Справа № 520/3496/22
Суддя: Спірідонов М.О.
Дата ухвалення: 2022-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2022 р. № 520/3496/22

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Спірідонова М.О., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС у Луганській області (вул. Енергетиків, буд. 72,м. Сєвєродонецьк,Луганська область,93401) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з зазначеним позовом до Головного управління ДПС у Луганській області, в якому просить суд:

1. Визнати протиправною бездіяльність ГУ ДПС у Луганській області щодо несписання безнадійного податкового боргу по заборгованості з орендної плати з фізичних осіб в сумі 20 092,70 грн. (двадцять тисяч дев`яносто дві гривні, 70 копійок).

2. Зобов`язати ГУ ДПС у Луганській області списати безнадійний податковий борг по заборгованості з орендної плати з фізичних осіб в сумі 20 092,70 грн. (двадцять тисяч дев`яносто дві гривні, 70 копійок).

3. Стягнути з ГУ ДПС у Луганській області на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань судовий збір та витрати на правничу допомогу.

В обґрунтування позову зазначено, що бездіяльність ГУ ДПС у Луганській області щодо несписання безнадійного податкового боргу по заборгованості з орендної плати з фізичних осіб в сумі 20 092,70 грн. (двадцять тисяч дев`яносто дві гривні, 70 копійок) є протиправною та такою, що порушує права позивачки.

Ухвалою суду від 17.02.2022 року відкрито спрощене провадження по справі та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана та отримана відповідачем через електронний кабінет, що підтверджується матеріалами справи.

Від відповідача, Головного управління ДПС у Луганській області, відзив на адміністративний позов не надходив, отже, своїм правом на подання відзиву по адміністративній справі відповідач не скористався.

Відповідно до ч. 2 ст. 175 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України зазначено, що у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З огляду на вищезазначені приписи Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін в порядку письмового провадження за наявними в матеріалах справи доказами.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вивчивши норми матеріального та процесуального права, якими врегульовані спірні правовідносини вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав та мотивів.

Судом встановлено, що позивачка - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

До 2014 року позивачка проживала у м. Антрацит Луганської області.

В 1999 році ОСОБА_1 було укладено договір оренди земельної ділянки з Антрацитівською міською радою (оригінал договору знаходиться на тимчасово окупованій території.

В позовній заяві позивачкою зазначено, що у зв`язку із початком антитеррористичної операції позивачка в 2014 році покинула місце проживання м. Антрацит та повернулася до м. Харкова, з огляду на що не могла продовжувати орендувати земельну ділянку. Крім того, строк дії договору оренди закінчився. Додаткова угода про пролонгацію договору особисто позивачем не підписувалась. Після окупації території м. Антрацит об`єктивної можливості використовувати спірну земельну ділянку в позивачки не було, однак відповідач, продовжував нараховувати орендну плату.

Крім того судом встановлено, що за даними інформаційно-телекомунікаційної системи податкових органів (далі - ІТС) за позивачкою ОСОБА_1 станом на 24.12.2021 за неосновним місцем реєстрації (Головне управління ДПС у Луганській області, м. Антрацит) обліковується податковий борг по орендній платі з фізичних осіб у загальній сумі 20 092,70 гривень.

Зазначений податковий борг виник у зв`язку з несплатою платником нарахованого грошового зобов`язання згідно з податковим повідомленням-рішенням за 2013 рік № від 30.04.2013 на суму 20 466 грн. за граничним терміном сплати 28.08.2013.

18.10.2021 року позивачкою до відповідача була подана заява про списання безнадійного податкового боргу до ГУ ДПС у Луганській області.

15.11.2021 року через електронну адресу позивачкою отримано лист ГУ ДПС у Луганській обл. № 9766/6/12-32-13-05-08, в якому відмовлено у визнанні податкового боргу зі сплати податку з орендної плати з фізичних осіб у сумі 20 092,70 грн. безнадійним та у прийнятті рішення про його списання.

25.11.2021 року позивачка звернулася до ДПС України зі скаргою, в якій просила скасувати рішення ГУ ДПС у Луганській області про відмову у списанні безнадійного податкового боргу від 15.11.2021 р. № 9766/6/12-32-13-05-08, визнати заборгованість по орендній платі з фізичних осіб у розмірі 20 092,70 грн. (двадцять тисяч дев`яносто дві гривні, 70 копійок) безнадійним податковим боргом та зобов`язати ГУ ДПС у Луганській області списати безнадійний податковий борг у розмірі 20 092,70 грн. (двадцять тисяч дев`яносто дві гривні, 70 копійок) на підставі Порядку списання безнадійного податкового боргу платників податків № 577.

Листом Державної податкової служби України від 04.01.2021 року № 25/А/99-00-13-04-09 в задоволенні скарги позивачки від 25.11.2021 року про списання безнадійного податкового боргу у розмірі 20 092,70 грн. було відмовлено.

Позивачка, вбачаючи в зазначеному порушення своїх прав, звернулась за їх захистом до суду.

Суд, надаючи оцінку спірним правовідносинам, зазначає наступне.

Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до пункту 101.1 статті 101 ПК України безнадійний податковий борг, у тому числі пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг, підлягає списанню.

Пунктом 102.1 статті 102 ПК України визначено строк давності - 1095 календарних днів.

Відповідно до пункту 101.5 статті 101 ПК України контролюючі органи щокварталу здійснюють списання безнадійного податкового боргу.

Механізм списання безнадійного податкового боргу визначено Порядком списання безнадійного податкового боргу платників податків, затвердженим наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 №577, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 31.10.2013 за №844/24376 (далі - Порядок №577).

Відповідно до положень пунктів 3.1, 3.2 Порядку №577 визначення суми безнадійного податкового боргу, що підлягає списанню контролюючим органом, здійснюється на підставі даних інформаційних систем органів доходів і зборів станом на день виникнення безнадійного податкового боргу. Днем виникнення безнадійного податкового боргу у випадку, визначеному в підпункті 3 пункту 2.1 розділу II цього Порядку (податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений статтею 102 ПК України) є дата прийняття рішення керівника контролюючого органу.

Згідно з приписами пунктів 4.3-4.5 Порядку №577 у випадках, передбачених підпунктами 1, 2, 3, 5 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, орган доходів і зборів здійснює процедури щодо проведення списання безнадійного податкового боргу відповідно до вимог пункту 4.2 цього розділу. Структурний підрозділ органу доходів і зборів, до функцій якого належить списання безнадійного податкового боргу, здійснює таке списання щокварталу протягом двадцяти календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку, передбаченого для подання податкової декларації (розрахунку) за звітний (податковий) квартал. Рішення про списання безнадійного податкового боргу вноситься до інформаційних систем не пізніше наступного робочого дня після підписання такого рішення.

Таким чином, зі змісту вищенаведених норм Порядку № 577 вбачається, що списання безнадійного податкового боргу, яким є податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності у 1095 днів, здійснюється контролюючим органом самостійно на підставі даних автоматизованої інформаційної системи станом на день виникнення безнадійного податкового боргу.

Згідно з положеннями Порядку списання безнадійного податкового боргу платників податків, затвердженого Наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.201 № 577 (далі - Порядок № 577) під терміном "безнадійний податковий борг" слід розуміти:

1) податковий борг платника податків, визнаного в установленому порядку банкрутом, вимоги щодо якого не були задоволені у зв`язку з недостатністю майна банкрута;

2) податковий борг фізичної особи, яка визнана в судовому порядку недієздатною, безвісно відсутньою або оголошена померлою, у разі недостатності майна, на яке може бути звернуто стягнення згідно із законом; померла, у разі недостатності майна, на яке може бути звернуто стягнення згідно із законом; понад 720 днів перебуває у розшуку;

3) податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений статтею 102 глави 9 розділу II Кодексу;

4) податковий борг платника податків, що виник унаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин).

5) податковий борг платника податків, щодо якого до Державного реєстру внесено запис про його припинення на підставі рішення суду, а для банків - на підставі рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про затвердження звіту про завершення ліквідації банку або рішення Національного банку України про затвердження ліквідаційного балансу, ухвалення остаточного звіту ліквідатора і завершення ліквідаційної процедури.

Визначення сум безнадійного податкового боргу, що підлягає списанню органами доходів і зборів, здійснюється на підставі даних інформаційних систем органів доходів і зборів (далі - ІС) станом на день виникнення безнадійного податкового боргу.

Днем виникнення безнадійного податкового боргу вважається:

- у випадках, визначених у підпункті 1 та абзаці другому підпункту 2 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, - дата набрання чинності відповідним рішенням суду;

- у випадку, визначеному в абзаці третьому підпункту 2 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, - дата підписання акта опису спадкового майна;

- у випадку, визначеному в абзаці четвертому підпункту 2 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, - дата, визначена в даних відповідних органів;

- у випадку, визначеному в підпункті 3 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, - дата прийняття рішення керівника органу доходів і зборів;

- у випадку, визначеному в підпункті 4 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, - день, що настає за граничним терміном погашення грошових зобов`язань за період, на який припадає дата, зазначена в документі, що засвідчує факт непереборної сили;

- у випадку, визначеному в підпункті 5 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, - дата припинення, зазначена у відповідному повідомленні державного реєстратора.

Відповідно до вимог п. 4.2 Порядку № 577 за результатами розгляду документів, наданих платником податків, керівник (його заступник) органу доходів і зборів за наявності підстав приймає рішення про списання безнадійного податкового боргу, яке оформляється на бланку за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку.

Рішення про списання безнадійного податкового боргу складається у двох примірниках: перший - для платника податків, другий - для органу доходів і зборів.

В інших випадках, передбачених підпунктами 1. 2. 3, 5 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, орган доходів і зборів здійснює процедури щодо проведення списання безнадійного податкового боргу відповідно до вимог пункту 4.2 цього розділу.

Структурний підрозділ органу доходів і зборів, до функцій якого належить списання безнадійного податкового боргу, здійснює таке списання щокварталу протягом двадцяти календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку, передбаченого для подання податкової декларації (розрахунку) за звітний (податковий) квартал.

Рішення про списання безнадійного податкового боргу вноситься до ІС не пізніше наступного робочого дня після підписання такого рішення.

Аналізуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що оспорюваний податковий борг позивачки у розмірі 20092,70 грн. не підпадає, згідно з положеннями Порядку списання безнадійного податкового боргу платників податків, затвердженого Наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.201 № 577 (далі - Порядок № 577), під "безнадійний податковий борг", оскільки відсутні підстави які дозволяють оскаржуваний податковий борг визнати безнадійним, а саме: податковий борг фізичної особи, яка визнана в судовому порядку недієздатною, безвісно відсутньою або оголошена померлою, у разі недостатності майна, на яке може бути звернуто стягнення згідно із законом; померла, у разі недостатності майна, на яке може бути звернуто стягнення згідно із законом; понад 720 днів перебуває у розшуку; податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений статтею 102 глави 9 розділу II Кодексу; податковий борг платника податків, що виник унаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин).

Таким чином, з огляду на фактичні обставини справи та приписи чинного законодавства України списання податкового боргу позивача станом на час розгляду справи є не можливим.

Окрім іншого суд не приймає до уваги посилання позивачки стосовно того, що з 2014 року вона не могла продовжувати орендувати земельну ділянку оскільки строк дії договору оренди закінчився, Додаткова угода про пролонгацію договору особисто не підписувалась та посилання стосовно незгоди з тим, що зазначений податковий борг виник у зв`язку з несплатою платником нарахованого грошового зобов`язання згідно з податковим повідомленням-рішенням за 2013 рік № від 30.04.2013 на суму 20 466 грн. за граничним терміном сплати 28.08.2013 р., оскільки позивачка не отримував зазначеного вище податкового повідомлення-рішення ні за місцем проживання в 2013 році ( АДРЕСА_3 ), ні за своїм основним місцем реєстрації ( АДРЕСА_4 ), оскільки питання правомірності нарахування контролюючим органом грошових зобовязань не охоплюється предметом даного позову, а отже суд не має процесуальних повноважень у межах розгляду даної справи здійснювати його правовий аналіз.

Наведене є однією із гарантій дотримання у податкових відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права.

Вказаний висновок узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 31.08.2018 року по справі №821/381/17 та від 22.08.2018 року по справі №820/1878/16.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС у Луганській області (вул. Енергетиків, буд. 72,м. Сєвєродонецьк, Луганська область,93401) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Спірідонов М.О.