Справа № 560/4967/22
Суддя: Козачок І.С.
Дата ухвалення: 2022-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/4967/22
РІШЕННЯ

іменем України

10 серпня 2022 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Козачок І.С. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, у якому просить визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у призначенні пенсії за віком, зобов`язати зарахувати до трудового стажу періоди роботи з 01.09.1982 по 11.04.1984, з 20.04.1986 по 19.06.1993, 13.07.1993 по 29.10.2021 та призначити пенсію за віком.

В обґрунтування позову зазначає, що звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області з заявою про призначення пенсії за віком, надавши наявні у нього документи. За результатом розгляду заяви прийняте рішення від 24.01.2022 №68, яким відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Вважаючи рішення безпідставним, позивач звернувся до суду.

Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою від 02.06.2022 суд залучив до участі у справі як другого відповідача Головне управління Пенсійного фонду в Донецькій області.

Головне управління Пенсійного фонду в Донецькій області подало відзив, де у задоволенні адміністративного позову просить відмовити. Посилається на те, що страховий стаж позивача згідно з поданими документами та даними персоніфікованого обліку складає 4 роки 11 місяців, тоді як необхідний страховий стаж становить 28 років. Так, до страхового стажу позивача не зараховано періоди роботи: 1) з 01.09.1982 по 14.03.1984, оскільки запис про звільнення не засвідчений підписом відповідальної особи та печаткою, що є порушенням вимог постанови Ради Міністрів СССР та ВУСПС від 06.09.1973 №656 "Про трудові книжки робітників та службовців" та Інструкції № 58; 2) з 14.03.1984 по 11.04.1984 через те, що не вказана назва підприємства, до якого позивача було прийнято на роботу; 3) 20.04.1986 по 31.12.2003, оскільки відсутня інформація про те, що позивач підлягав загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню та сплачував страхові внески.

Головне управління Пенсійного фонду в Хмельницькій області подало відзив, де вказує на те, що позивач не подавав пенсійному органу додаткові документи щодо підтвердження стажу роботи, у строк передбачений законом. Вважає, що пенсійні органи діяли у спосіб, визначений законом та в межах свої повноважень. У задоволенні позовних вимог просить відмовити.

Дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 після досягнення ним 60-річного віку (29.10.2021) 17 січня 2022 звернувся до Головного управління ПФУ в Хмельницькій області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058). Як видно зі змісту вказаної заяви, раніше пенсія позивачу не призначалась. До заяви позивача додавались трудова книжка, копія диплому, паспорта та військового квитка.

Рішенням Головного управління ПФУ в Донецькій області №68 від 24.01.2022 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, визначеного ч. 1 ст. 26 Закону № 1058.

З рішення №68 від 24.01.2022 вбачається, що зарахований позивачу страховий стаж становить 4 роки 11 місяців 2 дні. До страхового стажу позивача не зараховані періоди роботи:

1) з 01.09.1982 по 14.03.1984, оскільки запис про звільнення не засвідчений підписом відповідальної особи та печаткою, що є порушенням вимог постанови Ради Міністрів СССР та ВУСПС від 06.09.1973 №656 "Про трудові книжки робітників та службовців" та Інструкції № 58;

2) з 14.03.1984 по 11.04.1984 через те, що не вказана назва підприємства, до якого позивача було прийнято на роботу;

3) 20.04.1986 по 31.12.2003, оскільки відсутня інформація про те, що позивач підлягав загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню та сплачував страхові внески.

Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV(далі - Закон № 1058-IV) та Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-ХІІ(далі - Закон №1788-ХІІ).

Статтею 26 Закону №1058 передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років.

Відповідно до статті 1 Закону №1058-IV страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачені страхові внески. Аналогічні положення містить ч. 1 статті 24 Закону №1058-IV. Згідно з ч. 2 статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частини 4 статті 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом. До 01.01.2004 стаж підтверджується документально, в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності Законом №1058-IV.

Згідно із статтею 20 Закону №1058-IV страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі. Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Згідно зі статтею 56 Закону №1788-ХІІ до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Згідно з ч. 5 статті 45 Закону №1058-IV документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Пункт 1 Порядку №637 передбачає, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Згідно з пунктом 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників ( п. 20 Порядку) Отже, саме трудова книжка працівника є основним документом, що підтверджує його стаж роботи.

Судом встановлено, що порядок ведення трудових книжок у вказані періоди роботи позивача був врегульований Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях від 20.06.1974 №162, затвердженою постановою Держкомпраці СРСР (далі Інструкція №162), а в подальшому Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників № 58 від 29.07.1993, затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України (далі Інструкція № 58).

Пунктом 1 Інструкції № 162 визначалось, що питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання та обліку, регулюються постановою Ради Міністрів СРСР та ВЦСПС від 06.09.1973 № 656 "Про трудові книжки працівників та службовців" (далі - Порядок № 656) та цією Інструкцією. Відповідно до пункту 1 Порядку № 656 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників і службовців. Трудові книжки ведуться на всіх робітників і службовців державних, кооперативних і громадських підприємств, установ і організацій, які працювали понад 5 днів, у тому числі на сезонних і тимчасових працівників, а також на позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню. Пунктом 2.3 Інструкції № 162 визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Пункти 2.3 та 4.1 Інструкції №162 містять положення, подібні положенням пунктів 2.4 та 4.1 Інструкції № 58.

Відповідно до пункту 1 Інструкції №58 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню. Відповідно до пункту 4.1 Інструкції №58 у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Судом встановлено, що період роботи позивача з 01.09.1982 по 14.03.1984 у Кременецькій міжрайонній базі Тернопільської обласної спілки відповідачем не зарахований до страхового стажу, оскільки у записі про звільнення відсутній підпис та печатка відповідальної особи.

Так, дійсно запис №6 від 14.03.1984 про звільнення позивача не скріплений відповідною печаткою та підписом. У той же час, висновок про те, що вказане свідчить про не підтвердження відповідного страхового стажу або факту роботи, не може вважатись обґрунтованим.

Верховним Судом у постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а викладено правову позицію, відповідно до якої працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, та у свою чергу, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії.

Отже, оскільки записи у трудову книжку позивача вносились відповідальним працівником підприємства, а не позивачем, останній не може нести відповідальності за недоліки заповнення трудової книжки, які призводять до позбавлення його права на пенсійне забезпечення. Наведене узгоджується також і з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17.

Зважаючи на це, період роботи ОСОБА_1 з 01.09.1982 по 14.03.1984 у Кременецькій міжрайонній базі Тернопільської обласної спілки підлягає зарахуванню до страхового стажу.

Період з 14.03.1984 по 11.04.1984 не був зарахований відповідачем, оскільки не вказана назва підприємства, до якого позивача було прийнято на роботу.

Як видно зі змісту записів 7 та 8 трудової книжки, 14.03.1984 позивач був прийнятий тимчасово робітником та 11.04.1984 звільнений через сплив строку трудового договору. Зазначені записи скріплені печаткою Кременецької міжрайонної бази та наявна інформація про посадову особу, що внесла записи.

Таким чином, вказані записи трудової книжки відображають факт роботи позивача у період з 14.03.1984 по 11.04.1984, вчинені без виправлень та ознак підробки.

Крім того, у матеріалах справи є довідка від 28 березня 2022 № 10, видана ТОВ "Кременецька Міжрайбоза", де зазначено, що позивач дійсно працював на даному підприємстві з 01.09.1982 по 11.04.1984. Також, як видно зі змісту довідки про заробітну плату для обчислення пенсії від 28 березня 2022 № 11, виданої тим же підприємством, у спірний період з 14.03.1984 по 11.04.1984 позивач дійсно отримував заробітну плату на цьому підприємстві.

Та ж обставина, що у відповідача відсутні ці документи, пояснюється тим, що вказані довідки були отримані позивачем після прийняття оскаржуваного рішення, що, однак, ніяк не впливає на попередній висновок суду про те, що записи трудової книжки позивача самі по собі належним чином підтверджують зазначений період страхового стажу.

Спірне рішення ґрунтується також на тому, що за період з 20.04.1986 по 29.10.2021 відсутня інформація про те, що позивач підлягав загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню та за нього сплачені страхові внески.

Одночасно з цим, відповідачем не ставиться під сумнів достовірність записів в трудовій книжці позивача за вказаний період про прийняття/звільнення на посади/з посад у системі органів Єпархіальних установ.

Відповідач зазначає про те, що відсутня інформація на підтвердження того, що позивач підлягав державному соціальному страхуванню та за нього або ним були сплачені страхові внески.

Судом встановлено, що період служби позивача в системі церковних установ Кіровоградській єпархії з 20.04.1986 по 19.06.1993 підтверджений трудовою книжкою, довідкою канцелярії Шепетівської єпархії Української Православної церкви від 23.12.2021 № 145. Період служби позивача в системі церковних установ Хмельницької єпархії та Шепетівської єпархії починаючи з 13.07.1993 і дотепер також доводиться цими ж доказами.

У той же час, зазначена довідка або інші документи не містять відомостей щодо нарахування та сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за позивача або ним самим безпосередньо.

Статтею 26 Закону України від 23.04.1991 №987-XII "Про свободу совісті та релігійні організації" (далі - Закон №987-XII) встановлено, що на громадян, які працюють у релігійних організаціях та створених ними підприємствах, добродійних закладах на умовах трудового договору, поширюється дія законодавства про працю, загальнообов`язкове державне соціальне страхування, оподаткування.

Згідно зі змістом статті 28 Закону №987-XII громадяни, які працюють у релігійних організаціях, створених ними підприємствах, закладах на умовах трудового договору, а також священнослужителі, церковнослужителі та особи, які працюють у релігійних організаціях на виборних посадах, підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на умовах і в порядку, встановлених законодавством про загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Релігійні організації, їх підприємства та заклади, а у випадках, передбачених законом, також і працівники цих організацій, підприємств, закладів сплачують страхові внески до Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, Фонду соціального страхування України, а також збір на обов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України в порядку і розмірах, установлених законодавством. Усім громадянам, які працюють у релігійних організаціях, їх підприємствах і закладах, державна пенсія призначається і виплачується на загальних підставах відповідно до законодавства.

Таким чином, будь-яка релігійна організація, незалежно від конфесії, яка створена із правом юридичної особи, набуває обов`язків згідно із законодавством про соціальне і пенсійне забезпечення, відтак її працівники, якщо за них сплачуються страхові внески, стають застрахованими особами.

01.01.2004 набув чинності Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 № 1105-XIV, яким введене поняття «страховий стаж» (до 01.01.2004 р. застосовувалось поняття «трудовий стаж»). До страхового стажу зараховуються періоди, за які були сплачені страхові внески.

Одночасно з цим до страхового стажу прирівнюється весь трудовий стаж, набутий до 01.01.2004, тобто періоди трудової діяльності до 01.01.2004 згідно з вимогами Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII та законодавства СРСР.

До 01.01.2004 стаж зараховується на підставі записів у трудовій книжці. У разі відсутності трудової книжки, а також якщо в ній немає необхідних записів, записи неправильні або вказані неточні дані про періоди роботи для підтвердження трудового стажу, приймаються інші документи, видані за місцем роботи або архівними установами. Після 01.01.2004 стаж зараховується за даними персоніфікованого обліку, зважаючи на суми сплачених внесків.

Таким чином, стаж роботи ( служби) позивача з 20.04.1986 по 31.12.2003 у системі церковних установ відповідних єпархій прирівнюється до страхового стажу, відтак цей період слід зарахувати в цілях вирішення питання призначення пенсії. Докази того, що у цей період позивач не отримував оплату праці за службу у відповідних установах, суду не надані і судом не встановлені.

Що стосується періоду з 01.01.2004, з наданих суду документів неможливо встановити або підтвердити те, що позивачем або за нього сплачувались страхові внески відповідно до вимог закону. Таким чином, за відсутності належних підтверджуючих документів у цій частині суд не може погодитись із доводами щодо наявності підстав для зарахування до страхового стажу вказаного періоду служби.

Враховуючи встановлені обставини та надані суду докази, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Спірне рішення слід скасувати та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди роботи з 01.09.1982 по 14.03.1984 в Кременецькій міжрайонній базі Тернопільської області, з 14.03.1984 по 11.04.1984 в Кременецькій міжрайонній базі Тернопільської області, з 20.04.1986 по 31.12.2003 на посадах ( службі) у системі церковних установ відповідних релігійних єпархій, а також провести перерахунок усього наявного страхового стажу.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295, Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

адміністративний позов - задоволити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 24.01.2022 №68 про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди роботи:

- з 01.09.1982 по 14.03.1984 в Кременецькій міжрайонній базі Тернопільської області,

- з 14.03.1984 по 11.04.1984 в Кременецькій міжрайонній базі Тернопільської області,

- з 20.04.1986 по 31.12.2003 на службі у системі церковних органів та установ Кіровоградського єпархіального управління, Шепетівської та Хмельницької єпархій відповідно до записів трудової книжки,

та перерахувати весь наявний у нього страховий стаж, у тому числі той, який зараховується за цим рішенням, вирішивши у разі його достатності питання щодо призначення пенсії за віком.

У задоволенні решти вимог позову - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 10 серпня 2022 року

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 )
Відповідач:Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Гната Чекірди, 10,Хмельницький,Хмельницька область,29013 , код ЄДРПОУ - 21318350)

Головуючий суддя І.С. Козачок