Справа № 600/637/22-а
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2022-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 600/637/22-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Боднарюк О. В.

Суддя-доповідач - Шидловський В.Б.

09 серпня 2022 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Шидловського В.Б.

суддів: Боровицького О. А. Курка О. П. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Стаднік Л. В.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 21 квітня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1, Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на військові службі, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В :

У січні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом у якому просила:

- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 30.11.2021 №259-РС, яким ОСОБА_1 , бойового медика 2 гірсько-штурмового взводу 2 гірсько-штурмової роти військової частини НОМЕР_2, звільнено з військової служби в запас за підпунктом "а" пункту 2 частини 5 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (у зв`язку із закінченням строку контракту);

- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_2 від 29.12.2021 №578, в частині виключення зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення, в тому числі грошового забезпечення з 29.12.2021 і направлення для зарахування на військовий облік до другого відділу ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 , бойового медика 2 гірсько-штурмового взводу 2 гірсько- штурмової роти військової частини НОМЕР_2;

- поновити ОСОБА_1 на військовій службі на посаді бойового медика 2 гірсько-штурмового взводу 2 гірсько-штурмової роти військової частини НОМЕР_2;

- стягнути з військової частини НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу - з 29.12.2021 по день поновлення на посаді;

- рішення суду в частині поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку (грошового забезпечення) за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць допустити до негайного виконання.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з оскаржуваними наказами не погоджується, вважає їх протиправними та такими, що підлягають скасуванню, виходячи з наступного. Так, посилаючись на вимоги нормативно - правих актів, які регулюють спірні правовідносини звертав увагу суду на те, що відповідач своїми діями, позбавив позивача можливості завершити процедуру проходження ВЛК, таким чином останній не зміг обрати найбільш прийнятний для нього варіант звільнення з військової служби, зокрема за станом здоров`я. Оскільки, нормативно-правовими актами передбачена відповідна процедура звільнення військовослужбовця - недотримання даних норм тягне за собою порушення соціальних та правових гарантій останнього, як військовослужбовця. Таким чином позивач вважає, що при його звільненні не було дотримано вимог діючого законодавства, що мало наслідком порушення прав, а тому наказ командира В/НОМЕР_3 від 30.11.2021 №259-РС та наказ командира В/НОМЕР_4 від 29.12.2021 №578 є протиправними та підлягають скасуванню. Окрім іншого зазначив, що для відновлення порушених прав позивача слід поновити на посаді бойового медика 2 гірсько-штурмового взводу 2 гірсько-штурмової роти В/ НОМЕР_4.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 21 квітня 2022 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, також неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

Відповідачем заявлено клопотання про зупинення провадження до закінчення військового стану, яке не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Зміст правового режиму воєнного стану, порядок його введення та скасування, правові засади діяльності органів державної влади, військового командування, військових адміністрацій, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій в умовах воєнного стану, гарантії прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб, визначені нормами Закону України № 389-VIII від 12.05.2015 «Про правовий режим воєнного стану».

Згідно з ст. 26 цього Закону правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України.

Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється.

У разі неможливості здійснювати правосуддя судами, які діють на території, на якій введено воєнний стан, законами України може бути змінена територіальна підсудність судових справ, що розглядаються в цих судах, або в установленому законом порядку змінено місцезнаходження судів.

Відповідно до приписів ст. 236 КАС України визначені обов`язкові та факультативні підстави для зупинення провадження у справі, які дійсно перешкоджають розгляду справи та мають об`єктивний характер.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 236 КАС України суд зупиняє провадження у справі в разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції, - до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Із змісту наведеної норми слідує, що така стосується лише фізичної особи, яка перебуває у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Водночас, на юридичних осіб та суб`єктів владних повноважень (в тому числі на військові частини) положення згаданої норми процесуального закону не поширюються.

У своєму клопотанні заявник не навів будь-яких інших переконливих та вагомих обставин, що зумовлюють неможливість апеляційного розгляду справи через введення воєнного стану. З огляду на наведене суд апеляційної інстанції не знаходить підстав для зупинення апеляційного провадження у справі, що має наслідком відмову у задоволенні заявленого відповідачем клопотання.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 30.11.2020 року між ОСОБА_1 та Міністерством оборони України в особі командира Військової частини НОМЕР_1 укладено контракт про проходження військової служби в Збройних Силах України на посадах осіб старшинського та сержантського складу, терміном на один рік по 30.11.2021 року.

Відповідно до наказу командира військової частини А НОМЕР_5 № 367 сержанта ОСОБА_1 призначено на посаду бойового медика 2 гірсько - штурмового відділення 2 гірсько - штурмового взводу 2 гірсько - штурмової роти військової частини НОМЕР_2.

10.09.2021 року ОСОБА_1 звернулась до командира 2 гірсько- штурмової роти військової частини А НОМЕР_5 з рапортом, про звільнення бойового медика 2 гірсько - штурмового взводу 2 гірсько - штурмової роти військової частини НОМЕР_2, з військової служби у запас за підпунктом "а" пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу " (у зв`язку із закінченням строку контракту).

17.11.2021 року ОСОБА_1 звернулась до командира 2 гірсько- штурмової роти військової частини А НОМЕР_5, з рапортом про надання дозволу на проходження військово - лікарської комісії у військовій частині НОМЕР_6, у зв`язку із закінченням строку контракту.

19.11.2021 року командиром військової частини НОМЕР_2, надано позивачеві направлення №127 на медичний огляд військово - лікарською комісією з метою визначення придатності до проходження військової служби у зв`язку із закінченням терміну контракту та звільнення з лав Збройних Сил України.

Із матеріалів справи слідує, що під час проходження ВЛК (19.11.2021) у позивача виявлено інфекційне захворювання (короновірусна хвороба) і рекомендовано звільнення від виконання службових обов`язків строком на 5 діб та призначено відповідне лікування. Оскільки стан здоров`я не покращувався, позивач 25.11.2021 року пройшов повторне обстеження, та останньому встановлено діагноз - правобічна нижньодольова пневмонія.

У зв`язку з цим позивач проходив відповідне лікування та був звільнений від проходження військової служби до 09.12.2021 року.

09.12.2021 року Військово-лікарською комісією (В/НОМЕР_7) позивачу видано довідку №377 та виписку №1941, відповідно до яких сержанту ОСОБА_1 проведено медичний огляд та встановлено діагноз - правобічна нижньодольова пневмонія, не тяжкого перебігу. Потребує звільнення від виконання службових обов`язків на 15 календарних днів з 10.12.2021 року по 24.12.2021 рік включно.

24.12.2021 року позивачеві на підставі рапорту надано повторно направлення на ВЛК №150.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи, зокрема медичних довідок та картки обстеження медичного огляду № 168, позивач 29.12.2021 року проходив відповідне обстеження.

Згідно рапорту командира 2 гірсько - штурмової роти військової частини А НОМЕР_5, сержант ОСОБА_1 прибула з проходження ВЛК в розташування військової частини НОМЕР_2.

29.12.2021 року сержант ОСОБА_1 звернулась з рапортом до командира військової частини НОМЕР_2, в якому зазначено, що справу та посаду бойового медика 2 взводу гірсько - штурмового взводу 2 гірсько - штурмової роти військової частини НОМЕР_2 здала, претензій до командування немає.

Крім того, судом дослідженні довідка - розрахунок середньоденного грошового забезпечення від 24.02.2022 року № 150 видана ОСОБА_1 військовою частиною НОМЕР_2, службові характеристики ОСОБА_1 , обхідний лист від 24.12.2021 року №6633.

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 30.11.2021 року №259-РС ОСОБА_1 звільнено з військової служби за пп "а" п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (у зв`язку із закінченням строку контракту).

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 29.12.2021 №578, ОСОБА_1 виключено з списків особового складу частини та всіх видів забезпечення, в тому числі грошового забезпечення з 29.12.2021 року і направлено для зарахування на військовий облік до другого відділу ІНФОРМАЦІЯ_1.

Не погодившись зі своїм звільненням, позивач за захистом своїх прав звернулася до суду.

Відмовляючи в задоволення позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачами, як суб`єктами владних повноважень, доведено належними засобами доказування правомірність прийняття оскаржуваних наказів, а тому позовні вимоги є необґрунтованими, безпідставними та не підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Частиною 4 цієї статті передбачено, що порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Пунктом 2 частини 5 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" встановлено, що звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється під час дії особливого періоду (крім періодів з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) (окрім іншого): а) у зв`язку із закінченням строку контракту; б) за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби в мирний час або обмежену придатність у воєнний час, за винятком випадків, визначених положеннями про проходження громадянами України військової служби.

Відповідно до частини 7 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 (зі змінами) затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі Положення).

Пунктом 6 Положення передбачено, що початок і закінчення проходження військової служби, строки військової служби, а також граничний вік перебування на ній визначено Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Згідно з пунктом 12 цього Положення, встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.

Продовження дії контрактів із військовослужбовцями, які звільняються, у випадках, визначених законодавством, затвердження військовослужбовців на посади за мобілізаційним планом, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, звільнення з військової служби осіб, які проходять строкову військову службу, оформлюється письмовими наказами по стройовій частині. Також наказами по стройовій частині в особливий період оформлюється продовження військової служби та дії контракту понад встановлені строки до термінів, визначених частиною дев`ятою статті 23 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Пункт 33-1 Положення встановлює, що дія контракту про проходження військової служби з військовослужбовцями під час звільнення з військової служби у зв`язку із закінченням строку контракту продовжується, зокрема на час перебування на стаціонарному лікуванні в медичному закладі чи у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою, а також на час увільнення від виконання службових обов`язків у зв`язку із захворюванням. Дія контракту з військовослужбовцями під час звільнення продовжується наказом командира військової частини по стройовій частині.

Відповідно до пункту 34 цього Положення, контракт припиняється (розривається): у день закінчення строку контракту; у день набрання чинності новим контрактом - у разі зміни військовослужбовцем одного виду військової служби на інший; у день, зазначений у наказі командира (начальника) військової частини по стройовій частині про виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (у разі дострокового припинення (розірвання) контракту, звільнення з військової служби або направлення для проходження військової служби до іншого військового формування з виключенням зі списків особового складу Збройних Сил України); у день набрання чинності контрактом про навчання у разі вступу особи рядового складу, сержантського та старшинського складу, яка проходить військову службу за контрактом, до вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу; у день, що настає після дня смерті (загибелі) військовослужбовця або дня визнання його судом безвісно відсутнім чи оголошення померлим.

Контракт припиняється (розривається), а військовослужбовець звільняється з військової служби: 1) за рішенням командування військової частини за наявності підстав, передбачених пунктами "а", "б", "в", "г", "е", "є", "ж", "и", "і", "ї", "й" та "л" частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу"; 2) за рішенням військовослужбовця за наявності підстав, передбачених пунктами "а", "б", "в", "д", "з", "к" та "м" частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (пункт 35 Положення).

Відповідно до пункту 233 Положення, військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) військовий комісаріат, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Пунктом 236 цього ж Положення передбачено, що з військовослужбовцями, які проходять військову службу за контрактом, перед їх звільненням проводиться бесіда з питань звільнення.

Відповідно до абзацу 1 п. 241 Положення, військовослужбовці за наявності кількох підстав, передбачених пунктами "б", "в", "д" частини третьої, підпунктами "б", "в", "г" пункту 1, підпунктами "а", "б" пункту 2 частини четвертої, підпунктами "а", "б", "в", "ґ", "к" пункту 1, підпунктами "а", "б", "в", "ґ" пункту 2, підпунктами "а", "б" пункту 3 частини п`ятої, підпунктами "а", "б", "в" пункту 1, підпунктами "а", "б", "г" пункту 2, підпунктами "а", "б" пункту 3 частини шостої ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", для звільнення можуть обрати за бажанням одну з них. Військовослужбовці за наявності підстав, передбачених підпунктами "й" або "к" пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", звільняються з військової служби не пізніше ніж протягом трьох місяців з дня подання рапорту на звільнення.

Пунктом 240 Положення встановлено, що військовослужбовці, які визнані непридатними до військової служби за станом здоров`я, підлягають звільненню з військової служби за станом здоров`я, крім військовослужбовців, визнаних військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби за станом здоров`я за наслідками захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час виконання обов`язків військової служби, що призвело до встановлення їм інвалідності, часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (за винятком розумових, сенсорних, психологічних вад та інших захворювань, визначених Міністерством оборони України), які виявили бажання проходити військову службу та стосовно яких прийнято рішення про залишення на військовій службі за контрактом. Військовослужбовці, які були визнані військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби за станом здоров`я за наслідками захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час виконання обов`язків військової служби, що призвело до встановлення їм інвалідності, часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності, та яким згідно з прийнятими рішеннями дозволено проходити військову службу за контрактом на визначених посадах, можуть бути звільнені з військової служби до закінчення строку контракту в порядку, визначеному пунктом 35 цього Положення.

Після отримання військовою частиною відповідного висновку (постанови) військово- лікарської комісії про непридатність військовослужбовця до військової служби за станом здоров`я документи про його звільнення з військової служби оформлюються та надсилаються посадовій особі, яка видає наказ про звільнення негайно.

Рішення про дальше проходження військової служби військовослужбовцями, яких визнано обмежено придатними до проходження військової служби в мирний час, приймає посадова особа, до чиєї номенклатури призначення належить посада, яку займає військовослужбовець, на підставі відповідних клопотань. Після прийняття рішення про продовження проходження військової служби зазначені військовослужбовці можуть бути звільнені з військової служби на загальних підставах.

Звертаючись до суду, аргументи позивача фактично зводились до того, що відповідач (військова частини НОМЕР_2) своїми діями, позбавив останнього можливості завершити процедуру проходження військово - лікарської комісії, а тому позивач не зміг обрати найбільш прийнятний для нього варіант звільнення з військової служби, зокрема за станом здоров`я.

При цьому, предметом спору в справі є накази про звільнення та поновлення на посаді позивача, і виплата середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Як зазначалось вище, 10.09.2021 року позивачем подано до командира військової частини А НОМЕР_5 рапорт, про звільнення з військової служби у запас за підпунктом "а" пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу " (у зв`язку із закінченням строку контракту).

Відтак, 17.11.2021 року та повторно 24.12.2021 року позивач звернувся до командира військової частини А НОМЕР_5 з рапортами, про надання дозволу на проходження військово - лікарської комісії у військовій частині НОМЕР_6, у зв`язку із закінченням строку контракту.

Згідно наказу командира військової частини А НОМЕР_5 від 24.12.2021 року № 576 судом встановлено, що позивач вибув з пункту постійної дислокації на лікування до військової частини А НОМЕР_6, для проходження військово - лікарської комісії з метою визначення придатності до військової служби в зв`язку з закінченням строку контракту.

Разом з тим, згідно рапорту командира 2 гірсько - штурмової роти військової частини НОМЕР_2 встановлено, що позивач 29.12.2021 року прибув в розташування військової частини НОМЕР_2 після проходження ВЛК.

В ході судового розгляду справи також встановлено, що при винесенні спірного наказу, у відповідача станом на 29.12.2021 року були відсутні будь-які відомості стосовно непридатності позивача до військової служби за станом здоров`я.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме картки обстеження та медичного огляду №638 від 29.12.2021 року, ОСОБА_1 пройшла перед звільненням відповідне обстеження ВЛК, що засвідчила власним підписом. Записи картки обстеження свідчать про відсутність хвороб у позивача на час обстеження (відсутність поставленого діагнозу та постанови ВЛК), що також засвідчено підписом голови ВЛК. (а.с.53-54)

Відтак, суд дійшов висновку, що відповідач приймаючи спірний наказ, за відсутності рішення про непридатність військовослужбовця до військової служби за станом здоров`я, правомірно прийняв рішення звільнення з військової служби позивача на загальних підставах, що власне і відповідає волевиявленню позивача, яке викладено в рапорті останнього.

Таким чином, з огляду на поданий особисто позивачем 10.09.2021 року рапорт, про звільнення з військової служби та за відсутності (станом на 29.12.2021 року) висновку (постанови) військово - лікарської комісії про непридатність позивача до військової служби за станом здоров`я, відповідачами правомірно прийнято спірні накази на підставі яких позивача звільнено з військової служби в запас за підпунктом "а" пункту 2 частини 5 ст.26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (у зв`язку із закінченням строку контракту) та виключено з списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

В ході розгляду справи судом не встановлено, а позивачем не надано доказів щодо підтвердження протиправності оскаржуваних наказів. Виходячи з наведених обставин у сукупності, суд вважає, що в даному випадку були наявні достатні умови для звільнення позивача із військової служби згідно підпункту "а" пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", а тому спірні накази відповідача є правомірними.

Крім того, під час розгляду справи суд не встановив порушень Положення №1153 під час звільнення позивача, навпаки матеріалами справи підтверджено дотримання відповідачами вимог чинного законодавства України, як в частині правовідносин закінчення дії контракту, а так само в частині надання позивачу неодноразово направлень на проходження ВЛК.

Отже, відповідачами, як суб`єктами владних повноважень, доведено належними засобами доказування правомірність прийняття оскаржуваних наказів, а тому позовні вимоги є необґрунтованими, безпідставними та не підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про поновлення позивача на попередній посаді та стягнення на його користь грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, то такі задоволенню не підлягають, оскільки є похідними вимогами, у задоволенні яких судом відмовлено.

Відповідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Отже, ст.2 КАС України та ч.4 ст.242 КАС України вказують, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Доводи викладені в апеляційній скарзі висновків суду першої інстанції не спростовують.

За змістом частини першої статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 21 квітня 2022 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 11 серпня 2022 року.

Головуючий Шидловський В.Б.

Судді Боровицький О. А. Курко О. П.