядку надає транспортні послуги, його заступники та контролери (частина третя статті 119, частина п`ята статті 133, частина друга статті 134, абзаци четвертий, шостий та восьмий статті 135)

Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху встановлено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, 3,75 м), за висотою від поверхні дороги 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах 4,35 м), за довжиною 22 м (для маршрутних транспортних засобів 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах до 46 т), навантаження на одиночну вісь 11 т (для автобусів, тролейбусів 11,5 т), здвоєні осі 16 т, строєні 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь 11 т, здвоєні осі 18 т, строєні 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Згідно з ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, але не більше 30%; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%.

Приміткою до ст. 132-1 КУпАП передбачено, що підставою для звільнення від відповідальності, передбаченої частинами першою і другою цієї статті, є наявність дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.

Згідно ч. 1 ст. 14-3 КУпАП адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною другою статті 122-2, частинами другою і третьою статті 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі (за допомогою комплексу технічних засобів автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів транспортного засобу з функціями фотозйомки та/або відеозапису, що функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на момент запиту відсутні відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Відповідно до ч. 3 вказаної статті КУпАП відповідальна особа, зазначена у частині першій цієї статті, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від відповідальності за адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, у випадках, передбачених статтею 279-7 цього Кодексу.

Згідно положень ч. 1 ст. 279-7 КУпАП відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-3 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, якщо протягом 20 календарних днів з дня вчинення відповідного правопорушення або з дня набрання постановою про накладення адміністративного стягнення законної сили:

1) така особа надала документ, який підтверджує, що до моменту вчинення правопорушення транспортний засіб вибув з її володіння

2) внаслідок протиправних дій інших осіб, або щодо протиправного використання іншими особами номерних знаків, що належать її транспортному засобу;

3) особа, яка користувалася транспортним засобом на момент вчинення зазначеного правопорушення, звернулася особисто до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також надала документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу.

Відповідно до ч. 1 ст. 279-5 КУпАП у разі якщо адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною другою статті 122-2, частинами другою, третьою статті 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, або в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтею 132-2 цього Кодексу, уповноважені на те посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а в разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлюють відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-3 цього Кодексу, або вантажовідправника.

Згідно п. 2 Порядку внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу до Єдиного державного реєстру транспортних засобів, затвердженого постановою КМУ № 1197 від 14.11.2018, належний користувач - фізична особа, яка на законних підставах користується транспортним засобом, що їй не належить, а також керівник юридичної особи - лізингоодержувача (особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи - лізингоодержувача) або працівник, визначений керівником юридичної особи, яка є власником транспортного засобу або отримала в установлений законодавством спосіб право користуватися ним, які в разі внесення щодо них відомостей до Реєстру, відповідно до статті 14-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення несуть відповідальність за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису).

Відповідно до п. 9 Порядку фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затверджений постановою КМУ № 1174 від 27.12.2019, інформування учасників дорожнього руху про фіксацію автоматичними пунктами (фотозйомку та/або відеозапис) фактів правопорушень здійснюється не пізніше початку роботи таких пунктів на визначених ділянках автомобільних доріг шляхом встановлення відповідних дорожніх знаків в установленому порядку, а також розміщення відповідних оголошень на офіційному веб-сайті Мінінфраструктури.

Згідно положень ч. 4 ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), крім даних, визначених частинами другою і третьою цієї статті, повинна містити відомості про адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності. Згідно ч.ч. 2, 3 вказаної статті постанова повинна містити найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Отже, оцінивши доводи представника позивача, викладені в позовній заяві, а також у додаткових поясненнях щодо того, що вказаний транспортний засіб на час вчинення правопорушення перебував у користуванні іншої особи, а саме приватного підприємства «Хорольська спілка перевізників», вважаю, що вони не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи, оскільки, незважаючи на те, що відповідно до копії товарно-транспортної накладної від 15.10.2021 автомобільним перевізником зазначене приватне підприємства «Хорольська спілка перевізників», це не є належним підтвердженням того, що ПП «Хорольська спілка перевізників» є належним користувачем транспортного засобу DAF XF 95.430, д.н.з. НОМЕР_1 у розумінні ч.1 ст.14-3 КУпАП..

Частиною 1 ст. 14-3 КУпАП визначені суб`єкти адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, якими можуть бути фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а також належний користувач транспортного засобу, за умови, що відомості про такого користувача внесені до Єдиного державного реєстру транспортних засобів.

Разом з тим, позивач не надав суду доказів того, що відомості про ПП «Хорольська спілка перевізників» як належного користувача транспортного засобу DAF XF 95.430, д.н.з. НОМЕР_1 , внесені до Єдиного державного реєстру транспортних засобів.

За таких обставин адміністративна відповідальність за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху зазначеним транспортним засобом покладається на власника сідлового тягача ОСОБА_1 .

В силу положень ч. 1 ст. 279-7 КУпАП, позивач не був позбавлений можливості бути звільненим від адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, якщо протягом 20 календарних днів з дня вчинення відповідного правопорушення або з дня набрання постановою про накладення адміністративного стягнення законної сили ПП «Хорольська спілка перевізників», як особа, яка користувалася транспортним засобом на момент вчинення зазначеного правопорушення, звернулася б особисто до Держаної служби України з безпеки на транспорті із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також надала документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу.

З огляду на те, що ПП «Хорольська спілка перевізників» до уповноваженого органу за фактом перевищення 15.10.2021 встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху транспортного засобу DAF XF 95.430, д.н.з. НОМЕР_1 про визнання факту адміністративного правопорушення не зверталась та позивачем не надано суду відомостей з Єдиного державного реєстру транспортних засобів про внесення ПП « Хорольська спілка перевізників» як належного користувача вказаного транспортного засобу, суд приходить до висновку про те, що ПП «Хорольська спілка перевізників» не є належним користувачем даного транспортного засобу в розумінні ч. 1 ст. 14-3 КУпАП.

Безпідставним є посилання позивача на те, що вона є власником сідлового тягача, а власником причепу є інша особа, зважаючи на наступне.

У частині першій статті 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» зазначено, що транспортний засіб спеціалізованого призначення - це транспортний засіб, який призначений для перевезення певних категорій пасажирів чи вантажів (автобус для перевезення дітей, осіб з інвалідністю, пасажирів певних професій, самоскид, цистерна, сідельний тягач, фургон, спеціалізований санітарний автомобіль екстреної медичної допомоги, автомобіль інкасації, ритуальний автомобіль тощо) та має спеціальне обладнання (таксі, броньований, обладнаний спеціальними світловими і звуковими сигнальними пристроями тощо).

Напівпричіпом визнається причіп, вісь (осі) якого розміщено позаду центра мас транспортного засобу (за умови рівномірного завантаження) і який обладнано зчіпним пристроєм, що забезпечує передачу горизонтальних і вертикальних зусиль на інший транспортний засіб, що виконує функції тягача.

У статті 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України 14 жовтня 1997 року № 363, визначено, що сідельний тягач - це автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для буксирування напівпричепа.

Відповідно до пункту 1.10 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, причіп - це транспортний засіб, призначений для руху тільки в з`єднанні з іншим транспортним засобом. До цього виду транспортного засобу належать напівпричепи і причепи-розпуски.

Транспортним засобом визнається пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів. Вантажним автомобілем є автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення вантажів.

Автопоїзд (транспортний состав) - це механічний транспортний засіб, що з`єднаний з одним або кількома причепами за допомогою зчіпного пристрою, а експлуатацією транспортного состава є транспортування тягачем причепа згідно з інструкцією щодо його використання (відповідність причепа тягачу, наявність страхового з`єднання, єдиної системи сигналізації, освітлення тощо).

Згідно пункту 2.13 Правил дорожнього руху транспортний засіб для перевезення вантажів складається з тягача відповідної категорії та причепу.

Із урахуванням викладеного, належний позивачу напівпричіп, як транспортний засіб, приводиться у рух за допомогою сідельного тягача. Сідельний тягач із з`єднаним із ним напівпричепом є транспортним засобом спеціалізованого призначення. Сідельний тягач та з`єднаний із ним напівпричіп, що мають єдину систему гальмування, освітлення, експлуатуються як транспортний засіб з метою перевезення вантажів певних категорій.»

Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 13 січня 2021 року по справі № 761/33776/19.

Таким чином, сідловий тягач DAF ХF 95.430, д.н.з. НОМЕР_1 та причеп BERGER 8996 XM SALP 24 LT, є одним транспортним засобом, але саме сідловий тягач як автопоїзд (транспортний состав) може вважатись великоваговим та саме власник вказаного транспортного засобу, за п. 22.5. ПДР України та ч. 2 ст. 132-1 КУпАП підлягає притягненню до адміністративної відповідальності за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами.

З огляду на вказане, враховуючи, що транспортний засіб сідловий тягача DAF ХF 95.430, д.н.з. НОМЕР_1 , належить на праві власності саме позивачу, відтак вказана особа є належною особою для притягнення останнього до адміністративної відповідальності за правопорушення згідно частини другою статті 132-1 КУпАП.

Стосовно доводів позивача про те, що зона габаритно-вагового контролю не була облаштована дорожніми знаками.

Так, відповідно до п. 9 Порядку фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженого постановою КМУ № 1174 від 27.12.2019, інформування учасників дорожнього руху про фіксацію автоматичними пунктами (фотозйомку та/або відеозапис) фактів правопорушень здійснюється не пізніше початку роботи таких пунктів на визначених ділянках автомобільних доріг шляхом встановлення відповідних дорожніх знаків в установленому порядку, а також розміщення відповідних оголошень на офіційному веб-сайті Мінінфраструктури.

Зокрема, ділянка автомобільної дороги, на якій здійснюється габаритно-ваговий контроль, відповідно до вимог п. 5 Додатку до Порядку № 1174 "Вимоги до облаштування автоматичних пунктів фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті" облаштована необхідними технічними засобами організації дорожнього руху відповідно до схеми організації дорожнього руху АД-ОДР.01, погодженої з уповноваженим підрозділом Національної поліції, яка підтверджена схемою ОДР, доданою представником відповідача до відзиву на позовну заяву.

Щодо доводів позивача про те, що в оскаржуваній постанові не зазначено всіх даних, які мають значення для розгляду справи суд зазначає наступне.

Згідно ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), крім даних, визначених частинами другою і третьою цієї статті, повинна містити відомості про адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності.

Так, з копії постанови від 18.10.2021 вбачається, що в ній наявні відомості про найменування органу та посадової особи, який виніс постанову, дату розгляду справи, відомості про особу, стосовно якої розглядається справа, опис обставин, установлених під час розгляду справи, зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення, прийняте у справі рішення, транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак, технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис, розмір штрафу та порядок його сплати, правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження, відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу, адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності, а також дату та час фіксації здійснення вимірювання, повну масу транспортного засобу, навантаження на строєні осі.

Отже, винесена постанова відповідає вимогам ст.283 КУпАП, як нормативно-правовому акту вищої юридичної сили та не суперечить додатку 1 до Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті оскільки, який не містить імперативної вимоги щодо встановлення всього обсягу інформації про транспортний засіб.

З приводу додаткових пояснень представника позивачки адвоката Бурби К.В щодо врахування рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010.

Вказаним рішенням було встановлено порушення принципу індивідуальної визначеності, невизначеність складу адміністративного правопорушення під час притягнення до відповідальності власників, а також встановлено невідповідність положень про суб`єкта, який підлягає адміністративній відповідальності в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, яким може бути як фізична так і юридична особа, положенням Загальної та Особливої частин (ст.ст. 9, 12, 13, 14, 15, 16, 17, 27, 30, 31, 32 КУпАП), з яких вбачається, що суб`єктом адміністративної відповідальності є лише фізична особа.

Разом з тим, положеннями ст. 14-3 КУпАП чітко визначено, що суб`єктом правопорушення, передбаченого ч. 2 та ч. 3 ст. 132-1 КУпАП, може бути як фізична, так і юридична особа.

Зазначена норма доповнила КУпАП згідно із законом від 11.09.2019 та є в редакції Закону № 1582-IX від 29.06.2021, тобто значно пізніше після рішення КСУ від 22.12.2010. Таким чином законодавцем враховано положення вказаного рішення та конкретизовано правопорушення, за вчинення яких може нести відповідальність юридична особа.

Крім того, Конституційний суд, мотивуючи своє рішення, зазначав, що ст. 14-1 КУпАП встановлює особливості притягнення до адміністративної відповідальності саме власників (співвласників) транспортних засобів, однак безпосередньо не визначає складу правопорушення, натомість ст. 14-3 КУпАП містить посилання на статті Особливої частини кодексу, які визначають склад правопорушення, за вчинення яких може нести відповідальність власник транспортного засобу, в тому числі юридична особа.

Отже, ст. 14-3 КУпАП є більш конкретизованою, доповнила кодекс після ухвалення рішення КСУ від 22.12.2010, на даний час не визнана неконституційною.

Суд також не вбачає при притягненні позивачки до адміністративного правопорушення за оспорюванною постановою порушень ч. 2 ст.61 Конституції України щодо індивідуалізації покарання, оскільки постанова про притягнення позивачки до адміністративної відповідальності винесена відповідно до вимог КУпАП.

Таким чином, з урахуванням наведених вище обставин справи та норм чинного законодавства, суд приходить до висновку про те, що відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанов серії ВМ №00000324 від 18.10.2021.

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Керуючись ст.ст. 2, 5- 9, 19, 72, 79, 242-246, 268-272, 286, 293 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, серії ВМ №00000324 від 18.10.2021.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Другого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення..

Позивач ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 .

Відповідач Державна служба України з безпеки на транспорті, проспект Перемоги, 14, м. Київ; .

Суддя Л.М.Самойленко