Справа № 460/19369/22
Суддя: Н.В. Друзенко
Дата ухвалення: 2022-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

11 серпня 2022 року м. Рівне №460/19369/22

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Друзенко Н.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

Головного управління ДПС у Рівненській області
доОСОБА_1
про стягнення податкового боргу, -

В С Т А Н О В И В:

24.06.2022 Головне управління ДПС у Рівненській області звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу в розмірі 6558,68 грн.

Позов ґрунтується на тому, що у відповідача існує заборгованість в загальній сумі 6558,68 грн., з якої: 6100,13 грн. - це податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування (11010500) та 458,55 грн. - це військовий збір, що сплачується за результатами декларування (11011001). Зазначена сума заборгованості виникла внаслідок подання відповідачем податкової декларації про майновий стан і доходи за 2016 рік і несплати задекларованих у ній сум податку та збору.

Ухвалою суду від 28.06.2022 відкрито провадження в адміністративній справі №460/19369/22. Розгляд справи вирішено провести за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

14.07.2022 до суду надійшов відзив на позов, в якому ОСОБА_1 заперечив проти задоволення позову податкового органу, покликаючись на те, що 25.03.2017 набрав чинності Закон України №1910-VIII від 23.02.2017, яким внесено зміни до Податкового кодексу України щодо визначення членів сім`ї фізичної особи першого та другого ступенів споріднення, а також щодо оподаткування спадщини за нульовою ставкою у разі успадкування майна цими категоріями осіб із застосуванням цих норм з 1 січня 2017 року. У зв`язку із тим, що на час отримання податкової вимоги №10962-17 від 13.12.2017, норма про оподаткування спадкоємців другого ступеня споріднення скасована, ОСОБА_1 з покликанням на статтю 58 Конституції України, вважає, що він уже не зобов`язаний сплачувати відповідну суму податкового боргу.

Розглянувши заяви по суті справи, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив наступне.

Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.08.2016 ОСОБА_1 успадкував після смерті свого брата ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває в колективній власності КСП ім.Кузнецова села Черниця Корецького району Рівненської області розміром 2,12 в умовних кадастрових гектарах. Вартість паю визначена за інформацією Управління Держгеокадастру у Корецькому районі на рівні 76502,05 грн.

На цій основі на його ім`я було переоформлено сертифікат на право на земельну частку (пай) серії РВ 012 8524, виданий Корецькою РДА 19.08.1996.

12.05.2017 ОСОБА_2 подав до Корецького відділення Головного управління ДПС у Рівненській області податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2016 рік, в якій самостійно задекларував, в тому числі суму доходів від успадкованого майна на рівні 153004,10 грн. і самостійно визначив собі до сплати за підсумками такого звітного періоду 7650,21 грн. - податку на доходи фізичних осіб та 2295,06 грн. - військового збору (а.с.6-7).

Задекларовані в такий спосіб суми податку і збору відповідач до бюджету не сплатив, внаслідок чого утворилася недоїмка і 13.12.2017 податковим органом платнику податків висталено податкову вимогу форми «Ф» №10962-17 (а.с.5).

Вказана вимога надіслана ОСОБА_2 рекомендованою поштовою кореспонденцією 12.01.2018 і отримана адресатом 16.01.2018 (а.с.5).

За даними ЄДРСР і КП ДСС ОСОБА_2 не оскаржував в судовому порядку податкову вимогу форми «Ф» №10962-17 від 13.12.2017.

Внаслідок сплати платіжним дорученням №5001645SB від 29.12.2017 ПДФО в сумі 2000 грн., заборгованість ОСОБА_2 по ПДФО зменшилась до 5650,21 грн. і одночасно збільшилась на 49,92 грн., внаслідок нарахування йому в автоматичному режимі пені за затримку розрахунку. Внаслідок винесення податковим органом податкового повідомлення рішення № від 22.11.2019 про застосування до платника податків штрафної санкції на рівні 400 грн., заборгованість ОСОБА_2 по ПДФО збільшилась і на кінець періоду склала (7650,21 - 2000 + 49,92 + 400) 6100,13 грн. (а.с.8-13).

Що стосується військового збору, то внаслідок сплати 2000 грн. платіжним дорученням №5001646SB від 29.12.2017, заборгованість ОСОБА_2 по військовому збору зменшилась до 295,06 грн. і одночасно збільшилась на 49,92 грн., внаслідок нарахування йому в автоматичному режимі пені за затримку розрахунку. Внаслідок винесення податковим органом податкового повідомлення-рішення № від 01.07.2020 про застосування до платника податків штрафної санкції на рівні 400 грн., заборгованість ОСОБА_2 збільшилась. Разом з тим, внаслідок сплати 400 грн. платіжним дорученням №3475723 від 13.07.2020, заборгованість ОСОБА_2 по військовому збору зменшилась на цю суму і одночасно збільшилась на 113,57 грн. через нарахування в автоматичному режимі пені і на кінець періоду склала (2295,06 - 2000 + 49,92 + 400 - 400 +113,57) 458,55 грн.

Доказів сплати зазначених сум заборгованості відповідачем суду не надано, а за даними ЄДРСР і КП ДСС ОСОБА_2 не оскаржував в судовому порядку податкові повідомлення-рішення про нарахування штрафних санкцій (а.с.14-19).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з пунктом 36.1 статті 36 Податкового кодексу України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Пунктом 38.1 статті 38 цього Кодексу передбачено, що виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

За правилами пункту 54.1 статті 54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

В силу вимог підпункту 162.1.1. пункту 162.1. статті 162 розділу IV Податкового кодексу України платниками податку на доходи фізичних осіб є фізичні особи - резиденти, які отримують доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

В свою чергу, за визначенням, наведеним у підпункті «е» підпункту 14.1.54. пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України, доходи, отримані резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у вигляді спадщини, вважаються доходом з джерелом їх походження з України.

За вимогами підпункту 164.2.10. пункту 164.2. статті 164 Податкового кодексу України, дохід у вигляді вартості успадкованого чи отриманого у дарунок майна у межах, що оподатковується згідно з цим розділом, включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку.

Підпункт 174.2.1. пункту 174.2. статті 174 Податкового кодексу України (в редакції, яка діяла впродовж усього 2016 року, тобто на час виникнення відповідних правовідносин) передбачав, що за нульовою ставкою оподатковуються такі об`єкти спадщини, як зокрема вартість власності, що успадковується членами сім`ї спадкодавця першого ступеня споріднення.

В свою чергу, підпункт 174.2.2. цієї ж статті передбачав, що за ставкою, визначеною пунктом 167.2 статті 167 цього Кодексу (5 % бази оподаткування), оподатковується вартість будь-якого об`єкта спадщини, що успадковується спадкоємцями, які не є членами сім`ї спадкодавця першого ступеня споріднення.

За визначенням, наведеним у підпункті 14.1.263. пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (у відповідній редакції), членами сім`ї фізичної особи першого ступеня споріднення вважаються її батьки, чоловік або дружина, діти, у тому числі усиновлені. Інші члени сім`ї фізичної особи вважаються такими, що мають другий ступінь споріднення.

В силу ж вимог пункту 174.3. статті 174 Податкового кодексу України, особами, відповідальними за сплату (перерахування) податку до бюджету, є спадкоємці, які отримали спадщину. Дохід у вигляді вартості успадкованого майна (кошти, майно, майнові чи немайнові права) у межах, що підлягає оподаткуванню, зазначається в річній податковій декларації, крім спадкоємців-нерезидентів, які зобов`язані сплатити податок до нотаріального оформлення об`єктів спадщини, та спадкоємців, які отримали у спадщину об`єкти, що оподатковуються за нульовою ставкою податку на доходи фізичних осіб, а також іншими спадкоємцями - резидентами, які сплатили податок до нотаріального оформлення об`єктів спадщини.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо оподаткування спадщини» №1910-VIII від 23.02.2017, підпункт 14.1.263 пункту 14.1 статті 14 викладено в такій редакції: «14.1.263. членами сім`ї фізичної особи першого ступеня споріднення для цілей розділу IV цього Кодексу вважаються її батьки, її чоловік або дружина, діти такої фізичної особи, у тому числі усиновлені. Членами сім`ї фізичної особи другого ступеня споріднення для цілей розділу IV цього Кодексу вважаються її рідні брати та сестри, її баба та дід з боку матері і з боку батька, онуки.». Також внесено відповідні зміни і до статті 174 розділу IV Податкового кодексу України, з огляду на які, за нульовою ставкою, окрім вартості власності, що успадковується членами сім`ї спадкодавця першого ступеня споріднення, почали оподатковуватися такі об`єкти спадщини, які успадковується членами сім`ї спадкодавця другого ступеня споріднення.

За Прикінцевими положеннями Закону №1910-VIII від 23.02.2017, що був опублікований 24.03.2017 (Голос України 2017, №54), він набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та застосовується до доходів, отриманих починаючи з 1 січня 2017 року платником податків у вигляді спадщини/дарунка.

Судом достеменно встановлено, що відповідач в 2016 році успадкував після смерті свого брата право на земельну частку (пай), позаяк свідоцтво про право на спадщину за законом видано 29.08.2016.

За наведеного, суд відхиляє доводи відповідача про те, що на нього, як на спадкоємця другого ступеня споріднення поширюються ті норми Податкового кодексу України, які застосовується до доходів у вигляді спадщини, отриманих починаючи з 1 січня 2017 року.

При цьому, покликання відповідача на положення частини першої статті 58 Конституції України є абсолютно беззмістовними, так як винятки з конституційного принципу незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів стосуються виключно пом`якшення або скасування відповідальності особи. В той же час, зменшення ставки оподаткування ні за яких умов не може трактуватися як пом`якшення відповідальності особи.

З 1 січня 2015 року набрали чинності зміни, внесені Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» №71-VІІІ від 28.12.2014, в частині оподаткування військовим збором доходів.

Так, відповідно до пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 Податкового кодексу України, а саме: фізична особа - резидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні.

При цьому, об`єктом оподаткування військовим збором є доходи, визначені ст.163 Податкового кодексу України: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Військовий збір нараховується, утримується та перераховується за ставкою 1,5 % до суми доходу.

За правилами статті 179 Податкового кодексу України (як в редакції, яка діяла впродовж 2016 року, так і в чинній редакції), платник податку зобов`язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу. Обов`язок платника податку щодо подання податкової декларації вважається виконаним і податкова декларація не подається, якщо такий платник податку отримував доходи, зокрема, у вигляді об`єктів спадщини, які відповідно до цього розділу оподатковуються за нульовою ставкою податку та/або з яких сплачено податок відповідно до пункту 174.3 статті 174 цього Кодексу.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 виконав свій обов`язок і подав до податкового органу податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2016 рік, в якій самостійно задекларував дохід від успадкованого ним за цей період майна і самостійно визначив до сплати за підсумками такого звітного періоду податок на доходи фізичних осіб в розмірі 7650,21 грн. та військовий збір в розмірі 2295,06 грн.

Зазначені суми податкового зобов`язання вважаються узгодженими і підлягали сплаті до бюджету у встановлені Податковим кодексом України строки, а саме до 1 серпня року, наступного за звітним (пункт 179.7. статті 179).

Оскільки ОСОБА_2 не сплатив до вказаної дати задекларовані ним суми ПДФО і військового збору, то починаючи 31.07.2017 у нього почала обліковувалась недоїмка.

За правилами підпункту 129.1.3. пункту 129.1. статті 129 Податкового кодексу України, при нарахуванні суми грошового зобов`язання, визначеного платником податків або податковим агентом, у тому числі у разі внесення змін до податкової звітності внаслідок самостійного виявлення платником податків помилок відповідно до статті 50 цього Кодексу, після спливу 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати податкового зобов`язання розпочинається нарахування пені.

Нарахування пені закінчується у день зарахування коштів на відповідний рахунок органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів на відповідний рахунок платника податків та/або в інших випадках погашення податкового боргу та/або грошових зобов`язань (підпункт 129.3.1. пункту 129.3).

Пеня на суми грошового зобов`язання, визначеного підпунктом 129.1.3 пункту 129.1 цієї статті (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені), нараховується за кожний календарний день прострочення його сплати, починаючи з 91 календарного дня, що настає за останнім днем граничного строку сплати податкового зобов`язання, включаючи день погашення, із розрахунку 100 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на кожний такий день (пункт 129.4).

Як свідчать дані облікових карток платника податків - відповідача у справі, податковим органом йому правомірно і підставно було нараховано пеню у відповідні проміжки часу та на відповідні суми заборгованості.

В силу вимог пункту 53.4 статті 53 Податкового кодексу України, контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо, зокрема, згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, застосування штрафних (фінансових) санкцій та нарахування пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

В силу положень пункту 57.3. статті 57 Податкового кодексу України, у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Суду не надано доказів оскарження в адміністративному порядку податкових повідомлень-рішень про нарахування ОСОБА_2 штрафних санкцій. За даними ЄДРСР ОСОБА_2 до суду з позовом про визнання протиправним і скасування таких податкових повідомлень-рішень не звертався. Відповідно, грошові зобов`язання зі сплати штрафних санкцій, визначені вказаними рішеннями, набули статусу узгоджених і також підлягали сплаті в бюджет.

В силу вимог підпункту 14.1.175. пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом, є податковим боргом.

Відповідно до пункту 59.1. статті 59 Податкового кодексу України, у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

А за правилами пункту 59.3. цієї статті, податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання. Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов`язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу. Відповідно до пункту 59.4.- податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов`язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. При цьому, за правилами пункту 59.5. - у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Судом встановлено, що 13.12.2017 податковим органом платнику податків висталено податкову вимогу форми «Ф» №10962-17. Податкова вимога отримана ОСОБА_2 16.01.2018 і за даними ЄДРСР і КП ДСС ним не оскаржувалась.

Станом на день розгляду справи судом, податковий борг відповідача в сумі 6558,68 грн. повністю підтверджено і доказів погашення заборгованості зазначеної вище суми податкового боргу відповідачем суду не надано.

За правилами підпункту 20.1.19 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи; стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов`язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України; стягувати суми недоїмки із сплати єдиного внеску; стягувати суми простроченої заборгованості суб`єктів господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитами (позиками), залученими державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державні (місцеві) гарантії, а також за кредитами із бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом та іншими законами України.

В свою чергу, за визначенням, яке міститься в пункті 41.1. статті 41 Податкового кодексу України, контролюючими органами є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову, державну митну політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового та митного законодавства, законодавства з питань сплати єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган, його територіальні органи.

Згідно положень підпункту 19-1.1.45 пункту 19-1.1 статті 19-1 Податкового кодексу України, контролюючі органи звертаються до суду у випадках, передбачених законодавством.

А відповідно до пункту 87.11 статті 87 Податкового кодексу України, контролюючий орган має право звертатися до суду щодо стягнення податкового боргу платника податку - фізичної особи.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості на загальну суму 6558,68 грн. є обґрунтованими, відповідають обставинам справи та наявним матеріалам, у зв`язку з чим підлягають задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати по справі з відповідача не стягуються.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов Головного управління ДПС у Рівненській області до фізичної особи платника податків ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної особи платника податків ОСОБА_1 податковий борг в сумі 6558,68 грн., який перерахувати:

- податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування (11010500) в сумі 6100,13 грн., на рахунок UA0017521, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), , одержувач: ГУК у Рівн.обл/Корець.міс.тг/11010500.

- військовий збір, що сплачується за результатами декларування (11011001) в сумі 458,55 грн., на рахунок UA0017001, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), , одержувач: ГУК у Рівн.обл/Рівнен.обл./11011001.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 11 серпня 2022 року

Учасники справи:

Позивач - Головне управління ДПС у Рівненській області (вул. Відінська, 12,м. Рівне,33023, ЄДРПОУ/РНОКПП 43142449)

Відповідач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 )

Суддя Н.В. Друзенко