Справа № 280/3320/22
Суддя: Сіпака Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2022-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

12 серпня 2022 року Справа № 280/3320/22 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сіпаки А.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду в Запорізькій області (пр. Соборний, буд. 158-Б, м. Запоріжжя, 69005) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач, Управління), у якій позивач просить суд:

1) визнати бездіяльність відповідача в частині невиплати пенсії позивачу за період з 16.06.2018 по 30.06.2018 та з 01.07.2021 по 31.08.2021 протиправною;

2) зобов`язати відповідача виплатити заборгованість по пенсії позивача за період з 01.07.2021 по 31.08.2021;

3) зобов`язати відповідача виплатити заборгованість по пенсії позивача за період з 16.06.2018 по 30.06.2018 шляхом виплати суми неотриманої пенсії за 12 місяців одночасно, а решту суми щомісяця рівними частинами в розмірі місячного розміру пенсії.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначила, що з 27.09.1987 має статус пенсіонера, що підтверджується посвідченням № НОМЕР_1 . У зв`язку з окупацією частини території України, позивач була змушена виїхати з місця постійного проживання у м. Хрустальний Луганської області спочатку до с. Коробочкине Чугуївського району Харківської області, а потім до м. Словянськ області. З жовтня 2017 року проживає за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується довідками про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Зазначає, що за період з 01.09.2017 по 01.09.2021 їй не виплачувалась пенсія за віком. 17.06.2021 звернулася до відповідача із заявою щодо поновлення виплати пенсії за фактичним місцем проживання та виплатою неотриманої пенсії за попередній період. З листа відповідача № 16150-14836/Г-02/8-0800/21 від 12.11.2021 позивачу стало відомо, що у серпні 2021 року вона була взята на облік з 16.06.2018, виплата пенсії розпочата з вересня 2021 року. Нарахована пенсія за період з 16.06.2018 по 30.06.2018 та з 01.07.2021 по 31.08.2021, яка обліковується в органі Пенсійного фонду України, буде виплачена на умовах окремого порядку. Позивач вважає таку бездіяльність щодо невиплати нарахованої пенсії протиправною, а отже захист порушеного права полягає у зобов`язанні виплатити кошти.

Ухвалою суду від 30.05.2022 відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

28.06.2022 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти задоволення позовних вимог та зазначає, що відповідна сума пенсії за вказаний позивачем період буде виплачена на умовах окремого порядку, який має бути прийнятий КМУ відповідно до пункту 1 Постанови КМУ № 637. Також вказує на те, що сума доплати за минулий час підлягала виплаті після та за умови надходження до управління відповідного фінансування з Державного бюджету. Відповідні кошти на 2022 рік виділені не були, а тому здійснювати такі виплати на даний момент є неможливим. Просить відмовити у задоволенні позову повністю.

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд встановив такі обставини.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 , 1942 року народження, є пенсіонером та їй призначена пенсія за віком з 27.09.1987.

Згідно із довідками від 17.10.2017 № та № 2327- від 17.06.2021 позивач перебуває на обліку як внутрішньо переміщена особа.

Виплата пенсії була припинена позивачу з 01.09.2017.

Позивач звернулася до відповідача із заявою щодо поновлення виплати пенсії за фактичним місцем проживання та виплатою неотриманої пенсії за попередній період.

Листом № 16150-14836/Г-02/8-0800/21 від 12.11.2021 Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повідомило позивача, що вона була взята на облік з 16.06.2018, виплата пенсії розпочата з вересня 2021 року. Нарахована пенсія за період з 16.06.2018 по 30.06.2018 та з 01.07.2021 по 31.08.2021, яка обліковується в органі Пенсійного фонду України, буде виплачена на умовах окремого порядку.

Не погодившись із відмовою відповідача виплатити нараховану пенсію за період з 16.06.2018 по 30.06.2018 та з 01.07.2021 по 31.08.2021, позивач звернулася до суду із цим позовом.

Надаючи оцінку спірним відносинам, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон №1058-IV (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин).

Частиною третьою статті 4 Закону №1058-IV встановлено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Статтею 5 Закону №1058-IV передбачено, що дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, визначених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.

Отже, нормативно-правовим актом, яким визначено підстави припинення пенсійних виплат (які є складовою порядку пенсійного забезпечення), є Закон №1058-IV. Інші нормативно-правові акти у сфері правовідносин, врегульованих Законом №1058-IV, можуть застосовуватися виключно за умови, якщо вони не суперечать цьому Закону.

Відповідно до частини першої статті 47 Закону №1058-IV пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з частиною першою статті 49 Закону №1058-IV, виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України (положення пункту 2 частини першої статті 49 втратили чинність як такі, що є неконституційними, на підставі Рішення Конституційного Суду України від 07 жовтня 2009 року №25-рп/2009); 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Аналіз вищенаведеної норми свідчить, що виплата пенсії припиняється лише на підставі відповідного рішення територіальних органів ПФУ або суду.

Перелік підстав для припинення виплати пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду України, є вичерпним та передбачає можливість припинення виплати пенсії з інших підстав лише у випадках, прямо передбачених законом.

Як слідує з листа № 16150-14836/Г-02/8-0800/21 від 12.11.2021 Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, відповідачем було відмовлено позивачу у виплаті нарахованої пенсії за період з 16.06.2018 по 30.06.2018 та з 01.07.2021 по 31.08.2021 з підстав не прийняття окремого порядку для здійснення таких виплат.

Таким чином, встановлено, що пенсія позивача була нарахована, однак не виплачена.

Не існує спору щодо суми заборгованості за три роки до дня звернення за отриманням пенсії.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (далі - Закон №1706-VII, в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Абзацом 1 частини першої статті 4 Закону №1706-VII передбачено, що факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову №637 (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), якою визначено, що призначення та продовження виплати довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, субсидій та пільг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 509.

Призначення, відновлення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання) (далі - пенсії) внутрішньо переміщеним особам, у тому числі особам, які відмовились відповідно до пункту 1 частини першої статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи і зареєстрували місце проживання та постійно проживають на території, де органи державної влади здійснюють свої повноваження (далі - внутрішньо переміщені особи), здійснюються територіальними органами Пенсійного фонду України на підставі відомостей, що містяться в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб. Виплата (продовження виплати) довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення (далі - соціальні виплати) та пенсій, що призначені зазначеним особам, здійснюється через рахунки та мережу установ і пристроїв акціонерного товариства Державний ощадний банк України з можливістю отримання готівкових коштів і проведення безготівкових операцій через мережу установ і пристроїв будь-яких банків тільки на території населених пунктів, де органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі. Виплата пенсій та соціальні виплати особам з інвалідністю I групи та іншим особам, які за висновком лікарсько-консультативної комісії не здатні до самообслуговування і потребують постійної сторонньої допомоги, за їх письмовою заявою можуть здійснюватися акціонерним товариством Укрпошта з доставкою за фактичним місцем проживання/перебування таких осіб.

Тобто, за приписами наведеної норми умовами призначення та продовження виплати пенсій внутрішньо переміщеним особам є, зокрема, знаходження внутрішньо переміщених осіб на обліку місця перебування, що підтверджується довідкою.

Як встановлено вище, довідками від 17.10.2017 № та № 2327- від 17.06.2021 підтверджено, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області, як внутрішньо переміщена особа, із місцем реєстрації проживання: АДРЕСА_3 та місцем фактичного проживання: АДРЕСА_2 .

В силу вимог пункту 15 Порядку №365 призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам встановлено, що соціальні виплати, у тому числі пенсія, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.

Відмова у виплаті нарахованої пенсії відповідачем обґрунтована тим, що на даний час окремого порядку визначеного Кабінетом Міністрів України не прийнято, тому Пенсійний фонд України не має правових підстав та законного способу дій для реалізації своїх повноважень, що виключає можливість проведення виплат пенсій, які не виплачені за минулий період.

Відповідно до частини першої статті 7 Закону №1058-IV загальнообов`язкове державне пенсійне страхування здійснюється за принципами, зокрема законодавчого визначення умов і порядку здійснення загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; державних гарантій реалізації застрахованими особами своїх прав, передбачених цим Законом, та обов`язковості фінансування за рахунок коштів Пенсійного фонду витрат, пов`язаних з виплатою пенсій та наданням соціальних послуг, в обсягах, передбачених цим Законом.

Пунктом 9 частини першої статті 16 Закону №1058-IV передбачено, що застрахована особа має право на отримання пенсійних виплат на умовах і в порядку, передбачених цим Законом.

З аналізу вищенаведених норм можна прийти до висновку, що порядок та умови отримання пенсійних виплат регулюються виключно Законом №1058-IV.

При цьому, відсутність встановленого Кабінетом Міністрів України механізму виплати нарахованих сум пенсій не звільняє державу в особі уповноваженого органу Пенсійного фонду України від обов`язку здійснити таку виплату та не може позбавляти права особи на отримання належних їй сум пенсій.

Доводи скаржника щодо застосування норм постанов Кабінету Міністрів України, якими визначений порядок виплати заборгованості з пенсії внутрішньо переміщеним особам, є безпідставними, оскільки пріоритетними для застосування у спірних правовідносин є саме вимоги Закону № 1058-IV.

Крім того, необхідно зазначити, що сам факт існування у позивача права на отримання пенсії не є спірним між сторонами.

Відповідно до позиції Верховного Суду, яка викладена у рішенні від 03.05.2018 за результатами розгляду зразкової справи №805/402/18 (провадження № Пз/9901/20/18), Постанова №365 є підзаконним нормативно-правовим актом, який обмежує встановлене законодавством право на отримання пенсії внутрішньо переміщених осіб.

В частині позовних вимог щодо виплати суми неотриманої пенсії за 12 місяців одночасно, а решту суми щомісяця рівними частинами в розмірі місячного розміру пенсії суд повідомляє наступне.

Суд зазначає, що належним виконанням судового рішення про зобов`язання ГУ ПФУ в Запорізькій області виплатити ОСОБА_1 нараховану пенсію за період з 16.06.2018 по 30.06.2018 та з 01.07.2021 по 31.08.2021, буде вважатися як перерахування присудженої суми одним платежем, так і кількома платежами, а повним виконанням рішення суду буде сплата відповідачем всієї недоплаченої різниці.

Кількість платежів у межах однієї суми коштів не порушує прав особи на соціальний захист у формі пенсійного забезпечення.

Суд зауважує, що майнова вимога може вважатися "законними сподіваннями" у тому разі, якщо вона має достатнє підґрунтя в національному законодавства або у практиці національних судів, однак це не свідчить про те, що виплата таких коштів повинна бути здійснена однією сумою.

З урахуванням вищевикладеного позовна заява ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду в Запорізькій області (пр. Соборний, буд. 158-Б, м. Запоріжжя, 69005) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови ОСОБА_1 у виплаті нарахованої пенсії за період з 16.06.2018 по 30.06.2018 та з 01.07.2021 по 31.08.2021.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області виплатити ОСОБА_1 нараховану пенсію за період з 16.06.2018 по 30.06.2018 та з 01.07.2021 по 31.08.2021.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 12 серпня 2022 року

Суддя А.В. Сіпака