Справа № 420/2045/22
Суддя: Свида Л.І.
Дата ухвалення: 2022-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/2045/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Свиди Л.І.

розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовною заявою Державного підприємства «Морський торговельний порт Усть-Дунайськ» до Кілійського відділу державної виконавчої служби в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) про скасування арешту, -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулося Державне підприємство «Морський торговельний порт Усть-Дунайськ» з позовною заявою до Кілійського відділу державної виконавчої служби в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) про скасування арешту судна несамохідний плавучий кран «ПК-209/16», який належить Державному підприємству «Морський торговельний порт Усть-Дунайськ», який був накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА162716 від 30.04.2010 року, винесеної Відділом державної виконавчої служби Кілійського районного управління юстиції Одеської області.

За цією позовною заявою відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін та наданий відповідачу строк для подання до суду відзиву на цю заяву.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надіслав клопотання про розгляд справи без його участі в порядку письмового провадження. Позов обґрунтований позивачем тим, що виконавче провадження щодо позивача було завершено і після закінчення строку зберігання знищено, однак в порушення вимог законодавства арешт, накладений на майно позивача, як боржника, знятий не був.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження. У відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що не заперечує з приводу задоволення судом позовних вимог викладених позивачем щодо скасування арешту, однак заперечує проти задоволення вимоги позовної заяви щодо стягнення з відділу ДВС судового збору, оскільки по суті з боку відділу ДВС не має вини у тому, що є чинним арешт, який не було припинено.

Враховуючи положення ч. 9 ст. 205 КАС України, відсутність перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд прийшов до висновку про можливість продовження розгляду цієї справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно довідки Державного підприємства «Морський торговельний порт Усть-Дунайськ» від 27.01.2022 року №49/01/12-22 станом на 26.01.2022 року на балансі Державного підприємства «Морський торговельний порт Усть-Дунайськ» рахується «ПК-209/16».

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 26.01.2022 року №296520436 на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА №162716 від 30.04.2010 року Відділу державної виконавчої служби Кілійського районного управління юстиції Одеської області накладено арешт на нерухоме майно позивача, зокрема, судно несамохідний плавучий кран «ПК-209/16» 1986 року побудови.

07.10.2021 року позивач звертався до Кілійського відділу державної виконавчої служби в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) із заявою щодо зняття арешту та заборони відчуження майна позивача, а саме несамохідного плавучого крану ПК-209/16.

Кілійський відділ державної виконавчої служби в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) повідомив позивача на його заяву листом №41-30421 від 12.11.2021 року про те, що станом на сьогодні у відповідача на виконанні не знаходяться відкриті виконавчі провадження про стягнення з Державного підприємства «Морський торговельний порт Усть-Дунайськ» грошових коштів на користь стягувачів. В заяві позивача зазначено, що арешт накладено 30.04.2010 року, проте перевірити виконавчі провадження по Державному підприємству «Морський торговельний порт Усть-Дунайськ» у відділі державної виконавчої служби за 2010 рік не можливо у зв`язку із знищенням цих виконавчих проваджень, через перебіг строку їх зберігання, в архіві відділу вони не зберігаються.

Крім того, листом №132249//20.4.1 від 31.12.2021 року Міністерство юстиції України повідомило Фонду державного майна України на його лист щодо припинення обтяження майна Державного підприємства «Морський торговельний порт Усть-Дунайськ» про те, що на даний час надати інформацію про перебування на виконанні виконавчого провадження, в ході примусового виконання якого державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Кілійського районного управління юстиції Одеської області винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 30.04.2010 року №АА 162716, належного Державному підприємству «Морський торговельний порт Усть-Дунайськ» не виявляється можливим, оскільки журнали реєстрації вхідної кореспонденції зазначеного відділу знищено у встановленому порядку.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що на виконанні у Відділі ДВС перебувало 1575 виконавчих проваджень, боржником по яких було Державне підприємство «Морський торговельний порт Усть-Дунайськ», проте не усі виконавчі провадження відносно позивача були закінчені фактичним виконанням, є і такі, що не були виконані, а виконавчі документи були повернуті стягувачам, зокрема, ВП №19247587, ВП№19247263, ВП№16761320, ВП№24778323, ВП№219092523.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. ст. 1, 18, 24, 55 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа: 1) за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення, зазначеного в статті 3 цього Закону; 2) за заявою прокурора у випадках представництва інтересів громадянина або держави в суді; 2-1) у разі якщо виконавчий лист надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду в порядку, встановленому законом; 3) в інших передбачених законом випадках.

Державний виконавець зобов`язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред`явлення виконавчого документа до виконання і цей документ відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, та пред`явлений до виконання до органу державної виконавчої служби за належним місцем виконання рішення.

За заявою стягувача, з метою забезпечення виконання рішення про майнові стягнення, державний виконавець постановою про відкриття виконавчого провадження вправі накласти арешт на майно боржника (крім коштів) та оголосити заборону на його відчуження. Одночасно з винесенням такої постанови державний виконавець може провести опис і арешт майна боржника в порядку, визначеному цим Законом.

Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, якою накладається арешт на майно боржника та оголошується заборона на його відчуження; винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні в банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Державним виконавцем за постановою про відкриття виконавчого провадження або за постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження може бути накладений арешт у межах суми стягнення за виконавчими документами з урахуванням витрат, пов`язаних з проведенням виконавчих дій на виконання на все майно боржника або на окремо визначене майно боржника.

Арешт застосовується: 1) для забезпечення збереження майна боржника, що підлягає наступній передачі стягувачеві або реалізації; 2) для виконання рішення про конфіскацію майна боржника; 3) при виконанні ухвали суду про накладення арешту на майно, що належить відповідачу і знаходиться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до положень пунктів 9.9, 9.10 «Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби», затвердженого наказом Міністерства юстиції України 25.12.2008 року №2274/5 (чинної на час виникнення спірних правовідносин) строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік. Обчислення строків зберігання документів проводиться з 1 січня року, який іде за роком завершення їх діловодством.

Завершені виконавчі провадження включаються в акт про вилучення виконавчих проваджень для знищення, якщо передбачений для них строк зберігання закінчився до 1 січня року, в якому складений акт.

Виконавчі провадження, строки зберігання яких закінчилися, підлягають знищенню після затвердження акта про вилучення виконавчих проваджень для знищення керівником органу державної виконавчої служби, підпис якого скріплюється печаткою.

Статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року №1404-VIII передбачені підстави зняття арешту з майна.

Так, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.

У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Як вбачається з листа Кілійського відділу державної виконавчої служби в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) №41-30421 від 12.11.2021 року станом на сьогодні у відповідача на виконанні не знаходяться відкриті виконавчі провадження про стягнення з Державного підприємства «Морський торговельний порт Усть-Дунайськ» грошових коштів на користь стягувачів. Перевірити виконавчі провадження по Державному підприємству «Морський торговельний порт Усть-Дунайськ» у відділі державної виконавчої служби за 2010 рік не можливо у зв`язку із знищенням цих виконавчих проваджень, через перебіг строку їх зберігання, в архіві відділу вони не зберігаються.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону 2013 року) у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

У разі, якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Відповідно до ст.1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Оскільки згідно інформації з АСВП відносно позивача відсутні буд-які відкриті виконавчі провадження суд вважає виконавче провадження в рамках якого було накладено арешт на несамохідний плавучий кран «ПК-209/16» є закінченим, проте станом на теперішній час арешт судна не знятий.

З матеріалів справи вбачається, що Відділом державної виконавчої служби Кілійського районного управління юстиції Одеської області накладено арешт на нерухоме майно позивача, зокрема, судно несамохідний плавучий кран «ПК-209/16» 1986 року побудови на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА №162716 від 30.04.2010 року.

Враховуючи те, що станом на теперішній час арешт, накладений на судно - несамохідний плавучий кран «ПК-209/16», який належить Державному підприємству «Морський торговельний порт Усть-Дунайськ» відповідачем не знятий, а матеріали виконавчого провадження ВП №АА 162716 знищені, з метою належного захисту прав позивача суд дійшов висновку про необхідність задоволення вимог позивача шляхом скасування постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА №162716 від 30.04.2010 року Відділу державної виконавчої служби Кілійського районного управління юстиції Одеської області.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги Державного підприємства «Морський торговельний порт Усть-Дунайськ» є обґрунтованими, відповідають вимогам законодавства та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи задоволення позову Державного підприємства «Морський торговельний порт Усть-Дунайськ» у відповідності до вимог ч. 1 ст. 139 КАС України з відповідача має бути стягнутий на користь позивача судовий збір, сплачений при подачі позову.

Керуючись ст. ст. 6, 14, 90, 139, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву Державного підприємства «Морський торговельний порт Усть-Дунайськ» (вул. Придунайська, буд. 2, м. Вилкове, Кілійський район, Одеська область, 68355, ) до Кілійського відділу державної виконавчої служби в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) (вул. Миру, буд. 77, м. Кілія, Ізмаїльський район, Одеська область, 68303, ) про скасування арешту судна несамохідний плавучий кран «ПК-209/16», який належить Державному підприємству «Морський торговельний порт Усть-Дунайськ», який був накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА162716 від 30.04.2010 року, винесеної Відділом державної виконавчої служби Кілійського районного управління юстиції Одеської області задовольнити.

Скасувати постанову Відділу державної виконавчої служби Кілійського районного управління юстиції Одеської області про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА №162716 від 30.04.2010 року.

Стягнути з Кілійського відділу державної виконавчої служби в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) (вул. Миру, буд. 77, м. Кілія, Ізмаїльський район, Одеська область, 68303, ) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь Державного підприємства «Морський торговельний порт Усть-Дунайськ» (вул. Придунайська, буд. 2, м. Вилкове, Кілійський район, Одеська область, 68355, ) сплачений судовий збір у розмірі 2481 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки, встановлені ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Л.І. Свида