Справа № 160/22252/21
Суддя: Дєєв Микола Владиславович
Дата ухвалення: 2022-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі судді Дєєва М.В., при секретарі судового засідання Сергієнко В.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровської обласної прокуратури про стягнення коштів, -
15.11.2021 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Дніпропетровської обласної прокуратури, в якому позивач, з урахуванням поданих уточнень, просив:
18.11.2021 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито загальне позовне провадження.
09.02.2022 року у судовому засіданні, на стадії судових дебатів, представником позивача зроблено заяву про те що докази, на підтвердження понесення витрат на правову допомогу, будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
Також, 09.02.2022 року рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду вказаний адміністративний позов задоволено частково та постановлено:
- визнати протиправною бездіяльність Дніпропетровської обласної прокуратури щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 заробітної плати з 15.03.2021 року по 22.10.2021 року в порядку та у розмірах, передбачених ч.ч.2-5 та 7 ст.81 Закону України "Про прокуратуру";
- зобов`язати Дніпропетровську обласну прокуратуру нарахувати заробітну плату ОСОБА_1 з 15.03.2021 року по 22.10.2021 року в порядку та у спосіб, визначені ч.ч.2-5 та 7 ст.81 Закону України "Про прокуратуру" та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до виплати;
- визнати протиправною бездіяльність Дніпропетровської обласної прокуратури щодо невиплати ОСОБА_1 вихідної допомоги при звільненні;
- зобов`язати Дніпропетровську обласну прокуратуру нарахувати та виплатити ОСОБА_1 вихідну допомогу при звільненні в розмірі середнього місячного заробітку, що складає 8093,03 грн. (вісім тисяч дев`яносто три гривні три копійки);
- зобов`язати Дніпропетровську обласну прокуратуру нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, з 25.10.2021 року по день фактичного розрахунку з урахуванням середньоденного розміру 376,42 грн. (триста сімдесят шість гривень сорок дві копійки);
- в іншій частині позовних вимог відмовити;
- стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 454 грн. (чотириста п`ятдесят чотири гривні) за рахунок бюджетних асигнувань Дніпропетровської обласної прокуратури.
15.02.2022 року від ОСОБА_1 надійшла заява про долучення до матеріалів справи доказів на підтвердження понесення витрат на правову допомогу та ухвалення додаткового рішення, яким стягнути витрати на професійну правничу допомогу у сумі 7000 грн.
16.02.2022 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду призначено судове засідання щодо розгляду заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення.
14.04.2022 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду зупинено провадження за заявою ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровської обласної прокуратури про стягнення коштів до перегляду рішення суду у даній справі в порядку апеляційного провадження.
12.07.2022 року постановою Третього апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу Дніпропетровської обласної прокуратури задоволено частково, та постановлено:
- рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2022 року змінити;
- виклавши абзац другий та третій резолютивної частини рішення в наступній редакції:
Визнати неправомірними дії Дніпропетровської обласної прокуратури щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 заробітної плати у період з 15.03.2021 року по 22.10.2021 року виходячи із розміру, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 № 505 Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури;
- зобов`язати Дніпропетровську обласну прокуратуру нарахувати ОСОБА_1 заробітну плату за період з 15.03.2021 року по 22.10.2021 року, виходячи із розміру заробітної плати, встановленої ст. 81 Закону України Про прокуратуру в редакції, що діяла станом на 24.09.2019 року до набрання чинності Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури 19.09.2019 № 113-IX, з урахуванням усіх встановлених у цей період надбавок і премій та інших виплат, передбачених законодавством, та виплатити вказану заробітну плату з урахуванням фактично виплаченої суми за вказаний період.;
- рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2022 року щодо зобов`язання Дніпропетровську обласну прокуратуру нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, з 25.10.2021 року по день фактичного розрахунку з урахуванням середньоденного розміру 376,42 грн. (триста сімдесят шість гривень сорок дві копійки) - скасувати та прийняти нову постанову в цій частині, якою відмовити у задоволенні цієї частини позовних вимог;
- в решті рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2022 року залишити без змін.
29.07.2022 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду призначено судове засідання щодо розгляду заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення на 11.08.2022 року.
11.08.2022 року відповідач належним чином повідомлений про місце, дату та час розгляду заяви, в судове засідання не прибув, від представника позивача надійшло клопотання про розгляд заяви за його відсутності.
Розглянувши заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення, судом встановлені наступні обставини.
На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано документальні докази, а саме, копії:
- Договору №8 про надання правової (правничої) допомоги від 22.10.2021 року укладеного між клієнтом ОСОБА_1 та адвокатом Пащенко Вікторією Ігорівною, що діє на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ДП №3200;
- рахунку №13 від 22.10.2021 року на суму 7000 грн. за надання юридичних послуг за договором №8 від 22.10.2021 року;
- квитанції №630309 від 22.10.2021 року про сплату 7000 грн. згідно рахунку №13 від 22.10.2021 року та договору №8 від 22.10.2021 року.
- акту №09/02/22 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 09.02.2022 року.
Згідно п. 3.3 Договору №8 про надання правової (правничої) допомоги від 22.10.2021 року за надання правової допомоги, відповідно до даного договору, Клієнт авансовано сплачує Адвокату гонорар у фіксованій сумі або у процентному відношенні залежно від ціни позову, відповідно до домовленості сторін.
Відповідно до п. 3.7 Договору № 8 розмір гонорару Адвоката визначається після виконання ряду дій Адвокатом па підставі рахунку.
Рахунок № 13 від 22.10.2021 року був авансовано виставлений адвокатом позивачу на підставі Договору № 8 щодо ведення даної справи в суді першої інстанції на загальну суму 7 000 грн.
У даному рахунку вказано, що за погодженням сторін, час витрачений адвокатом на ведення справи понаднормово (більше ніж визначено у даному рахунку), додатково не тарифікується і Клієнтом не оплачується.
Позивачем сплачено авансовано адвокату 7 000 грн., на підтвердження чого надано квитанцію від 22.10.2021 року № 630309.
Згідно акту №09/02/22 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 09.02.2022 року виконавець виконав роботи згідно з договором №8, а саме:
- направлення адвокатських запитів до Дніпропетровської обласної прокуратури за вих..№292 від 26.10.2021 року та за вих..№ 372 від 16.11.2021 року - 1 год 1500 грн.;
Таким чином, Акт № 09/02/22 підписано на загальну суму 10 500 грн., проте, оскільки сторони обумовили, що час витрачений адвокатом па ведення справи понаднормово (більше ніж визначено у рахунку № 13 від 22.10.2022), додатково не тарифікуються і Клієнтом не оплачуються, загальна договірна ціпа послуг склала 7 000 грн.
Згідно пункту 3 частини першої статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:
1) на професійну правничу допомогу;
2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду;
3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз;
4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;
5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
Згідно зі статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Частинами першою, третьою, сьомою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначає Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Згідно зі статтею 13 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою.
Адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, може відкривати рахунки в банках, мати печатку, штампи, бланки (у тому числі ордера) із зазначенням свого прізвища, імені та по батькові, номера і дати видачі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.
Статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
В контексті наведеного суд звертає увагу на те, що наведені вище положення законодавства покладають обов`язок доведення неспівмірності понесених витрат на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідач, як особа, яка заперечує зазначений позивачем розмір витрат на оплату правничої допомоги, зобов`язаний навести обґрунтування та надати відповідні докази на підтвердження його доводів щодо неспівмірності заявлених судових витрат із заявленими позовними вимогами.
Аналогічна правова позиція, висловлена Верховним Судом у постанові від 25 лютого 2020 року у справі № 813/1966/18.
Водночас, відповідачем як суб`єктом владних повноважень не надано доказів, як і не зазначено обставин, які б спростували співмірність розміру судових витрат із обсягом виконаних адвокатом робіт.
При цьому, суд зазначає, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
За таких обставин, суд вважає, що заявлена позивачем до відшкодування сума витрат на правову допомогу у розмірі 7000 грн. відповідає критеріям розумності, виправданості, співмірності із складністю справи. Тому, враховуючи часткове задоволення позову, заява адвоката також підлягає частковому задоволенню, шляхом стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача суми витрат на професійну правничу допомогу, яка пропорційна до розміру задоволених позовних вимог та становить 3500 грн.
Керуючись ст.ст. 241-246, 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3500 грн. (три тисячі п`ятсот гривень) за рахунок бюджетних асигнувань Дніпропетровської обласної прокуратури.
У задоволенні іншої частини заяви - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.В. Дєєв